Справа № 367/970/23
Провадження №1-кп/367/591/2023
УХВАЛА

Іменем України

13 квітня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0000518 від 29.04.2022 р. відносно :

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ялта АР Крим, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16.09.2022 року за ч. 4 ст. 111-1 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням прав обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 10 років, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 лютого 2023 року кримінальне провадження за № 0000518 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, було призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Також було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 терміном на 60 (шістдесят) днів до 15.04.2023 року включно.

В судовому засіданні прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 заявлено клопотання про відкладення розгляду справи і надання їй можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, оскільки вона вперше приймає участь у цій справі.

Також, у зв`язку зі спливом 15.04.2023 року строку запобіжного заходу, обраного обвинуваченому, прокурором заявлено клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів. Клопотання прокурор мотивує тим, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені в ході досудового розслідування, на даний час не відпали. Прокурор, посилаючись на тяжкість вчиненого і дані про особу обвинуваченого, вважає, що обвинувачений може ухилитись від суду та вчинити нові кримінальні правопорушення.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, будучи раніше судимою особою, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, ОСОБА_4 підпадає під категорію осіб, до яких можливо застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що обвинувачений може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, та за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років. Тобто тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання судом його винуватим, вже обґрунтовує ризик того, що з метою уникнення покарання він може вчинити спробу переховування.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного/обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику, або вказати, що він маловірогідний і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew v. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на всій території України введений воєнний стан строком на 30 діб від 24 лютого 2022 року, який неодноразово було продовжено та який триває і по теперішній час.

Таким чином, ОСОБА_4 , користуючись ситуацією в країні, має змогу переховуватися від суду, зокрема в місцях постійного проведення бойових дій або місцях, непідконтрольних органам державної влади України.

Також обвинувачений, зареєстрований в АР Крим, неодружений, дітей не має, тобто в останнього фактично відсутні міцні соціальні зв`язки, які могли б його утримати від переховування від органу досудового розслідування та суду.

Крім того встановлено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки не перебуваючи під вартою, обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити спроби незаконного впливу на свідків, оскільки йому відомо місце їх проживання та контакті данні, оскільки останній тривалий час проживав разом із свідками, а тому може здійснювати вплив на свідків у кримінальному провадженні не лише шляхом прохань, а й шляхом залякування, примусу, погроз або застосування насильства з метою зміни або ненадання ними викривальних показів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, що в свою чергу може призвести до неможливості притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Про можливість незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні свідчить також і насильницький характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 .

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто те, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що він є раніше судимою особою, а саме вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16.09.2022 року за ч. 4 ст. 111-1 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 10 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.

Наявність обґрунтованого повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення свідчить про систематичність виникнення у ОСОБА_4 злочинного умислу, у зв`язку з чим у кримінальному провадженні наявний ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Звертаючись з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження, прокурором врахована вагомість наявних доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тяжкість покарання, що загрожує у разі доведення вини останнього, а саме позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Згідно з п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а також щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Прокурор наполягає на тому, що ОСОБА_4 на час судового провадження необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання обвинуваченим передбачених КПК України обов`язків. Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини «Харченко проти України» зазначено, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості. Розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Тимошенко проти України» вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Згідно з вимогами п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Вищевказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора. Просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його останнього проживання, про що адвокатом подано відповідне клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_3 .

Потерпіла в підготовче судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце його проведення.

Заслухавши клопотання сторін кримінального провадження, вислухавши їх думку, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 23.12.2022 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 днів, у межах строку досудового розслідування, строком до 19.02.2023 року.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 лютого 2023 року строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено на 60 днів, до 15.02.2023 року.

За клопотанням прокурора про відкладення розгляду справи, суд вважає можливим відкласти судовий розгляд на іншу дату.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що наявність обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину, а також наявність відповідних ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є визначеною законом підставою продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, для запобігання наведеним прокурором ризикам, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.

Оскільки судом встановлено відсутність у обвинуваченого постійного зареєстрованого у встановленого законом порядку місця проживання на неокупованій частині території України, відсутність стійких соціальних зв`язків та постійного місця роботи, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника та зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого на більш м`який у виді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст. ст.177, 314-316 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні за № 0000518 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відкласти на 25.05.2023 року. о 15 год. 00 хв.

Клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,. про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який у виді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали обчислювати з 13.04.2023 року по 11.06.2023 року включно.

Викликати в судове засідання учасників процесу та свідків, зазначених у списку осіб, що підлягають виклику у судове засідання.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області (в частині продовження строку тримання під вартою) протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошений 13.04.2023 року о 17 годині 15 хвилин.

Суддя: ОСОБА_1