Справа № 462/7509/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/613/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, без реєстрації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі. Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 26.09.2019 р., тобто з дня обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишено без змін, до часу набрання вироком законної сили.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 27.06.2019 р., приблизно о 23.30 год., знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, умисно наніс неодноразові удари руками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_10 , внаслідок чого, відповідно до висновку експерта, заподіяв останньому тупу закриту черепно-мозкову травму з синцем на лиці зліва з залученням ділянок надбрівної, навколоорбітальної, спинки носу, вилиці, щоки, підборіддя спереду-зліва, шиї спреду-зліва, ділянки лівої ключиці, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння та які призвели до настання 30.06.2019 р. смерті ОСОБА_10 ; синці в ділянці грудної клітки, крововилив в міжреберний м`яз, які відносяться по ступеню тяжкості до легкого тілесного ушкодження.

Не погоджуючись із оскарженим вироком обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржений вирок скасувати та, повторно допитавши свідків у справі, винести справедливе та законне рішення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що, вину у пред`явленому обвинуваченні заперечує. Зазначає, що тілесні ушкодження його батько ОСОБА_10 отримав напередодні конфлікту внаслідок падіння на вулиці із висоти власного росту, що в свою чергу і підтвердила свідок ОСОБА_11 (мати обвинуваченого). Вважає, що всі докази трактуються лише на користь сторони обвинувачення. Показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 оцінені судом першої інстанції, на його думку, неправильно. Вважає покази свідка ОСОБА_15 плутаними. Вказує, що на відеозаписі з камер поліцейських не видно, в якому справді стані перебував ОСОБА_10 . Наголошує на тому, що протокол слідчого експерименту, який проводився за його участі та ОСОБА_11 у суді першої інстанції не досліджувався. Вказує, що , згідно експертиз встановити точний час нанесення тілесних ушкоджень не можливо. Також вказує, що при вчасному діагностуванні закритої черепно-мозкової травми та її лікуванні смерть ОСОБА_10 могла бути попереджена., згідно висновку експертизи №31 від 23.12.2021 р. В кінцевому просить перекваліфікувати його дії на ч. 1 ст. 121 КК України.

Захисник обвинуваченого подала апеляційну скаргу, у якій просить вирок Залізничного районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року змінити,перекваліфікувати дії ОСОБА_16 за ч. 1 ст. 121 КК України, призначивши останньому більш м`яке покарання у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

В доводах своєї апеляційної скарги вказує, що призначене покарання є занадто суворим, просить призначити більш м`яке покарання, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України. Також, захисник у своїй апеляційній скарзі наводить докази, зазначені у вироку суду першої інстанції, зокрема показання свідка ОСОБА_11 , показання експертів, допитаних у судовому засіданні та висновки експертиз, які дають підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали вимоги і доводи апеляційних скарг, прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Покликання захисника обвинуваченого на обов`язкову присутність обвинуваченого ОСОБА_7 в залі судового засідання суду апеляційної інстанції не заслуговують на увагу, оскільки згідно листа командира в/ч № НОМЕР_1 Національної гвардії від 19.09.2022р., у зв`язку з відсутністю бомбосховища у Львівському Апеляційному суді та залучення особового складу військової частини для протидії збройної агресії російської федерації, здійснювати конвоювання спецконтингенту для забезпечення судового процесу, через загрозу життю та здоров`ю особового складу варти та осіб спецконтингенту під час сигналу «Повітряна тривога» не є безпечним, а відтак судові засідання проводяться в онлайн режимі (режимі відеоконференції).

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 дотримані.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із положеннями ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню.

У ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто у заподіянні ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження, що призвело до настання смерті останнього.

Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України настає внаслідок заподіяння особі умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечним, протиправним діянням та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. До того ж тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини - умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.

Для застосування ч. 2 ст. 121 КК України обов`язковою і необхідною умовою є встановлення необхідного причинного зв`язку між тяжкими тілесними ушкодженнями і смертю, що настала. Частина 2 статті 121 КК України може бути застосована і в тому разі, коли смертельний наслідок, який перебував у причинному зв`язку з умисним тілесним ушкодженням, не був усунений лікарським втручанням, хоча й міг бути ним усунений, зокрема через несвоєчасне надання медичної допомоги, відсутність необхідних препаратів чи обладнання, лікарську помилку тощо.

Частина 2 статті 121 КК України може бути застосована і в тому разі, коли смертельний наслідок, який перебував у причинному зв`язку з умисним тілесним ушкодженням, не був усунений лікарським втручанням, хоча й міг бути ним усунений, зокрема через несвоєчасне надання медичної допомоги, відсутність необхідних препаратів чи обладнання, лікарську помилку тощо.

За фактичними обставинами справи судом встановлено, що дії ОСОБА_7 мали активний характер, були протиправними, між його діями і їх наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, існував прямий причинний зв`язок, якій підтверджується належними та допустими доказами, які були предметом детального дослідження судом першої інстанції.

Колегія суддів повністю погоджується із висновками суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за вказаних у вироку обставин, які були належним чином повно та всебічно досліджені в ході судового розгляду, підтверджуються належними та допустимими доказами, зокрема, даними, що містяться в показаннях свідків, експертів та даними досліджених в судовому засіданні письмових доказів. Саме сукупність цих досліджених доказів, а не кожного доказу окремо, на переконання колегії суддів, мають визначальне значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні.

Так, згідно показань свідка ОСОБА_11 , ввечері 27.06.2019 її син ОСОБА_17 з батьком вживали алкоголь, потім почула скандал між ними на кухні, але увагу не звернула. Після того, як вони прийшли разом в кімнату між ними сталася бійка і вона дуже сильно злякалася, вибігла на сходову клітку, де викликала поліцейських. Бачила як чоловік і ОСОБА_17 штовхалися, після чого ОСОБА_17 наносив батькові удари по голові та плечах. Коли виходила з кімнати чоловік був при свідомості. Повернулася через 30 хвилин з поліцейськими. Водночас, ОСОБА_11 вказала, що претензій немає, вважає, що травма чоловіка утворилася за декілька днів до даної події коли він виходив з дому та впав головою ззаду, в нього текла кров і утворилася рана, він йшов та хитався. Пояснити чому вона не викликала швидку після падіння чоловіка ОСОБА_11 не змогла.

Однак, згідно показань свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які є працівниками поліції і виїздили на місце події за адресою АДРЕСА_1 , де зі слів матері обвинуваченого ОСОБА_11 дізнались, що ОСОБА_7 побив свого батька. ОСОБА_11 лежав побитий нерухомо на купі лахміття та ледве дихав. В ОСОБА_11 було відібрано заяву про вчинення злочину, а ОСОБА_7 було запрошено та доставлено в відділ поліції. В усіх трьох: ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_7 були явні ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з рота, не чітка вимова).

На думку колегії суддів, показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_7 були в стані алкогольного сп`яніння, про те, що зі слів ОСОБА_11 , мали місце постійні конфлікти між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , під час яких ОСОБА_7 застосовував фізичну силу як до неї, так і до батька, що 27.06.2019 р. саме ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_10 , більше нікого в квартирі не було, такі знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з іншими матеріалами справи, нічим не спростовані, доповнюються дослідженими судом доказами та беззаперечно вказують на заподіяння ОСОБА_7 , тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Підстав для повторного допиту цих свідків, як про це просить у своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, також доводиться належними та допустими письмовими та речовими доказами, а саме даними, що містяться у:

рапортах щодо повідомлення зі служби 102 від 27.06.2019, де ОСОБА_11 повідомила, що за адресою АДРЕСА_1 її син, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наносить тілесні ушкодження батькові, зі слів заявниці, вбиває його (а.с.11, 12).

рапорті поліцейського взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_15 , допитаного в ході судового розгляду, як свідка, який доповів про прибуття за адресою: АДРЕСА_1 , де заявниця повідомила, що її син ОСОБА_7 б`є її та її чоловіка. Від заявниці було відібрано заяву (а.с.13).

протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.06.2019 та заяві ОСОБА_11 (а.с.14-16).

протоколі огляду місця події від 28.06.2019 р., згідно якого проведеним оглядом квартири АДРЕСА_2 встановлено обстановку у квартирі і виявлено наволочку із підподушки зі слідами РБК, яку було вилучено (а.с.19).

повідомлені головного лікаря «8-мої міської клінічної лікарні м. Львова» про смерть ОСОБА_10 30.06.2019 р., який був доставлений з квартири 28.06.2019 р., діагноз забій м`яких тканин обличчя і грудної клітки, сп`яніння, дихальна недостатність, пневмонія (а.с.36).

листі КЗЛОР «ЛОЦРМД та МК» від 03.09.2019 р., згідно якого 27.06.2019 р. о 23.15 хв. на КЗЛОР «ЛОЦРМД та МК» зафіксовано виклик екстренної медичної допомоги № 792 за адресою: АДРЕСА_1 з приводу побиття чоловіка (а.с.51-53)

протоколі огляду предмету від 11.09.2019 та відео носієм до нього, де зафіксовано, що 27.06.2019 р. о 23.44 на сходовій клітці між четвертим та п`ятим поверхом будинку АДРЕСА_3 знаходиться ОСОБА_7 та поліцейський ОСОБА_18 . ОСОБА_7 представився та виражався нецензурною лайкою, на зауваження поліцейського про припиненя такого роду висловлювань відреагував. ОСОБА_19 подала власноручно написану заяву про притягнення ОСОБА_7 до відповідальності (а.с.60).

протоколі огляду предмету від 11.09.2019 та відео носій до нього, де зафіксовано як поліцейські піднімаються сходами, біля кв. АДРЕСА_2 зустрічають ОСОБА_20 , яка повідомляє, що син побив батька. В квартирі на підлозі було виявлено ОСОБА_21 , який на звернення ОСОБА_22 не реагував, остання повідомила що викликала швидку медичну допомогу і сказала, що «Він вибив усю йому середину». ОСОБА_23 , який знаходився на сходовій клітці нецензурно лаявся до ОСОБА_24 . Остання подала заяву про вчинення злочину (а.с.63).

висновку експерта № 1242 додаткової судово-медичної експертизи від 27.11.2019 р., згідно якого, враховуючи наявність тілесних ушкоджень на різних анатомічних ділянках тіла, а саме: синця на лиці з залученням ділянок шиї та ключиці зліва (обширний, який міг утворитись від декількох ударів тупими предметами), п`ятьох синців в ділянці грудної клітки, слід вважати що виявлені тілесні ушкодження утворилися від неодноразової дії тупих предметів по вказаних ділянках тіла (не менше шести), могли утворитися при обставинах, зазначених у протоколі проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_22 (за виключенням кількості ударів - не трьох), та частково могли утворитися при обставинах, зазначених в протоколі проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 , за виключенням локалізації травматичних ушкоджень не тільки на лиці зліва, шиї зліва з залученням ділянки лівої ключиці, але і на грудній клітці, і кількість їх не відповідає даним протоколу відтворення за участю підозрюваного (не двох) (229-231).

висновку № 741 від 30.06.2021 додаткової судово-медичної експертизи, згідно якого беручи до уваги локалізацію тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , обширність та масивність їх, характер та механізм утворення, слід вважати, що вказана черепно-мозкова травма не могла утворитися внаслідок падіння з висоти власного росту. Місцем прикладання сили, яка спричинила утворення закритої черепно-мозкової травми, в тому числі субдуральної гематоми, є обширний синець на лиці зліва з крововиливом в м`які тканини голови зліва.

висновку експерта №629/2019 від 28.08.2019, відповідно до якого смерть ОСОБА_10 , 1959 р.н, настала внаслідок тупої закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів під м`які мозкові оболонки та в речовину головного мозку, субдуральної гематоми, які призвели до набряку головного мозку та вклинення довгастого мозку в великий потиличний отвір. Смерть ОСОБА_10 зафіксована в медичній карті 30.06.2019. При судово-медичній експертизі виявлено такі зовнішні травматичні пошкодження: обширний синець на лиці зліва з залученням шиї та ділянки навколо ключиці зліва ключиці, 5 синців на передній поверхні грудної клітки. Беручи до уваги колір синців, можливо висловлюватися, що вони могли виникнути приблизно біля 4 діб до смерті. Давність виникнення крововиливів в м`яких мозкових оболонках, твердій мозковій оболонці, м`яких покровах голови, міжреберних м`язах зліва, вказані в підсумках судово-гістологічної експертизи шматочків внутрішніх органів від трупа «з ознаками резорбції» та «з вираженими реактивними змінами». Тупа закрита черепно-мозкова травма з синцем на лиці зліва з залученням ділянок надбрівної, навколоорбітальної, спинки носу, вилиці, щоки, підборіддя спереду-зліва, шиї спереду зліва, ділянки лівої ключиці має ознаки тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в час спричинення, є причиною настання смерті (а.с.89-91).

Даний висновок повністю підтримав допитаний в ході судового розгляду судово-медичний експерт ОСОБА_25 , а у сторони захисту не було жодних зауважень до цього висновку.

Одночасно, допитана в суді першої інстанції експерт-гістолог ОСОБА_26 , яка проводила судово-гістологічну експертизу шматочків внутрішніх органів від трупа ОСОБА_10 ствердила, що давність утворення крововиливів встановлюється через ступінь вираження клітинної реакції в зонах травми. Експерт в повному обсязі підтримала висновок №1772/2019. При дослідженні твердої мозкової оболонки було виявлено крововилив зі змінами та реакціями, які дали можливість говорити про давність більше 24 годин. При дослідженні м`якої мозкової оболонки головного мозку було виявлено крововиливи з ознаками резорбції, які говорять про давність близько 2 діб. В м`яких тканинах голови та міжреберному м`язі зліва виявлено крововиливи з ознаками резорбції, з давністю більше 2 діб. Під час судово-гістологічної експертизи не виявлено змін, які б свідчили про давність їх утворення за 4 доби.

Аналізуючи показання ОСОБА_7 та його матері ОСОБА_22 такі є суперечливі, не узгоджуються між собою, з показаннями інших свідків та з іншими письмовими доказами.

Так, твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він наніс ОСОБА_10 лише два удари правою долонею в обличчя та заперечення щодо нанесення інших тілесних ушкоджень спростовуються показаннями свідка ОСОБА_22 , яка підтвердила в ході судового розгляду, що ОСОБА_7 наносив батькові удари по голові та плечах, під час слідчого експерименту ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_7 взяв батька за шию і поклав на підлогу, ліг на нього, наносив удари ОСОБА_10 по голові, два-три-п`ять, три точно було, в грудну клітку було декілька ударів, висновком експерта № 1242 додаткової судово-медичної експертизи від 27.11.2019 р., згідно якого, враховуючи наявність тілесних ушкоджень на різних анатомічних ділянках тіла, а саме: синця на лиці з залученням ділянок шиї та ключиці зліва (обширний, який міг утворитись від декількох ударів тупими предметами), п`ятьох синців в ділянці грудної клітки, слід вважати що виявлені тілесні ушкодження утворилися від неодноразової дії тупих предметів по вказаних ділянках тіла (не менше шести).

Версія сторони захисту щодо виникнення у ОСОБА_10 закритої черепно-мозкової травми внаслідок падіння за декілька днів до 27.06.2019 на вулиці поблизу будинку ґрунтується на суперечливих показаннях самого обвинуваченого ОСОБА_7 та його матері ОСОБА_22 та не знайшла свого підтвердження в ході розгляду, як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції.

Умисність нанесених тілесних ушкоджень, а саме їх кількість і характер доведені всім об`ємом зібраних та досліджених по справі доказів у справі, а саме рапортом про повідомлення на службу 102, заявою при вчинення кримінального правопорушення, протоколами огляду відео з нагрудних камер поліції, показань свідків, допитаних в суді, висновків експертиз, з яких вбачається, що смерть ОСОБА_10 , 1959 р.н, настала внаслідок тупої закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів під м`які мозкові оболонки та в речовину головного мозку, субдуральної гематоми, які призвели до набряку головного мозку та вклинення довгастого мозку в великий потиличний отвір. Жодних загоєних ран на потиличній частині голови не виявлено. Вказана черепно-мозкова травма не могла утворитися внаслідок падіння з висоти власного росту.

Щодо доводів сторони захисту про наявність підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України та заперечення стороною захисту причинно- наслідкового зв`язку між нанесенням ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень і смертю потерпілого ОСОБА_10 слід зазначити наступне.

Посилання ж обвинуваченого ОСОБА_7 на відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, оскільки між його діями, які виразилися в нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, та смертю потерпілого відсутній причинно-наслідковий зв`язок, а ймовірною причиною смерті ОСОБА_10 став факт ненадання йому належного медичного лікування не можна врахувати як належні, оскільки вони суперечать обставинам справи, які досліджені судом.

З висновку комісійної судово-медичної експертизи № 31 від 23.12.2021 р. випливає, що у ОСОБА_10 була закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів під тверду мозкову оболонку (субдуральна гематома), крововиливів під м`які оболонки у речовину головного мозку, комісія не виключає, що при вчасному діагностування закритої черепно-мозкової травми та її лікуванні смерть ОСОБА_7 була б попереджуваною (а.с.158-179).

Колегія суддів погоджується із думкою суду першої інстанції про те, що в даному випадку комісія не надає переконливих суджень, а лише не виключає, що при вчасному діагностування закритої черепно-мозкової травми та її лікуванні смерть ОСОБА_7 була б попереджуваною. Всі докази, на яких ґрунтується висновок суду, знаходяться у своєму взаємозв`язку, доповнюють один одного і не викликають жодних сумнівів у їх достовірності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що винуватість ОСОБА_7 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.121 КК України.

З огляду на викладене, підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України колегія суддів не вбачає.

Щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції вірно врахував ступінь тяжкості злочину, який є тяжким, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності (а.с.189-191), після звільнення з місць позбавлення волі йому встановлювався адміністративний нагляд, який ОСОБА_7 , постійно порушував, неодружений, непрацевлаштований, згідно довідки КНПЛОР "Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень", перебуває на обліку в диспансері з жовтня 2008 року з діагнозом - розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю (а.с.196), на обліку Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру не перебуває (а.с.197), в момент вчинення кримінального правопорушення був осудним (висновок судово-психіатричного експерта № 422 від 02.10.2019 р.). Окрім того, обвинувачений ОСОБА_7 не сприяв встановленню істини у справі, обставини, які пом`якшують покарання відсутні, обставини, які обтяжують покарання відсутні.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про призначення Патрушеву покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі

На думку колегії суддів, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім, сприятиме досягненню основної мети покарання виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_7 , запобігатиме вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Відтак, підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , як про це просить в апеляційній скарзі захисник, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази. Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і його слід залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

вирок Залізничного районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою - у той самий строк з дня отримання копії такого рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_27