ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1197/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/304/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою представника володільця майна ОСОБА_8 - ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання задоволено.
У кримінальному провадженні №0000176, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 жовтня 2022 року про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.246 КК України накладено арешт на:

- автомобіль марки «LAND ROVER» д.н.з. НОМЕР_1 із причепом б/н, синього кольору (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 , жителю АДРЕСА_1 , та на час вчинення кримінального правопорушення перебував у користуванні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Бариш Чортківського району), на якому перебувають 15 колод дерев різних порід, які на даний час перебувають на арешт майданчику Відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області:

- 4 колоди дерева породи «верба» (колода №1 довжиною 90 см, діаметром 25 см, колода №2 довжиною 1 м 08 см, діаметром 24,5 см, колода №3 довжиною 61 см, діаметром 26,5 см, колода № 4 довжиною 1 м 60 см, діаметром 11,5 см, які поміщено на арешт-майданчик Відділення поліції № 2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області;

- сокиру із ручкою чорно-червоного кольору, яка на час вчинення кримінального правопорушення, перебувала у користуванні та належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю с. Бариш Чортківського району, яку передано на зберігання у камеру зберігання речових доказів Відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області:

- 19 зрізів із пнів, які поміщено у камеру зберігання речових доказів Відділення поліції № 2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області;
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї представник володільця майна ОСОБА_8 - ОСОБА_7 просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.
Вказані вимоги мотивує тим, що клопотання було подано до суду із порушенням строків, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.
Зазначає, що слідчим суддею не визначено обсяг позбавлення прав ОСОБА_8 при накладенні арешту на транспортний засіб, який йому належний, коли заборона на його відчуження була б цілком достатньою.
У запереченні на апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_8 - ОСОБА_7 прокурор просить відмовити у задоволенні його апеляційної скарги.

Свої доводи мотивує тим, що ним обґрунтовано строк пропуску подачі клопотання через відсутність електроенергії, а на даний час потреба в арешті майна зумовлена необхідністю проведення додаткових слідчих дій.

Вказує, що було проведено допит власника автомобіля «LAND ROVER» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 , що пред`явив оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на даний транспортний засіб, а свідоцтво надане ОСОБА_8 містить ознаки підробки.
Заслухавши суддю-доповідача, апелянта, який підтримав подану апеляційну скаргу і, з мотивів викладених у ній, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати арешт на зазначене у скарзі майно, прокурора, який вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляцію такою, що задоволенню не підлягає, дослідивши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державного реагування на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим суддею під час розгляду клопотання прокурора в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів провадження, 08.10.2022 року о 13:22 год. у чергову частину ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення із служби 102 від громадянина ОСОБА_10 про те, що у лісі в с. Зубрець Чортківського району виявлено невідомих осіб, які перебувають на автомобілі марки «LAND ROVER» д.н.з. НОМЕР_2 , які здійснили порізку дерев породи черешня, граб та верба у кількості 11 штук.
Виїздом СОГ на місце події, у лісовому масиві Бариські Гаї було виявлено двох осіб, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які перебували у даному лісовому масиві на автомобілі «LAND ROVER» д.н.з. НОМЕР_2 із причепом (безномерним) синього кольору. На вказаному причепі виявлено 15 колод дерев різних порід, а саме колоди дерева породи граб та верба, довжиною від 49 см до 1 м.
За вказаним фактом 08.10.2022 року внесено відомості до ЄРДР за №0000176 та здійснюється досудове розслідування за кваліфікацією ч.1 ст. 246 КК України.
Постановою від 10 жовтня 2022 року року зазначене майно, а саме колоди дерев, сокира та автомобіль марки «LAND ROVER» д.н.з. НОМЕР_2 із причепом б/н, синього кольору, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000176 від 08 жовтня 2022 року, вирішено питання про місце його зберігання.
Прокурор, в рамках даного кримінального провадження, звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на колоди дерев, сокиру та автомобіль марки автомобіль марки «LAND ROVER» д.н.з. НОМЕР_2 із причепом б/н, синього кольору, в якому перевозилась вказана деревина та сокира, з метою збереження речових доказів, а також зазначив, що невжиття такого заходу негативно впливатиме на дослідження усіх обставин вчинення даного кримінального правопорушення, і в свою чергу на повноту та всебічність розслідування кримінального провадження.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно клопотання прокурора, метою даного арешту вказано, що виявлені під час огляду місця події колоди дерев, сокира та автомобіль марки автомобіль марки «LAND ROVER» д.н.з. НОМЕР_2 із причепом б/н, мають значення для розслідування даного кримінального провадження та є речовими доказами вчинення злочину і накладення арешту необхідне для проведення слідчих дій, зокрема обшуку автомобіля, тобто що встановлено п.1 ч.2 ст.170 КПК України, оскільки іншим чином неможливо отримати доступ до вказаного об`єкта для проведення усіх необхідних слідчих дій, а також з метою недопущення його знищення, відчуження чи приховання.
Як зазначає прокурор, в ході досудового розслідування з метою досягнення дієвості, об`єктивності та повноти розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій для встановлення істини у даному провадженні, у зв`язку із чим виникла необхідність у застосуванні заходів кримінального провадження, що передбачені ст. 131 КПК України, які полягають у накладенні арешту на вищевказані об`єкти.
Вирішуючи вказане клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя виходив з того, що у органу досудового розслідування існують розумні та обґрунтовані підстави вважати, що зазначені у клопотанні колоди дерев, сокира та автомобіль марки автомобіль марки «LAND ROVER» д.н.з. НОМЕР_2 із причепом б/н, є речовими доказами кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1.збереження речових доказів; 2. спеціальної конфіскації; 3.конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4.відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В даному випадку, вирішуючи питання про накладення арешту на майно, слідчим суддею в повній мірі було дотримано вказаних вимог, дано вірну оцінку зазначеним вище обставинам, перевірено та з`ясовано відсутність негативних наслідків застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження у зв`язку із чим було прийнято законне та обґрунтоване рішення.
Крім того, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження, заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.
Також, як на існування ризику приховання, знищення чи відчуження вказаних у клопотанні речових доказів, прокурор зазначає про наступне.
Так, в ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено автомобіль марки «LAND ROVER» д.н.з. НОМЕР_2 із причепом б/н синього кольору на якому знаходилися 15 колод дерев різних порід, який в подальшому було поміщено на арешт майданчик. ОСОБА_8 надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником якого вказано ОСОБА_9 .
Під час допиту ОСОБА_9 , останній особисто надав слідчому оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , надав для огляду автомобіль марки «LAND ROVER» д.н.з. НОМЕР_2 , який слідчий фотографував, та повідомив, що зазначений транспортний засіб ніколи не вибував з його володіння, на даний час знаходиться у його користуванні та із ОСОБА_8 він взагалі не знайомий.
У зв`язку із вказаною обставиною 21.10.2022 року було внесено відомості до ЄРДР за №0000179 за правовою кваліфікацією ч.1 ст.358 КК України.
Враховуючи усе викладене вище, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки слідчого судді місцевого суду про необхідність накладення арешту на зазначене у клопотанні прокурора майно, яке відповідає критеріям ст.98 КПК України, з тих підстав, що не вжиття такого виду забезпечення кримінального провадження може призвести до його втрати, а отже колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.
Крім того, як на підставу скасування ухвали слідчого судді сторона захисту вказує на порушення прокурором строків, передбачених ч.5 ст. 171 КПК України.
Такі доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає неспроможними, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
В даному випадку зазначене у клопотанні прокурора майно було вилучене 08.10.2022 року, тобто у вихідний день суботу. Наступний робочий день 10.10.2022 року.
З матеріалів провадження вбачається, що прокурор звернувся до місцевого суду 11.10.2022 року, обґрунтовуючи це тим, що 10.10.2022 року у нього не було такої можливості, оскільки у зв`язку із агресією РФ та здійсненням нею масованого ракетного обстрілу по енергетичній інфраструктурі усієї території України у цей день була оголошена масштабна довготривала повітряна тривога. Крім того, у цей день 10.10.2022 року внаслідок знеструмлення ПС 330 кВ Тернопільська, мало місце аварійне відключення ЛЕП в Тернопільській області, в тому числі з 11 год. по 17 год. в м.Бучач, вул.Мцкевича.
Вказана обставина ніким із учасників не заперечується та підтверджується долученою до матеріалів провадження довідкою №80 від 12.10.2022 року, виданою ВАТ Тернопільобленерго Бучацький район електромереж (а.п.8).
Слідчим суддею було надано цій обставині належну вірну оцінку про відсутність підстави для відмови у задоволенні з цих причин клопотання прокурора, що в ухвалі слідчого судді належним чином мотивовано.
В даному випадку, на думку колегії судів, звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна не 10.10.2022 року, а 11.10.2022 року пов`язано виключно з об`єктивними причинами, які не залежали від волі чи бажання прокурора та не є наслідком недобросовісного виконання ним своїх обов`язків та порушення вимог ч.5 ст.171 КПК України, а отже не може бути підставою для скасування з цих причин по суті правильного судового рішення та відмови у накладенні арешту на майно, про що у апеляційній скарзі просить сторона захисту.
Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи сторони захисту про те, що незважаючи на відсутність у м.Бучачі електроенергії 10.10.2022 року, прокурор мав можливість подати до суду клопотання, виконане рукописним текстом.
Так, у ч.2 ст.171 КПК України, якою встановлено вимоги до клопотання про арешт майна, зазначено, що до клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує свої доводи.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що вимогу про долучення до клопотання ряду доказів було неможливо виконати без використання комп`ютерної та копіювальної техніки, що в свою чергу 10.10.2022 року було неможливим через відсутність електроенергії.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що слідчим суддею в даному випадку не було допущено порушень вимог кримінального процесуального закону щодо порядку розгляду клопотання про арешт майна, про які стверджує апелянт.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування по суті вірної ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_8 - ОСОБА_7 - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170-172, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_8 - ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2022 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді