ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/14288/22

Провадження № 11-кп/4820/814/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9
перекладач ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_11 та ОСОБА_9 до 23 січня 2023 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2022 року за результатами розгляду клопотання прокурора продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинуваченим у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 185 КК України до 23 січня 2023 року включно.
Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив про вагомість ризиків в поведінці обвинувачених у виді втечі від суду, впливу на свідків та потерпілих, а також вчинення нових злочинів, які на даний час не зменшились та вказують на неможливість досягнення мети, визначної ст. 177 КПК України в інший спосіб ніж застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати, постановити свою ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід. Зазначає, що клопотання про продовження запобіжного заходу було вручено підозрюваному лише у судовому засідання, тобто з порушенням вимог ч. 2 ст. 184 КПК України. Вказує, що ризики, які нібито існують в поведінці обвинуваченого насправді є формальними та недоведеними, носять гіпотетичний характер, конкретних випадків на підтвердження таких ризиків передбачених ст. 177 КПК України ні прокурор в клопотанні, ні суд в оскаржуваній ухвалі не наводить. Захисник посилається на те, що підозра та обвинувачення, висунуті ОСОБА_9 не можна вважати обґрунтованими, обвинувачення носить не конкретний характер, та не підтверджується зібраними слідством доказами, а докази вважає недопустими. Вказує, що обвинувачений ОСОБА_12 має постійне місце мешкання, сім`ю, малолітню дитину та хронічне інфекційне захворювання, потребує постійного медикаментозного лікування, що на думку захисту, унеможливлює зміну ним місця постійного мешкання та переховування від суду.
Захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та застосувати більш м`який запобіжний захід. Зазначає про формальність підходу та не доведеність ризиків в поведінці обвинуваченого, зокрема ризику переховування від суду, ні обвинуваченням, ні судом не наведено таких випадків або спроб у поведінці ОСОБА_13 . Вказує на те, що обвинувачений має родину, постійне місце мешкання та реєстрації у АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, наданим його дружиною ОСОБА_14 та відомостями ЖЄУ про його реєстрацію за цією адресою. Ті обставини, що фактично ОСОБА_15 мешкає у іншому місці, віддаленому від м Хмельницького, на думку захисника не є перешкодою у обранні йому менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Посилається на відомості про працевлаштування обвинуваченого у ТОВ «Торговий дім «Міст експрес» водієм у 2019 році, де він позитивно характеризується. Також захисник вказує, що обвинувачений ОСОБА_15 не володіє українською мовою.

Узагальнені позиції учасників апеляційного перегляду провадження.
Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_9 підтримали апеляційні скарги захисту, прокурор ОСОБА_5 заперечував проти апеляційних вимог.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали провадження, що надійшли на адресу апеляційного суду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисту не підлягають задоволенню та виходить з наступного.

Мотиви суду з посиланням на норми матеріального та процесуального закону.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При обранні виду запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд виходить також і з положень ст. 178 КПК України та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до вимог ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Процесуальний порядок судового розгляду обрання, скасування, зміна або продовження запобіжного заходу в суді, регламентований положеннями ст. 331 КПК України під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Поряд з наведеними національними нормами кримінально-процесуального закону, регламентуючими обрання та визначення судом виду запобіжного заходу особі, колегія суддів керується і Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.06 року, ст.2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи право на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Зокрема, за усталеною практикою ЕСПЛ суди мають визнавати основним джерелом права при вирішення питання про запобіжний захід ст. 5 Конвенції, за якою кожному гарантується право на особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи , крім випадків та у межах процедури передбаченої законом. Такі випадки охоплюються законним арештом за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після її вчинення. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Пріоритетність та загальна значущість норм Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» та практики ЄСПЛ закріплена і в принципі законності, визначеному в ст. 9 КПК України в редакції 2012 року, за якою в пріоритеті застосовуються положення відповідного міжнародного договору України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, кримінально - процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ. Питання законності обрання, особам, що знаходяться під контролем правоохоронців запобіжного заходу в виді тримання під вартою, його тривалості та правових аспектів утримання особи під вартою в Україні неодноразово порушувалось в рішеннях ЄСПЛ, зокрема «Харченко проти України» 10.02.11 року, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.11 року та ін.

Вирішуючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , приймаючи рішення в частині ризиків в його поведінці передбачених ст. 177 КПК України, суд правильно врахував, що він раніше був неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, обвинувачується у вчинені численних нових кримінальне правопорушення протии власності (крадіжок), за метаіріалами провадження, не має стабільного офіційного заробітку, не працевлаштований. Такі обставини, на думку колегії суддів безумовно свідчать про існування ризику продовження злочинної діяльності обвинуваченим ОСОБА_12 .

Аналізуючи доводи апеляційних вимог захисту, про доцільність обрання обом обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів вважає їх неспроможними, виходячи з того, що в суді розглядається обвинувачення щодо них обох у вчинені багатьох злочинних епізодів корисливих злочинів, характер та обставини злочинної діяльності, в якій обвинувачуються ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , складність кримінального провадження, в сукупності, свідчить про те, що меті кримінального провадження на цій стадії, буде відповідати тримання обох обвинувачених під вартою та забезпеченню їх процесуальної поведінки не буде сприяти більш м`який запобіжний захід.

Доводи апеляційних скарг захисників обох обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_8 щодо відсутності існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відносно них колегія суддів вважає необгрунтованими з наступних підстав.

Існування ризику переховування від суду обґрунтовується тим, що можливе покарання за пред`явленим обвинуваченням передбачає тяжке покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін. Суворість можливого призначеного покарання може спонукати обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до переховування від суду. Крім того, обидва обвинувачених не мають постійного місця мешкання в м. Хмельницьку, за місцем судового розгляду, зареєстровані у інших містах України Києві та Вінниці, є уродженцями іншої держави. Всі наведені обставини свідчать про обрунтованість ризику переховування обох обвинувачених від суду.

Ризик незаконного, поза процесуального впливу обвинувачених на свідків та потерпілих, на думку колегії суддів, безумовно є обґрунтованим, враховуючи їх кількість, стадію судового провадження, яке по суті ще не розпочато в суді першої інстанції .

Неможливість застосування запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою обумовлена відсутністю дієвого контролю за діями обвинувачених та неможливістю запобігання встановленим ризикам.
При цьому, розглядаючи можливість застосування до обвинувачених будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання під вартою ОСОБА_16 та ОСОБА_9 є не лише очікування суду, а і дотримання балансу між можливими наслідками їх звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинувачених під вартою, які стали фігурантами кримінального провадження за вчинення низки злочинів проти власності, з завданням значної шкоди жителям м. Хмельницького.
Наявність сім`ї, дітей та позитивні характеристики в даному випадку не утворюють підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки ці обставини існували і на час вчинення інкримінованих злочинів, а відтак вони не утворюють в жодних моральних запобіжників при визначенні обвинуваченими моделі поведінки та нездатні запобігти наявним ризикам.
Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів щодо ОСОБА_17 та ОСОБА_18 суд правильно врахував, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченим, позбавляє їх можливості перешкодити інтересам правосуддя, а суспільний інтерес, у даному випадку, превалює над правом обвинувачених на свободу, отже підстав для обрання іншого запобіжного заходу для обвинувачених на даний час немає.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 що його вина у інкримінованих йому злочинах, ст. 185 ч.3 КК України не доведена, ґрунтується на неналежних доказах, то колегія суддів не перевіряє ці доводи, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які вирішує суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Не знайшли свого підтвердження в суді і апеляційні доводи захисту ОСОБА_9 про не надання йому клопотання прокурора, в порушення вимог ст. 184 ч.2 КПК України. Під час апеляційного перегляду провадження встановлено, що обом обвинуваченим в суді було своєчасно надано клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу в виді тримання під вартою, обидва обвинувачених в суді першої інстанції та під час апеляційного перегляду провадження користувалися послугами перекладача.

Також суд не дає оцінки апеляційним доводам захисту обвинуваченого ОСОБА_8 , про передачу його на поруки керівнику за місцем роботи в ТОВ «Торговий дім «Міст експрес», оскільки це питання не вирішувалося в суді. Виходячи з пояснень сторони захисту, клопотання про передачу обвинуваченого на поруки датоване липнем 2022 року, тобто за спливом значного часу, не було надано суду першої інстанції для розгляду та вирішення, відповідне клопотання стороною захисту не подавалося.

Отже колегія суддів вважає оскаржувану ухвала суду законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 199, 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_19 та ОСОБА_20 - залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 до 02 січня 2023 року включно - залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3