Справа № 126/320/22
Провадження № 1-кп/147/12/23
УХВАЛА

іменем України

07 березня 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції з Державною установою «Вінницька установа виконання покарань №1» кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000423 від 08.09.2021, про обвинувачення:

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

В ході судового розгляду кримінального провадження прокурором ОСОБА_10 07.03.2023 було подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , яке мотивоване тим, що на сьогоднішній день, термін утримання обвинуваченого під вартою спливає, у зв`язку з чим є необхідним та доцільним вирішити питання, щодо продовження строку тримання під вартою, без зміни раніше обраного запобіжного заходу у виді утримання під вартою, на більш м`який, оскільки обвинуваченому інкримінується правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 261 КК України (напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства, вчинений за попередньою згодою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше приміщення та сховище; придбання, зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу), за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, крім того, вчиненим правопорушенням заподіяно шкоду у особливо великих розмірах. Сторона обвинувачення вважає, що з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, обвинувачений може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що неодноразово було вказано в ухвалах суду. Всі з вище перерахованих ризиків та обставин, чітко відображені у відповідних матеріалах судової справи і продовжують мати своє місце на даний час.

Також, 07.03.2023 прокурор ОСОБА_10 подав клопотання про продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів. Клопотання мотивує тим, що термін утримання обвинуваченого під вартою спливає, у зв`язку з чим є необхідним та доцільним вирішити питання, щодо продовження строку його утримання під вартою, без зміни раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, що обґрунтовується наступним. Так, обвинуваченому інкримінується правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. Крім того, наслідком злочинних дій обвинуваченого настала шкода у особливо великих розмірах. Сторона обвинувачення вважає, що з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне обвинувачений може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що неодноразово було вказано в ухвалах суду. Всі з вище перерахованих ризиків та обставин, чітко відображені у відповідних матеріалах судової справи і продовжують мати своє місце на даний час.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав подані клопотання з підстав та доводів наведених у них та наполягав на їх задоволенні, зазначив що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та жоден інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе їм запобігти.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував щодо поданого прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно себе, зазначив, що він повністю визнає інкриміноване йому правопорушення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 щодо вирішення питання, стосовно заявленого прокурором клопотання, підтримав позицію свого підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_6 категорично заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що суд порушує всі його права, адже він не причетний до вчинення правопорушеннь, які ставляться йому в вину відповідно до обвинувального акту. Зазначив, що він громадянин України і незаконно тривалий час перебуває під вартою, з цього приводу він звернувся до уповноваженого ВРУ з прав людини та до ЄСПЛ. Також зазначив, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, а також повторив, що у зв`язку із незадовільним станом здоров`я, зважаючи на свій вік не може перебувати під вартою. Стверджував, що ні на кого він впливати не збирається. Зазначив, що попередня судимість погашена, а тому він вважається не судимим. Просив суд дослухатися до нього та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 заперечив проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно свого підзахисного. Зазначив, що ОСОБА_6 не брав участі у скоєнні злочину, потерпілу не бачив, тому він не може на неї впливати, всі докази перебувають у матеріалах кримінального провадження, тому його підзахисний жодним чином не може на них вплинути. Те, що його підзахисному інкримінується особливо тяжке правопорушення це жодним чином не може бути підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вину треба довести, а вона не доводиться. ОСОБА_6 є особою старшого віку, йому потрібно оформити пенсію і якось виживати у такий важкий час. До справи додано медичні документи, що підтверджують, що ОСОБА_6 хворіє. Захисник просив зважити на всі ці обставини і обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши доводи клопотань та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом, строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 закінчується 10 березня 2023 року. Розгляд кримінального провадження до вказаної дати не може бути закінчено.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого такого заходу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При розгляді клопотань про продовження строку дії застосованого запобіжного заходу суд додержується правил, передбачених розділом II КПК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

В жодному випадку запобіжний захід не може розцінюватись, як покарання за вчинене діяння.

Приписами вимог ст.178 КПК України унормовано, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей тощо.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не перестали існувати та не зменшились. Зокрема, існують ризики переховування обвинувачених від суду, продовження злочинної діяльності, впливу на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, суворість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх вини разом із іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора та вважає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження, зважаючи та тяжкість інкримінованих обвинуваченим правопорушень та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які біли враховані під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати, що є підставою для продовження строку тримання обвинувачених під вартою.

Застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів неможливе, зважаючи на вказані ризики, особи обвинувачених та характер злочинів, у яких вони обвинувачуються. Більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинувачених та виконання ними своїх процесуальних обов`язків.

Суд вважає, що прокурором доведено ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілу та вчинення іншого кримінального правопорушення, які не зменшилися та не змінилися, а тому клопотання прокурора підлягають задоволенню.

Суд розглядаючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт дійшов таких висновків.

Відомостей, які б свідчити про неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, судом не здобуто, а стороною захисту не надано. Оцінка доводам сторони захисту щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 була надана судом раніше, інших доказів щодо погіршення стану здоров`я обвинуваченого до суду не надано. Станом на день розгляду клопотання, жодних доказів, що свідчать про неможливість перебування ОСОБА_6 в умовах ДУ «Вінницька установа відбування покарань» суду не надано, як і не надано доказів на підтвердження того, що в установі відсутні необхідні можливості для надання належної медичної допомоги обвинуваченому, або необхідність надання медичної допомоги ОСОБА_6 в інши закладах МОЗ. Крім того, запобіжний захід у виді тримання під вартою не є завадою обвинуваченому отримати медичну допомогу у разі погіршення його стану здоров`я.

Твердження сторони захисту про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, є непереконливими та невмотивованими.

Доводи сторони захисту, щодо віку обвинуваченого та те, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, колегія суддів приймає до уваги та вважає обґрунтованими, однак зазначені обставини не спростовують існуючих ризиків, наведених прокурором.

Стосовно доводів ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 щодо непричетності ОСОБА_6 до кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, колегія суддів зазначає, що розглядаючи клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на стадії розгляду кримінального провадження по суті, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, натомість висновок про доведеність чи відсутність вини ОСОБА_6 можливий лише після всебічного та об`єктивного розгляду справи та ухвалення остаточного рішення по суті.

Разом з тим, ОСОБА_6 не визнає своєї вини, а розгляд справи триває, наразі суд знаходиться на стадії дослідження доказів, які в повному обсязі ще не досліджені, свідки і потерпіла не допитувались, а тому є ризик того, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин, запобіжний захід у виді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

На думку суду, продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, у рішеннях якого, зокрема, у справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, наголошено, що тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, зважаючи на наведені ризики, колегія суддів вважає доводи захисту про можливість зміни запобіжного заходу на домашній арешт необґрунтованими, оскільки запобіжний захід у виді домашнього арешту не убезпечить від ризиків переховування від суду, незаконному впливу на свідків, потерпілу та вчиненню іншого кримінального правопорушення, оскільки не передбачає достатнього контролю за спілкуванням та переміщенням обвинуваченого.

З підстав, наведених судом вище, колегія суду вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 оскільки на час розгляду справи по суті ризики передбачені ст. ст. 177 КПК України не зменшилися та не перестали існувати.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів тобто до 05 травня 2023 року включно.

Клопотання прокурора ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 (шістдесят) днів тобто до 05 травня 2023 року включно.

Копію ухвали направити на адресу Державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1» для вручення обвинуваченим та виконання.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали суду виготовлено та оголошено 08 березня 2023 року об 11 годині 50 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3