Справа № 456/4368/22
Провадження № 1-кс/456/1081/2022
УХВАЛА

про повернення клопотання

19 грудня 2022 року Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 14.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України,

встановив:

Прокурор Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 14.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, в якому просить суд накласти арешт з метою збереження речового доказу на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:005:0170 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 . В обгрунтування клопотання, прокурор покликається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що на території м. Моршин Моршинської ОТГ Стрийського району службовими особами Управління Держгеокадастру у Стрийському районі та НВК «Середня загальноосвітня школа-ліцей» м. Моршин за рахунок земель освіти незаконно відвели земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:005:0170 у приватну власність ОСОБА_3 . Вказує, що постановою слідчої Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області від 09.12.2022 вказану земельну ділянку визнано речовим доказом. Просить накласти арешт на земельну ділянку з метою унеможливлення її відчуження стороннім особам.

В клопотанні прокурор ОСОБА_2 просить проводити розгляд такого у її відсутності.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Частина 1 статті 64-2 КПК України визначає, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Згідно з ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Системний аналіз викладених норм дає підстави слідчому судді дійти висновку, що із клопотанням про арешт майна третьої особи має право звернутися виключно прокурор.

Слідчим суддею встановлено, що прокурор просить суд накласти арешт з метою збереження речового доказу на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:005:0170 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 .

Однак в клопотанні не визначено процесуальний статус особи, на майно якої слідчий просить накласти арешт та не вказано за якою адресою слід викликати вказану особу.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в кримінальному провадженні №0000048 підозра жодній особі не повідомлена.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Всепереч вказаній нормі закону в клопотанні про арешт майна не вказано конкретні підстави і мету для накладення арешту відповідно до положень п.п. 1-4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу.

Окрім цього, згідно з ч. 5 ст. 171 КПК клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Правовий аналіз указаних норм дає підстави для висновку про те, що питання про арешт тимчасово вилученого майна має розглядатись з обов`язковим повідомленням власника відповідного майна. Проте, клопотання про арешт майна не містить відповідних відомостей, що унеможливлює призначення відповідного клопотання до розгляду з дотриманням зазначених вимог закону.

При цьому слідчий суддя зауважує, що з матеріалів клопотання не зрозумілий статус майна, на яке просить прокурор накласти арешт. Як вбачається з матеріалів клопотання, відомості до ЄРДР внесено 14.07.2021, речовим доказом земельну ділянку визнано 09.12.2022, тобто по спливу більше року після реєстрації кримінального провадження, і докази, які прокурор вважає достатніми для висновку про те, що земельна ділянка може бути відчужена третій особі слідчому судді не подано, як і не повідомлено про те, чому по спливу більше як рік прокурор звертається до суду з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку, в тому числі і зважаючи на кримінально-правову кваліфікацію правопорушення ст.364 КК України.

За змістом ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна відповідно до вимог ст. 172 КПК України для усунення недоліків, оскільки клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що кримінальне провадження здійснюється, зокрема, на основі принципу змагальності сторін, який передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Вказаний принцип вимагає, щоб суд, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зберігав об`єктивність та неупередженість (ст.22 КПК України).

З огляду на вказані законодавчі положення, суд не може робити будь-які висновки про наявність чи відсутність юридично значущих фактів на підставі самих лише тверджень однієї із сторін, без перевірки їх достовірності доказами.

З огляду на те, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо повернення клопотання слідчого про арешт майна у зв`язку з недотриманням при поданні такого клопотання вимог ч. 2 ст. 132 КПК України (якщо воно не підлягає розгляду в цьому суді) не призводить ні до встановлення обмежень конституційних прав особи, ні до неможливості оскарження вже встановлених правообмежень, ані до перешкоджання здійсненню ефективного досудового розслідування чи кримінального провадження загалом, така ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Такий висновок зробила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, розглянувши кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді районного суду щодо повернення клопотання слідчого про арешт майна та ухвалу апеляційного суду, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження (постанова ОП ККС ВС у справі № 646/3986/19 (провадження № 51-3335кмо20)).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 36, 37, 99, 100, 167-169, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 14.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України повернути прокурору для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення зазначених недоліків, що не перевищує 72 години з моменту отримання копії ухвали.

Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутися із даним клопотанням до суду в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4 ОСОБА_5