ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1283/23 Справа № 181/876/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2023 року про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2023 року клопотання прокурора задоволено та застосовано щодо ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд вказав, що з урахування обставин вчинення суспільно небезпечного діяння, даних про характер та тяжкість хронічного психічного захворювання ОСОБА_9 у формі параноїдної шизофренії, що підтверджується висновком судово - психіатричної експертизи №398, приходить до висновку про наявність підстав для застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання ОСОБА_9 амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2023 року змінити та виключити з її мотивувальної частини посилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_9 при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що суд задовольняючи клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру, встановив, що ОСОБА_9 є неосудною особою, а в мотивувальній частині ухвали суду всупереч вимогам закону вказав ознаки суб`єктивної сторони злочину.

Вказує, що ОСОБА_9 у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними через хронічне психічне захворювання, а отже із таким його станом, що містить юридичний критерій неосудності, несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину. З огляду на викладене вважає, що ухвала суду підлягає зміні.

Заслухавши суддю-доповідача; вислухавши прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні з викладених в ній підстав; захисника, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційні доводи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 185 КК України, необхідність застосування примусових заходів медичного характеру, як і вид застосованих щодо останнього примусових заходів медичного характеру, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Разом із тим, доводи прокурора про необхідність виключення з судового рішення посилань на ознаки суб`єктивної сторони зазначеного суспільно небезпечного діяння є слушними.

Так, прямий умисел наявний тоді, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Усвідомлення суб`єктом суспільно небезпечного характеру свого діяння означає, що він усвідомлює всі фактичні обставини вчиненого діяння, які відповідають ознакам складу інкримінованого злочину, та одночасно розуміє, що вчинене ним діяння є соціально-осуджуваним, шкідливим для суспільства. Зокрема, при вчиненні крадіжки винний усвідомлює, що він порушує право власності, таємно викрадає чуже майно і тим самим завдає потерпілому майнової шкоди.

Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Мотивом вчинення злочину є внутрішнє спонукання, рушійна сила кримінально караного вчинку людини, що визначає його зміст і допомагає більш глибоко розкрити психічне ставлення особи до вчиненого. Мотив дозволяє визначити, чому особа вчиняє злочин. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб. Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини, а умисна форма вини при цьому передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Разом з тим, особа може бути позбавлена здатності усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Такий стан особи при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, за визначеними у ч.2 ст. 19 КК України критеріями визначає неосудність особи та виключає притягнення її до кримінальної відповідальності. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_9 під час вчинення інкримінованого суспільно небезпечного діяння перебував у стані неосудності, що підтверджено висновком судово-психіатричної експертизи № 398 від 19.09.2022 року, відповідно до якого останній у період часу, що відноситься до інкримінованого діяння, страждав на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної, ремісія С, змішаний тип дефекту. Тобто у період, до якого відноситься інкриміноване йому діяння він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Отже, із зазначеним станом, що утворює є юридичний критерій неосудності, несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

За таких обставин зазначення в оскаржуваному судовому рішенні психічного ставлення неосудної особи до вчиненого суспільно небезпечного діяння не ґрунтується на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту, а відтак свідчить про неправильне застосування такого закону.

З урахуванням викладеного апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду підлягає зміні, із виключенням з її мотивувальної частини посилання суду на спрямованість умислу і мотиви дій ОСОБА_9 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 503,514, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2023 року, про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_9 при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В іншій частині ухвалу суду - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту постановлення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4