Справа № 522/4584/15-к
Провадження № 1-кп/522/1985/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.12.2014 року за № 0011462 по клопотанню про застосування до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками суспільно небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.12.2014 року, приблизно о 8 годині, неповнолітній ОСОБА_7 знаходився разом зі своїми знайомими неповнолітнім ОСОБА_8 та малолітнім ОСОБА_6 на вул. Італійський бульвар в м. Одесі переслідуючи ціль особистого збагачення шляхом пограбування, підшукали особу, у якої можливо викрасти належне їй майно: гаманець, мобільний телефон чи інші цінні речі.

Помітивши навпроти нічного клубу «Палладіум», розташованого за адресою: м. Одеса вул. Італійський бульвар, 4, малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в руках якого знаходився мобільний телефон, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вирішили відкрито заволодіти вказаним телефоном, яке знаходилось при потерпілому, погодивши між собою як засіб досягнення злочинної мети необхідність застосування до потерпілого насилля шляхом нанесення йому ударів та побоїв з метою подолання його опору.

Діючи з вказаною метою, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 розподіливши між собою ролі, вступивши в злочинну змову спрямовану на відкрите викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб. При цьому вони узгодили свої дії, а саме, що ОСОБА_11 підійде до потерпілого та зірве з його голови шапку та кинеться тікати, щоб відволікти увагу потерпілого. У цей час, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 мали скористатись тим, що потерпілий біг за ОСОБА_11 , та непомітно напавши із - за його спини мали збити його з ніг, повалити на землю і з метою подолання опору потерпілого та отримання доступу до мобільного телефону, мали застосувати до нього фізичне насильство шляхом нанесення ударів руками та ногами по різним частинам тіла.

Діючи з вказаною метою з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб згідно вищеописаного плану, ОСОБА_6 підбіг до ОСОБА_9 та зірвав з його голови шапку, вартістю 50 грн. та почав тікати у напрямку Кулікового поля. Побачивши, що ОСОБА_9 кинувся наздоганяти

ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 побігли за ними, і наздогнавши потерпілого, діючи у свою чергу згідно раніше досягнутих між співучасниками домовленостей, з метою реалізації спільного злочинного умислу на відкрите заволодіння мобільним телефоном, напали на потерпілого збивши його з ніг.

Продовжуючи свої спільні злочинні дії, ОСОБА_7 діючи навмисно, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, навмисно наніс лежачому на землі ОСОБА_9 один удар ногою в обличчя, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді синця обличчя, яке відповідно до висновку судомо - медичної експертизи відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Долаючи опір потерпілого, ОСОБА_7 утримував потерпілого ОСОБА_9 на землі не даючи йому піднятись, у той час як ОСОБА_8 діючи навмисно вирвав мобільний телефон потерпілого з його руки.

Відкрито заволодівши внаслідок своїх спільних навмисних дій мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_9 моделі «Samsung REX80» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 779 грн., в середині якого знаходилася сім-карта «МТС», вартістю 10 грн. та шапкою, вартістю 50 грн., ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та

ОСОБА_6 завдавши йому матеріальної шкоди у розмірі 839 грн., з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

У судовому засіданні прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого щодо застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_6 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, у зв`язку із досягненням ОСОБА_6 , на момент розгляду клопотання, повноліття.

ОСОБА_6 , його захисник та законний представник у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого, оскільки ОСОБА_6 на цей час вже є повнолітнім та до нього не можна застосувати примусові заходи виховного характеру.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього кодексу.

Частина 2 статті 105 КК України передбачає застосування примусових заходів виховного характеру саме до неповнолітнього.

Згідно зі ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з п. 3 ч. 1 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує питання чи слід застосувати до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Виходячи зі змісту ст.ст. 97, 105 КК України, ст.ст. 498, 501 КПК України, примусовий захід виховного характеру є специфічним заходом, який застосовується лише до неповнолітнього. Тобто примусові заходи виховного характеру, передбачені законом України про кримінальну відповідальність, застосовуються не лише за умови вчинення особою, яка після досягнення 11-річного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, і якщо під час постановлення ухвали щодо застосування таких заходів, особа перебувала у неповнолітньому віці.

Відповідно до ч. 2 ст. 500 КПК України, судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Таку позицію викладено у постанові Верховного Суду колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду 12 квітня 2018 року у справі № 198/8/17, провадження № 51-609 км 17.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Судом встановлено, що на момент розгляду клопотання судом, ОСОБА_6 досяг повноліття, що в свою чергу виключає можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру, у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Керуючись ст.ст. 124, 128, 129, 369, 370, 371, 372, 498, 500, 501 КПК України, ст.ст. 97, 105 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

У застосуванні примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відмовити, у зв`язку із досягненням ОСОБА_6 на час постановлення ухвали повноліття.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня її проголошення може до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя: ОСОБА_1 .

24.04.2023