Справа № 461/3477/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1199/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу судді Жовківського районного суду Львівської області від 27 грудня 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

на розгляді Жовківського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження № 0000045 від 22 травня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 305 КК України.

Ухвалою суду від 27 грудня 2022 року частково задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 25 лютого 2023 року включно.

На підставі ч.5 ст. 182 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_9 визначено розмір застави в сумі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 372 150 грн. з покладенням на нього обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 не оспорюючи висновків суду щодо доцільності застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що в даному випадку визначення судом застави є необґрунтованим і не відповідає обставинам вчиненого правопорушення, ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Звертає увагу на те, що під час досудового розслідування та судового розгляду судами було встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_10 , а також наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, ч.1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, при обранні та продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі ч.4 ст. 183 КПК України не визначався розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Акцентує, що незважаючи на встановлені раніше ризики, які досі мають місце і не зменшилися та не відпали, оскаржуваною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_12 визначено розмір застави в сумі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 372 150 грн.

На думку апелянта, застосування застави не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Просить скасувати ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 27 грудня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 25 лютого 2023 року, без визначення розміру застави.

На апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав заперечення, в якому зазначає, що оскаржувана ухвала винесена за результатами повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, із застосування норм процесуального законодавства, індивідуалізації особи підсудного, а також з урахуванням норм ст. 182 КПК України.

Акцентує, що апеляційна скарга ґрунтується виключно на доводах зазначених у обвинувальному акті та жодним чином не вказує на будь-які порушення з боку суду при винесенні судового рішення.

Вважає, що прокурором у апеляційній скарзі не спростовано факт відсутності наміру з боку обвинуваченого ОСОБА_10 переховуватись від суду.

Звертає увагу на те, що з метою підтвердження належного виконання ОСОБА_13 покладених на нього ухвалою суду обов`язків, а також з метою унеможливлення виїзду обвинуваченого за кордон, ОСОБА_11 здав на зберігання паспорт громадянина України для виїзду закордон НОМЕР_1 , що спростовує доводи сторони обвинувачення про намір останнього переховуватись.

Наголошує, що прокурором жодним чином не конкретизовано необхідність та підстави збільшення розміру застави, окрім як трактування обвинувального акту без будь-якого врахування особи обвинуваченого та фактично досліджених матеріалів справи.

Покликається на те, що факт направлення обвинувального акта до суду про вчинення ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 305 КК України не є підставою для застосування щодо нього виняткового запобіжного заходу тримання під вартою без застосування застави.

Також зазначає, що 29 грудня 2022 року ОСОБА_13 , як підтвердження факту належного виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, внесено на рахунок Державної судової адміністрації України грошові кошти у розмірі 372 150 грн., крім цього, 08 січня 2023 року, з метою визначення та підтвердження місця реєстрації обвинувачений ОСОБА_7 орендував квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується розпискою про передачу грошових коштів у розмірі 10 000 грн. ОСОБА_14 .

Просить ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 27 грудня 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, виступ захисника адвоката ОСОБА_8 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про її заперечення і залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги прокурора сторона обвинувачення не оспорює ухвалу суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою, разом з тим, не погоджується із визначенням у даному випадку розміру застави.

Так, порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У відповідності до положень ч.ч.4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, згідно ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції визначивши заставу у розмірі 150 прожиткових мінімуму для працездатних осіб, що становить 372 150 грн., врахував дані про особу обвинуваченого, його майновий стан, конкретні обставини справи, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого за ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 305 КК України кримінальному правопорушенні.

На переконання колегії суддів, місцевий суд, прийнявши обґрунтоване рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чином оцінив і наявність обставин для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та відповідність її розміру, меті застосування запобіжного заходу, що не ставить під сумнів його дієвість.

Колегія суддів вважає, що встановлений у оскаржуваному судовому рішенні розмір застави не є непомірним для обвинуваченого ОСОБА_7 , однак водночас є небажаним для втрати, а відтак, достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні прокурора.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у даному конкретному випадку, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 27 грудня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначення застави без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4