КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судових засідань ОСОБА_4

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000003 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з вищою освітою, працюючої, пенсіонерки, заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України на один рік обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 25 липня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 25 липня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на один рік десять днів.

По справі вирішено питання щодо речових доказів.

Судом першої інстанції визнано доведеним, що ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та вчинила нове корисливе кримінальне правопорушення, з метою власного збагачення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 04 січня 2022 приблизно о 15 год. 00 хв. перебуваючи поблизу Приміського вокзалу ст. «Київ-Пасажрський», побачила раніше незнайомого їй чоловіка ОСОБА_8 , до якого підійшла та запропонувала відвідати кафе «Панорама», що розташоване за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, 1, на що останній погодився, при цьому ОСОБА_7 побачила, що ОСОБА_8 має при собі мобільний телефон марки «iPhon 12Pro Max» у зв`язку з чим у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел направлений на викрадення чужого майна. Зайшовши у приміщення кафе «Панорама», ОСОБА_7 сіла поруч біля потерпілого. В ході розмови ОСОБА_7 помітила, що ОСОБА_8 відвернувся, втратив пильність і не спостерігає за належним йому майном та визначивши вчинення корисливих злочинів, як джерело для здобуття коштів іматеріальних благ для свого існування, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та не завадить у вчиненні крадіжки, перебуваючи поруч з потерпілим, витягнула із кишені куртки ОСОБА_8 мобільний телефон марки «iPhon 12Pro Max» з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 36 800 грн., на момент придбання, та поклала викрадене майно до своєї сумки, яку мала при собі. Після вчинення крадіжки обвинувачена утримуючи при собі викрадене майно направилась до виходу із кафе «Панорама», маючи змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяла ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 36 800 грн.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_6 , просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження за недоведеністю вини ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України поза розумним сумнівом, не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані всі можливості їх отримання.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що стороною обвинувачення не доведено суму спричинених збитків потерпілому, а враховуючи, що крадіжка є злочином майнового характеру, то вказана обставина є однією з кваліфікуючих ознак даного кримінального правопорушення.

Що стосується ксерокопії товарного чеку, наданого прокурором, то на думку захисника, цей доказ не може бути визнаний належним і допустимим, оскільки він не завірений належним чином, а також в ньому не зазначена назва телефону.

Крім того, в наданих суду матеріалах відсутні будь-які відомості, які б свідчили про факт передачі потерпілим копії товарного чеку органу досудового розслідування.

Також, апелянт зазначає, що сторона обвинувачення ні під час досудового розслідування, ні під час судового провадження не зверталася до суду в порядку ст. 243 КПК України про залучення експерта для визначення вартості викраденого майна.

Не погоджується апелянт і з висновками суду першої інстанції щодо наявності в матеріалах провадження доказів на підтвердження факту відкриття стороні захисту матеріалів кримінального провадження для ознайомлення. Наявний в матеріалах кримінального провадження протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 01 лютого 2022 року захисник вважає не допустимим доказом, оскільки в ньому не конкретизовано про які саме документи іде мова. Крім того, як зазначає адвокат ОСОБА_6 на ньому незрозуміло зазначено порядковий номер, що на думку апелянта свідчить про неможливість доведення факту відкриття матеріалів.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника обвинуваченої ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 25 липня 2022 року, визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

04 січня 2022 приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебуваючи поблизу Приміського вокзалу ст. «Київ-Пасажрський», побачила раніше незнайомого їй чоловіка ОСОБА_8 , до якого підійшла та запропонувала відвідати кафе «Панорама», що розташоване за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, 1, на що останній погодився, при цьому ОСОБА_7 побачила, що ОСОБА_8 має при собі мобільний телефон марки «iPhon 12Pro Max» у зв`язку з чим у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел направлений на викрадення чужого майна. Зайшовши у приміщення кафе «Панорама», ОСОБА_7 сіла поруч біля потерпілого. В ході розмови ОСОБА_7 помітила, що ОСОБА_8 відвернувся, втратив пильність і не спостерігає за належним йому майном та визначивши вчинення корисливих злочинів, як джерело для здобуття коштів іматеріальних благ для свого існування, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та не завадить у вчиненні крадіжки, перебуваючи поруч з потерпілим, витягнула із кишені куртки ОСОБА_8 мобільний телефон марки «iPhon 12Pro Max» вартістю 36 800 грн., на момент придбання, та поклала викрадене майно до своєї сумки, яку мала при собі. Після вчинення крадіжки обвинувачена утримуючи при собі викрадене майно направилась до виходу із кафе «Панорама», маючи змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяла ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 36 800 грн.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 , згідно яких 04 січня 2022 року він приїхав до Києва на вокзал, у нього був вільний час, приблизно о 15 год. 00 хв. до нього підійшла ОСОБА_7 , вони познайомилися, розговорилися, зайшли у кафе де він замовив випивку. До них підійшов ще один чоловік, як він зрозумів, то був знайомий ОСОБА_7 . Приблизно о 16 год. 00 хв. він хотів піти, однак з`ясував, що в нього не має мобільного телефону. Він звернувся до поліції, вони переглянули відео з камер спостереження у кафе, на якому побачили, як ОСОБА_7 викрадає у нього телефон. Телефон купував особисто, є чек;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04 січня 2022 року, згідно якого 04 січня 2022 року надійшла заява від потерпілого ОСОБА_8 про те, що перебуваючи у кафе на вокзалі у м. Києві у нього було викрадено мобільний телефон, у подальшому дії ОСОБА_7 було кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 січня 2022 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав особу зображену на фото №1, тобто ОСОБА_7 , як особу, з якою вживав алкогольні напої в кафе на вокзалі 04 січня 2022 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 січня 2022 року, згідно якого ОСОБА_9 впізнав особу зображену на фото №3, тобто ОСОБА_7 , як особу, з якою вживав алкогольні напої в кафе на вокзалі 04 січня 2022 року;

- протоколом огляду предметів від 12 січня 2022 року, згідно якого потерпілий впізнав телефон за такими ознаками: зовнішній вигляд, серійний номер мобільного пристрою, який зображений на коробці з-під телефону;

- відеозаписом технічного носія та протоколом його перегляду, з якого вбачається, що в кафе за столом сидять три особи, серед яких потерпілий та обвинувачена, пізніше потерпіла своєю рукою витягує телефон потерпілого, після чого опускає руку під стіл;

- протоколом огляду місця події від 04 січня 2022 року, згідно якого ОСОБА_7 добровільно видала телефон та повідомила, що його викрала у потерпілого у кафе під час сумісного вживання алкогольних напоїв;

Крім того, ОСОБА_7 в суді першої інстанції своєї вини у вчиненому не заперечувала та пояснила, що 04 січня 2022 року вона познайомилася з потерпілим на вокзалі у м. Києві, вони разом пішли до кафе, там вживали спиртні напої, в ході чого вона витягнула з кишені куртки потерпілого телефон та поклала його до своєї сумки.

При цьому, причин обмовляти обвинуваченою себе, в тому числі і через тиск органів досудового розслідування, в ході розгляду справи не встановлено.

Сукупність вище наведених доказів підтверджує ті обставини, що ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України за вище вказаних обставин.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку вказаним доказам з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, що не викликає сумнівів у законності та обґрунтованості ухваленого Солом`янським районним судом вироку.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника з приводу того, що стороною обвинувачення не доведено суму спричинених збитків, то слід зазначити про наступне.

З метою усунення суперечностей щодо встановлення вартості викраденого майна суд першої інстанції допитав в цій частині потерпілого, який зазначив, що викрадений у нього телефон коштує 36 800 грн. На підтвердження своїх слів потерпілий надав копію товарного чеку. Оригінал чеку знаходиться у потерпілого разом з іншими документами, що стосуються телефону.

Також судом було досліджено копію коробки з-під телефону, надану органом досудового розслідування та дані, які зберігаються з вказаним телефоном.

Підстави сумніватися в тому, що копія товарного чеку та копія коробки з-під телефону стосуються саме викраденого ОСОБА_7 телефону у ОСОБА_8 , відсутні, оскільки телефон, який зазначено у вказаних документах відповідає технічним характеристикам про які зазначив потерпілий. Цей же телефон зазначено в обвинувальному акті та був вилучений у ОСОБА_7 .

Відсутні підстави вважати недопустимими і неналежними вище зазначені докази на підтвердження вартості викраденого майна, оскільки їх зібрання не порушує фундаментальних прав і свобод гарантованих особі. Порядок встановлений КПК України щодо зібрання доказів, прийняття процесуальних рішень і здійснення дій, дотримано.

Відсутність відомостей надання потерпілим органу досудового розслідування копії товарного чеку, у відповідності до вимог КПК України, не може бути підставою для визнання його неналежним доказом.

Що стосується доводів захисника з приводу необхідності залучення експерта для встановлення вартості майна, то вказані обставини суперечать положенням ст.ст. 242, 244 КПК України.

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи і доводи захисника щодо ненадання стороні захисту матеріалів кримінального провадження для ознайомлення, оскільки в матеріалах провадження наявний відповідний протокол, згідно якого обвинувачена та її захисник ознайомилися з матеріалами кримінального провадження 01 лютого 2022 року. Ті обставини, що у вказаному протоколі не конкретизовано про які саме документи іде мова, як зазначає про це захисник, у відповідності до вимог КПК України не свідчить про його неналежність і недопустимість.

За наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 25 липня 2022 року, а відтак апеляційна скарга захисника обвинуваченої ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 25 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3