Справа № 750/5414/23
Провадження № 1-кс/750/2060/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2023 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000362 від 02.02.2023 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Носівка Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, утриманців не маючого, працюючого у ТОВ "Відалбуд", зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого (останній раз) 12.07.2016 Новозаводським районним судом м.Чернігова за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 10 днів позбавлення волі,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст. 190, ч. 4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и л а:

слідчий СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування до 23.05.2023.

В судовому засіданні прокурор підтримала заявлене клопотання, просила задовольнити з наведених у ньому підстав. Вказала, що ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, помилково вказаний в клопотанні.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання, вважає що відсутні і ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Підозрюваний не має наміру переховуватися від слідства. Свою вину визнає у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 та ст. 185 КК України. Із свідком підозрюваний не знайомий, місце проживання свідка йому невідоме. Щодо провокації злочину, то наразі розпочато кримінальне провадження та проводитися досудове розслідування слідчими ДБР.

Підозрюваний доповнив, що вину визнає у вчиненні злочинів за ст. 190 та 185 КК України, та не визнає вини за ст. 263 КК України.

Заслухавши доводи прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст. 190, ч. 4 ст.185 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано 22.02.2023 в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

ОСОБА_5 23.02.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчим суддею Деснянського районного суду м. Чернігова стосовно ОСОБА_5 , 24.02.2023 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.04.2023.

10.04.2023 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 185 КК України.

Постановою керівника Чернігівської окружної прокуратури від 18.04.2023 продовжено строк досудового розслідування даного кримінального провадження до 23.05.2023.

Відповідно до ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою. При розгляді клопотання про продовження тримання під вартою мають враховуватися у відповідності до ч.3 ст.199 КПК України й наявність обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Розглядаючи заявлене клопотання, слідчий суддя послідовно враховує положення ст.ст.177, 178, 183 КПК України, а також ч.2 ст.29 Конституції України.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Однак, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження підозрюваному терміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Слідчий та прокурор в клопотанні наполягають на існуванні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Наразі ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Дослідженням даних про особу підозрюваного встановлено, що він неодружений, утриманців не маючий, раніше судимий.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі №0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим, інші обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику, зазначеного прокурором, як переховування підозрюваного від суду через тиску тягаря можливого відбування покарання.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Оцінивши доводи прокурора щодо існування ризику впливу на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що такий ризик продовжує існувати, аж до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом. Слідчий суддя не виключає можливості здійснення на них тиску на свідка.

Оцінюючи наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що існування такого є обґрунтованим.

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що є підставою для продовження дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи, що строк тримання під вартою підозрюваного спливає 22.04.2023, але для всебічного, повного та об`єктивного розслідування у кримінальному провадженні органу досудового розслідування необхідно виконати певний обсяг процесуальних та слідчих дій, зазначених у клопотанні, які неможливо здійснити до закінчення строку тримання під вартою підозрюваної, клопотання є достатньо обґрунтованим та доведеним і підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене та ризики визначені ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити, такий з урахуванням його тривалості, обсягу доказів, не виходить за межі розумного строку, розмір застави визначати в сумі 214 720 грн, оскільки стороною обвинувачення не зазначеного жодного належного обґрунтування для визначення розміру застави в сумі 402 600 грн.

Керуючись ст.ст.183, 197 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и л а:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 23.05.2023, з подальшим триманням у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Розмір застави визначити в сумі 214 720 грн.

Строк дії ухвали встановити до 23.05.2023 включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Повний текст судового рішення виготовлено та проголошено 21.04.2023 о 14 год 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1