Справа № 462/4860/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000051 від 05.05.2022 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (далі - КК України),

встановив:

ОСОБА_4 на початку квітня місяця 2022 року, але не пізніше 13.04.2022 року (більш точнішої дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), під час зустрічі з ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на пропозицію останнього погодився надати для користування банківську картку для здійснення транзакцій грошових коштів з цільовим використанням на потреби Збройних сил України та особам, які постраждали від дій країни-агресора. Надалі, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_7 банківську картку № НОМЕР_1 та маючи злочинний намір, спрямований на особисте збагачення, шляхом отримання вигоди у протизаконний спосіб, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_4 , 13.04.2022 року о 19 год. 21 хв., підійшов до автоматизованого програмно-технічного комплексу з вмонтованою електронно-обчислювальною машиною CALV0868 (банкомат), який знаходився за адресою: м. Львів, вул. Широка, 87, видавши себе за законного володільця персональної інформації - клієнта банку ОСОБА_7 , з використанням його банківської картки № НОМЕР_1 , виданої AT КБ «ПриватБанк», що знаходилась у його користуванні, без згоди та відома останнього, здійснив несанкціоноване втручання у роботу банкомату AT КБ «ПриватБанк», як електронного програмно-технічного комплексу, призначеного для здійснення автоматизованих операцій, та шляхом подачі картки до спеціального отвору для карток, ввівши необхідну інформацію, змінив фінансовий номер телефону з дійсного номера клієнта банку ОСОБА_7 ( НОМЕР_2 ), визначивши власний номер НОМЕР_3 , з метою подальшого дистанційного керування вказаною карткою, отримавши при цьому можливість розпоряджатись подальшими зарахованими коштами на власний розсуд.
13.04.2022 року, близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Рудненська, 10, діючи умисно, з корисливою метою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння майном - грошовими коштами, які належать потерпілому ОСОБА_6 , шляхом зловживання довірою потерпілого, що полягало у використанні ОСОБА_4 довірливих відносин з потерпілим ОСОБА_6 , заснованих на знайомстві, передав останньому банківську картку № НОМЕР_1 клієнта банку ОСОБА_7 для цільового використання потерпілим на потреби Збройних сил України.
Надалі 15.04.2022 року, близько 22 год. 10 хв., перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Гайова, 4/1, здійснив вхід у додаток автоматизованої системи «Приват-24» банківського рахунку № НОМЕР_1 , на який 15.04.2022 року о 22 год. 01 хв. перераховано 99 427 грн. 00 коп., здійснив її блокування, закриття та перевипуск нової віртуальної картки «Digital картка» з номером № НОМЕР_4 , на яку автоматично зараховано грошові кошти з банківського рахунку у сумі 99 427 грн. 00 коп.
Також ОСОБА_4 , 16.04.2022 року у період часу з 11 год. 39 хв. по 12 год. 16 хв., через платіжну систему автоматизованої системи «Приват-24» п`ятьма транзакціями здійснив перерахунок на банківську картку № НОМЕР_5 коштів у сумі 97 987 грн. 50 коп., а також цього ж дня, о 12 год. 10 хв., провів одне зняття грошових коштів у сумі 1 000 грн. 00 коп. у банкоматі AT КБ «ПриватБанк» CLL9V026, який розташований за адресою: м. Львів, вул. Гетьмана Мазепи, 11 «А», чим заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 у сумі 99 427 грн. 00 коп., які він збирав на потреби Збройних сил України та особам, які постраждали від дій країни-агресора та якими ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 190 КК Україну визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд його суворо не карати.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 190 КК Україну, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України.
За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно вимогам ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.
Показання обвинуваченого у судовому засіданні послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу не заявлялося.
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є у матеріалах кримінального провадження, обвинуваченим не оспорюються.
При призначенні покарання обвинуваченому у даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Відтак при призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, перебуває на обліку у лікаря-нарколога (а.с кримінального провадження 69, Т. 2), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.с кримінального провадження 68, Т. 2), також те, що останній визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.
За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі та звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 29.06.2022 року (а.с. кримінального провадження 144-145, Т. 1) та від 04.07.2022 року (а.с. кримінального провадження 205-206, Т. 1) було накладено арешт на речові докази, а згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, тому накладений арешт слід скасувати, а вказане майно повернути законним власникам.
Згідно Повідомлення ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» про звільнення з-під варти після внесення застави згідно ч. 4 ст. 202 КПК України № 9/5206 від 14.09.2022 року стверджується, що 14.09.2022 року із ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» ОСОБА_4 звільнений, у зв`язку із внесенням застави у розмірі 99 240 грн. 00 коп. ОСОБА_8 за ОСОБА_4 .
Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення криміналістичної експертизи відео-звукозапису № 2242-Е від 27.07.2022 року складають 4 719 грн. 25 коп. (а.с. кримінального провадження 46-49, 50, Т. 2) та для проведення судово-портретної експертизи № СЕ-19/120-22/6673-ФП від 26.07.2022 року складають 1 887 грн. 08 коп. (а.с. кримінального провадження 57, 58-65, Т. 2), які відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк покарання час тримання під вартою з часу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 13.09.2022 року по день звільнення з ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» - 14.09.2022 року, у зв`язку із внесенням застави, включно.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 190 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку, тривалістю 1 (один) рік.
Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.
Зарахувати у строк покарання, призначеного ОСОБА_4 за цим вироком, період з 13.09.2022 року по 14.09.2022 року включно.
Грошові кошти у розмірі 99 240 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок) грн. 00 коп., внесені як застава повернути заставодавцю ОСОБА_8 .
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 29.06.2022 року, а саме: на скретч карти від абонентських номерів НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , скретч карту з сім картою НОМЕР_19 , банківські картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_20 , № НОМЕР_21 , № НОМЕР_22 , картки «МОНОБАНК» № НОМЕР_23 , № НОМЕР_24 , картку АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» № НОМЕР_25 , які були вилучені під час обшуку 24.06.2022 року та повернути вказане майно законним володільцям.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 04.07.2022 року, а саме: на скретч карту від абонентського номеру НОМЕР_26 , яка була вилучена під час обшуку 30.06.2022 року та повернути вказане майно законним володільцям.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у розмірі 4 719 (чотири тисячі сімсот дев`ятнадцять) грн. 25 коп. за проведення криміналістичної експертизи відео звукозапису № 2242-Е від 27.07.2022 року та 1 887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) грн. 08 коп. за проведення судово-портретної експертизи № СЕ-19/120-22/6673-ФП від 26.07.2022 року

Речові докази у кримінальному провадженні:

-банківська картка № НОМЕР_27 (а.с. кримінального провадження 75, Т. 1) повернути законному володільцю;
-скретч карти від абонентських номерів НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , скретч карту з сім картою НОМЕР_19 , банківські картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_20 , № НОМЕР_21 , № НОМЕР_22 , картки «МОНОБАНК» № НОМЕР_23 , № НОМЕР_24 , картку АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» № НОМЕР_25 (а.с. кримінального провадження 131, Т. 1) повернути законним володільцям;
-скретч карту від абонентського номеру НОМЕР_26 (а.с. кримінального провадження 202, Т. 1) повернути законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1