Справа № 487/2196/22
Провадження № 1-кп/487/416/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 провівши в м. Миколаєві відкрите судове засідання у кримінальному провадженні за № 0000181 від 01.02.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, оскільки у обвинуваченого не зменшилися ризики передбачені ст. 177 КПК України, він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які відповідальність передбачена у вигляді позбавлення волі, обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілих, та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Захисник заперечила проти продовження строку тримання під вартою посилаючись на необґрунтованість клопотання та клопотала обрати альтернативний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Суд, заслухавши думку сторін дослідивши матеріали кримінального провадження прийшов до наступних висновків

Ухвалою суду від 25.07.2022 року обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до 22.09.2022 року. Крім того визначено розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень з покладенням обов`язків.

Як вбачається із обвинувального акта, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України, за які зокрема, законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні міри запобіжного заходу не відпали та останній перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З моменту вирішення питання про доцільність продовження строків, жоден ризик не зменшився і не відпав.

При цьому, у відповідності до ст. 23 КПК України та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію судового провадження, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на свідків, які безпосередньо судом не допитані.

Так, суд вважає, що характер кримінальних правопорушень, які ставиться у провину обвинуваченому, усвідомлення тяжкості покарання можуть бути підставою, для вчинення обвинуваченим дій направлених на ухилення від явки до суду, і перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого він обвинувачується, відсутність соціальних зв`язків та те, що ризики, передбачені п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

На підставі вищевикладеного, оцінюючи всі встановлені обставини, суд приходить до висновку, про необхідність залишити без задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу та задоволення клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуюсь ст.ст. 61, 62, 128, 314-316, 331 КПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони захисту про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання залишити без задоволення.

Клопотання сторони обвинувачення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 (шістдесят) днів з можливістю звільнення під заставу на умовах, визначених ухвалою суду від 25.07.2022 року.

Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 15.02.2023 року і по 15.04.2023 року.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «МИКОЛАЇВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» МЮ України для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити сторонам.

Суддя ОСОБА_1