У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Троїцьке Миколаївського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000354.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

підозрюваний ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2023 року клопотання начальника відділення СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області задоволено частково, відносно ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , на строк до 18.04.2023 р., з покладенням обов`язків: цілодобово не покидати місце мешкання за виключенням часу повітряної тривоги; прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Узагальнені доводи апелянта.

На обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, не одружений, не працює, міцних соціальних зв`язків не має, тому наявні ризики переховування від слідства та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень. Прокурор вважає, посилання суду на та, що підозрюваний має постійне місце мешкання, раніше не судимий, позитивно характеризується та визнає провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не зменшують заявлених у клопотанні ризиків, оскільки не завадили йому вчинити тяжкий злочин.

За наведених обставин прокурор вважає, що відносно ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 стверджує про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора, відсутність та недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділом Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000354 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.02.2023 р. у період часу з 23.00 год. до 23.40 год. у ОСОБА_6 , який перебував за адресою АДРЕСА_2 , з ОСОБА_9 виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних відносин виник раптовий умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та маючи можливість передбачати їх суспільно-небезпечні наслідки, знаходячись навпроти ОСОБА_9 , утримуючи в руці предмет ззовні схожий на ніж, наніс не менше трьох ударів останньому в область живота в результаті чого спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини, печінки та проникаюче поранення лівої легені, які є небезпечними для життя та здоров`я в момент заподіяння.

18.02.2023 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого або свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Врахувавши тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, який не працює, не одружений, дітей не має, слідчий суддя встановив наявність ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, проте наявність інших ризиків, прокурором не доведено, оскільки підозрюваний раніше не судимий, місце вчинення злочину не покинув, не переховувався від слідства, має постійне місце мешкання, є студентом денної форми навчання, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

За змістом вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно яким обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

За положеннями ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За змістом ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжних заходів і повинен застосовуватись лише тоді, коли прокурор доведе, що інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Встановлена слідчим суддею обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується долученими до клопотання матеріалами, зокрема даними протоколів огляду місця події та обшуку від 18.02.2023 р., допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та неповнолітнього свідка ОСОБА_12 , протоколом пред`явлення особи для впізнання та іншими матеріалами.

Обґрунтовуючи правові підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий у клопотанні зазначив, що такий запобіжний захід необхідний з метою запобігання переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень. Аналогічні доводи наведені й в апеляційній скарзі прокурора.

Апеляційний суд вважає, що ризики можливого переховування ОСОБА_6 від слідства та суду або незаконного впливу на свідків мають місце, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення та обізнаність підозрюваного про свідків, яким можуть бути відомі обставини події, проте з урахуванням обставин кримінального правопорушення даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце мешкання, є студентом денної форми навчання, місце вчинення кримінального правопорушення не покинув, з урахуванням його належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування, апеляційний суд вважає, що наявність вказаних ризиків є вкрай низькою.

Під час апеляційного розгляду, прокурором не надано доказів, які б свідчили про можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, а тому такі доводи є припущеннями.

Будь-яких інших обставин, які б підтвердили доводи клопотання, або виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, прокурором не зазначено.

З огляду на наведене, апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею всебічно, повно та об`єктивно розглянуто клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховані всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, а тому апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою, і, підстав для скасування ухвали слідчого судді не має.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3