ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1408/23 Справа № 181/311/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представників потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження кримінального провадження №0000108 за апеляційними скаргами начальника Межівського відділу Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2023 року, ухвалений щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вознесенка Межівського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, працює на посаді головного інженера СФГ «Добриня», зареєстрованого за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ч. 1, ч. 3 ст.76 КК України, на ОСОБА_7 покладено такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 задоволено частково та стягнено з ОСОБА_7 на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 1 082 177 грн. 28 коп., із них відшкодування майнової шкоди 1 062 177,28 грн, відшкодування моральної шкоди 10 000 грн, відшкодування процесуальних витрат на правову допомогу - 10 000 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково та стягнено ОСОБА_7 на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 881 441 грн. 96 коп., із них відшкодування майнової шкоди 861 441,96 грн, відшкодування моральної шкоди 10 000 грн, відшкодування процесуальних витрат на правову допомогу - 10 000 грн.

Стягнено з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз в розмірі 21 979 грн 34 коп.

Окрім того, судом вирішено долю речових доказів.

Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 270 КК України, як порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, що спричинило майнову шкоду в особливо великому розмірі.

За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, ОСОБА_7 , будучи службовою особою юридичної особи приватного права, головою селянського (фермерського) господарства «Добриня», здійснював діяльність по виготовленню паливних брикетів з продуктів діяльності сільського господарства та дерев`яної щепи. У ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 № 973-ІV передбачено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства відповідно до закону.

Пунктом 5 статті 27 Закону України «Про фермерське господарство» визначено, що голова фермерського господарства створює безпечні умови праці для членів господарства і громадян. які уклали трудовий договір (контракт), забезпечує дотримання вимог техніки безпеки. виробничої гігієни та санітарії, пожежної безпеки.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом діяльності СФГ «Добриня» є вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур.

Користуючись складськими приміщеннями № 1а/7 та 1а/8, які є складовими частинами складської будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , влітку 2016 року, точної дати не встановлено, у зазначених складських приміщеннях ОСОБА_7 вирішив організувати діяльність по виготовленню паливних брикетів з продуктів діяльності сільського господарства та дерев`яної щепи.

Влітку 2016 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_7 всупереч вимогам чинного законодавства щодо дотримання вимог пожежної безпеки, без попереднього отримання дозвільних документів, розуміючи протиправність своїх дій та можливість настання наслідків у вигляді виникнення пожежі, у невстановленого суб`єкта господарювання придбав та встановив у складському приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , установку по виготовленню брикетів для опалювання, яка є пожежонебезпечним об`єктом, експлуатація якого можлива лише за виконання Правил пожежної безпеки в Україні, які затверджені наказом МВС України від 30.12.2014р. №1417, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 05.03.2015р. за № 252/ 26697 і відповідно до п.2 розділу І цих Правил є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та Правил пожежної безпеки в агропромисловому комплексі України, які затверджені наказом Міністерства аграрної політики України, Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи 04.12.2006р. за № 730/770, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 05.04.2007р. за № 313/13580 (далі - Правила пожежної безпеки в АПК), дія яких згідно з абзацом 2 розділу І цих Правил поширюється на об`єкти агропромислового комплексу, що експлуатуються, будуються, реконструюються, технічно переоснащуються і розширюються.

Крім того, ОСОБА_7 організував підключення вказаної установки до електричної мережі, прийняв на роботу працівників, які здійснювали виробничі процеси по переробці сировини та виготовленню паливних брикетів за допомогою самовільно встановленого обладнання, контролював діяльність вказаного виробництва та особисто займався його матеріально-технічним забезпеченням.

Діючи всупереч Правилам пожежної безпеки в АПК, порушуючи п. 4.2.10 цих Правил, яким передбачено, що при переплануванні приміщень та зміні їх призначення, упровадженні нових технологічних ліній чи обладнання слід дотримуватись протипожежних вимог, зазначених у нормативно-правових актах з питань пожежної безпеки, будівельних нормах тощо, ОСОБА_7 , діючи з злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своєї бездіяльності, хоча повинен був та міг їх передбачити, без попереднього отримання дозвільних документів Держпромнагляду України, без складання проектної документації, розуміючи протиправність своїх дій, та можливість настання наслідків у вигляді пожежі у складських приміщеннях, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , організував та виконав в період літа 2016 року, точної дати не встановлено, зміну призначення приміщення із складського у виробниче та самовільно встановив у це складське приміщення за адресою: АДРЕСА_2 установку по виготовленню паливних брикетів, чим порушив п. 21 розділу II Правил пожежної безпеки в Україні, яким встановлено: «Нове будівництво, реконструкція, реставрація, технічне переоснащення та капітальний ремонт приміщень, будинків і споруд здійснюються на підставі проектної документації, яка затверджена у встановленому порядку».

Запустивши роботу по виготовленню паливних брикетів влітку 2016 року у складському приміщенні за адресою: Дніпропетровська область, Межівський район, с. Вознесенське, вул. Садова, буд. 1а/7, ОСОБА_7 на порушення підпункту 2.5 розділу III Правил пожежної безпеки в Україні, яким передбачено: «У будинках, крім будинків V ступеня вогнестійкості, дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) повинні оброблятися засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності», не організував виконання обробки дерев`яних елементів горищною покриття; на порушення підпункту 1.19 розділу IV Правил пожежної безпеки в Україні, яким встановлено: «У всіх незалежно від призначення приміщеннях, які після закінчення роботи замикаються і не контролюються черговим персоналом, з усіх електроустановок та електроприладів, а також з мереж їх живлення повинна бути відключена напруга (за винятком чергового освітлення, протипожежних та охоронних і установок, а також електроустановок, що за вимогами технології працюють цілодобово)», не організував виконання цього пункту належним чином.

Крім того, ОСОБА_7 не було організовано виконання належним чином інших вимог Правил пожежної безпеки в Україні, а саме: підпункту 2.4. розділу IV, яким встановлено: «Топлення печей у будинках та спорудах, за винятком житлових будинків, повинно припинятися не менше ніж за дві години до закінчення роботи»; підпункту 2.9. розділу IV, яким встановлено: «Димові труби будинків з покрівлями з горючих матеріалів повинні бути обладнані іскрогасниками»; підпункту 2.12. розділу IV, яким визначено: «Улаштування тимчасових печей у приміщеннях забороняється. Як виняток, у разі необхідності дозволяється установка тимчасових металевих печей у приміщеннях гуртожитків, адміністративних, громадських та допоміжних будинках підприємств, а також у житлових та дачних будинках, на будівельних майданчиках за умови виконання інструкцій підприємств - виробників цих приладів, а також: підлогу з горючих матеріалів під печами необхідно ізолювати одним рядом цеглин, покладених плиском на глиняному розчині, або негорючим теплоізолювальним матеріалом завтовшки не менше 0,12 м з обшивкою зверху покрівельною сталлю; печі треба встановлювати на відстані не менше 1 м від конструкцій з матеріалів груп горючості Г3, Г4 та не менше 0,7 м - від конструкцій з матеріалів груп горючості Г1, Г2; металеві димові труби, що прокладаються під стелею або паралельно до стін та перегородок з матеріалів груп горючості Г3, Г4, повинні бути від них на відстані не менше ніж 0,7 м - без ізоляції на трубі; не менше ніж 0,25 м - з ізоляцією, яка не допускає підвищення температури на її зовнішній поверхні понад 90°С; металеві димові труби допускається прокладати через перекриття з горючих матеріалів за умови влаштування перегородки з негорючих матеріалів розміром не менше 0,51 м. У разі виведення металевої димової труби через вікно (коли відсутнє риштування) в нього треба вставляти лист покрівельного заліза, який замінює переділку, розміром не менше трьох діаметрів димової труби. Кінець труби слід виводити за стіну будинку не менше ніж на 0,7 м та закінчувати спрямованим угору патрубком заввишки не менше 0,5 м. Патрубок, який виводиться з вікна верхнього поверху, повинен підніматися вище карниза на 1 м. На патрубку треба встановлювати пристрої для відведення атмосферних опадів».

Оскільки піч була тимчасовою, на яку відсутні документи дозвільного характеру та яка була розміщена в приміщенні зерносховища, ОСОБА_7 було порушено п. 2.14 розділу IV Правил пожежної безпеки в Україні: «Застосування пічного опалення у приміщеннях категорій за вибухопожежною та пожежною небезпекою А, Б, В забороняється»; підпункту 2.19 розділу IV Правил пожежної безпеки в Україні: «Не допускається робота технологічного обладнання у вибухопожежонебезпечних та пожежонебезпечних приміщеннях при несправних або відключених гідрофільтрах, сухих фільтрах, пиловсмоктувальних, пиловловлювальних (каменевловлювачі або магнітні вловлювачі) та інших пристроях систем вентиляції»;підпункту 1.2 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні: «Будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 протипожежного захисту». Згідно з пунктом 5.8, п.п. 13, 14 додатку А, п.19 додатку Б ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» складське приміщення (переоснащене під виробниче) підлягає обладнанню: системою пожежної сигналізації; системами оповіщення людей про пожежу та управлінням евакуюванням; системою передавань тривожних сповіщень централізованого спостереження.

ОСОБА_7 також було порушено Правила пожежної безпеки в АПК, приписи яких вимагають: підпункт 4.2.10: «При переплануванні приміщень та зміні їх призначення, упровадженні нових технологічних ліній чи обладнання слід дотримуватись протипожежних вимог, зазначених у нормативно-правових актах з питань пожежної безпеки, будівельних нормах тощо», - ОСОБА_7 було змінено призначення приміщення із складською у виробниче; підпункт 4.3.1: «Для попередження поширення вогню в будинках і спорудах влаштовувати протипожежні перешкоди - стіни, перегородки, перекриття, конструкції які повинні відповідати вимогам ДБН В. 1.1-7», - ОСОБА_7 не відділене приміщення для виготовлення паливних брикетів від інших складських приміщень протипожежними стінами, які повинні перевищувати покрівлю не менше 0,6 метра (пункт 6.1 ДБН В. 1.1-7).

В результаті грубого порушення головою селянського (фермерського) господарства «Добриня» ОСОБА_7 Правил пожежної безпеки в Україні в їх сукупності, внаслідок теплового самозаймання під впливом теплового імпульсу установки по виготовленню паливних брикетів 26.01.2017р. приблизно о 22 годин 30 хвилин виникла пожежа у складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 , яка поширилась на сусідні складські приміщення за адресою: АДРЕСА_5 , що належать на праві приватної власності ФОП ОСОБА_9 та фермерському господарству «Світоч-Т», головою якого є ОСОБА_13 . Внаслідок пожежі вогнем пошкоджено складські приміщення та знищено майно, яке в них знаходилося, за адресою: АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 , чим заподіяно майнову шкоду: потерпілому ФОП ОСОБА_9 у розмірі 861 441 гривня 96 коп.; фермерському господарству «Світоч-Т», головою якого є ОСОБА_13 , у розмірі 1 062 177 гривень 38 коп.

Загальний розмір спричиненої пожежею майнової шкоди становить 1 923 619 гривень 34 коп., що більш ніж в тисячу разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати його невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та неповноту судового розгляду. Обвинувачений вказує, що на час настання інкримінованої йому події, він не був особою відповідальною за пожежонебезпечний стан на підприємстві, оскільки станок по виробництву брикетів було придбано незадовго до цього, та його тільки намагалися запустити, а відтак не було призначено особу відповідальну за протипожежну безпеку по роботам з підвищеною небезпекою, тому він не може бути суб`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України.

Обвинувачений звертає увагу на те, що кримінальне провадження було зареєстровано більш ніж через рік після самої пожежі й за цей час складські приміщення піддавалися фізичній зміні, а потерпілі за цей час не зверталися до правоохоронних органів. При цьому, жоден із наявних в матеріалах провадження доказів не вказують на причину виникнення пожежі, а відтак в його діях відсутній склад інкримінованого злочину.

Водночас, обвинувачений звертає увагу і на вибірковість суду у доказах, які покладено в основу обвинувального вироку, та незрозумілість чому суд бере до уваги висновки експертизи №44/10.8/17 від 06.05.2019 та відкидає експертизи №44/10.8/51 від 25.10.2019 та 44/10.8/88 від 16.01.2020, якими однаково не встановлено причини виникнення пожежі.

До того ж, на переконання обвинуваченого судову будівельно-технічну експертизу №17/10.6/103 від 17.10.2019 було проведено з грубим порушенням вимог чинного законодавства, через зазначення в ухвалі суду про її призначення не тих складських приміщень, розташованих за іншою адресою та виправлення вказаних недоліків за клопотанням слідчого, внаслідок чого її не можна визнати допустимим та належним доказом.

Обвинувачений вказує і на недопустимість висновків експерта №3205/19 від 23.09.2019 та №3206/16 від 23.09.2019, які складені експертом ОСОБА_14 , через відсутність в неї допуску на проведення експертизи за спеціальністю 12.2.

Також обвинувачений зазначає і про те, що за ст. 242 КПК України в редакції чинній на момент вчинення процесуальних дій, було обов`язковим проведення експертизи для визначення розміру матеріальних збитків, чого проведено не було, а органом досудового розслідування самостійно, на підставі висновків, викладених в будівельно-технічної експертизи було обраховано розмір завданих збитків.

Також, обвинувачений звертає увагу на те, що у цьому провадженні визнано потерпілими ОСОБА_15 і ОСОБА_9 , однак в матеріалах провадження відсутні будь-які документи на підтвердження завдання збитків саме ОСОБА_15 , оскільки приміщення, яке було знищено внаслідок пожежі з адресою АДРЕСА_6 належить на праві власності ФГ Світоч-Т.

При цьому, обвинувачений вказує про те, що ще до внесення відомостей до ЄРДР про злочин, через тиск суспільства, ним було відшкодовано потерпілим майнову шкоду.

Окрім того, апелянт вказує на те, що суд не вирішив питання про майно, на яке на було накладено арешт під час досудового розслідування ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2020.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити, зазначивши у вступній частині вироку сімейний стан ОСОБА_7 та прокурорів, які здійснювали підтримання публічного обвинувачення ОСОБА_16 і ОСОБА_17 .

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор вказує на неповноту судового рішення, через відсутність в ньому, в порушенням вимог п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 374 КПК України, вказівки про сімейний стан обвинуваченого та всіх учасників провадження, які приймали участь під час судового розгляду, а саме прокурорів ОСОБА_16 , який здійснював підтримання публічного обвинувачення в судовому засіданні 08.06.2021, та ОСОБА_17 - 31.05.2022.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги обвинуваченого, представник потерпілої ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_10 подала заперечення, в яких посилаючись на необгрунтованість доводів скарги обвинуваченого та законність рішення суду в цій частині, просила залишити її без задоволення. Разом з цим, адвокат підтримала апеляційну скаргу прокурора, просила її задовольнити та вирок суду змінити з підстав зазначених в цій скарзі.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги сторони захисту та просив задовольнити скаргу сторони обвинувачення.

Потерпілий ОСОБА_9 , його представник адвокат ОСОБА_11 та представник потерпілої ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_10 заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, та підтримали апеляційну скаргу прокурора.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Суд в мотивувальній частині вироку повинен вказати ті діяння обвинуваченого, за які засуджується особа та які знайшли своє підтвердження безпосередньо в ході судового розгляду, встановлені саме судом і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Частиною 1 статті 410 КПК України передбачено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження обґрунтованості доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 , в якій він просив скасувати вирок, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, а також висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки не підтверджуються доказами, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що призвело до істотних суперечностей, з огляду на таке.

Як видно з вироку суду, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України, тобто у порушенні встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, якщо воно спричинило виникнення пожежі якою заподіяно майнову шкоду в особливо великому розмірі.

Об`єктивна сторона цього злочину полягає в порушенні встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, якщо воно спричинило виникнення пожежі, якою заподіяно шкоду здоров`ю людей або майнову шкоду у великому розмірі.

Диспозиція ст. 270 КК України є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак злочину або називаючи тільки частину із них, відсилає для встановлення змісту ознак злочину до інших нормативних актів, які не є законами про кримінальну відповідальність (інших законів, інструкцій, статутів, положень, стандартів, правил, вказівок тощо).

Отже для належної кваліфікації злочину, передбаченого ст. 270 КК України перш за все встановлюються нормативно-правові акти, які регулюють охоронювані кримінальним законом суспільні відносини.

Викладаючи обвинувачення, яке визнано судом доведеним, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 всупереч вимогам чинного законодавства щодо дотримання вимог пожежної безпеки, діючи всупереч Правилам пожежної безпеки в АПК, порушуючи п. 4.2.10 цих Правил, організував та виконав в період літа 2016 року, точної дати не встановлено, зміну призначення приміщення із складського у виробниче та самовільно встановив у це складське приміщення за адресою: АДРЕСА_2 установку по виготовленню паливних брикетів, чим порушив п. 21 розділу II Правил пожежної безпеки в Україні.

Запустивши роботу по виготовленню паливних брикетів влітку 2016 року у складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 на порушення пп. 2.5 розділу III Правил пожежної безпеки в Україні, не організував виконання обробки дерев`яних елементів горищною покриття; на порушення пп. 1.19 розділу IV Правил пожежної безпеки в Україні, не організував виконання цього пункту належним чином.

Крім того, ОСОБА_7 не було організовано виконання належним чином інших вимог Правил пожежної безпеки в Україні, а саме: пп. 2.4. розділу IV, пп. 2.12. розділу IV. Також ОСОБА_7 було визнано винуватим в порушенні п. 2.14 розділу IV Правил пожежної безпеки в Україні; пп. 2.19 розділу IV Правил пожежної безпеки в Україні; пп. 1.2 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні та Правила пожежної безпеки в АПК, а саме: пп. 4.2.10; пп. 4.3.1.

В результаті грубого порушення головою селянського (фермерського) господарства «Добриня» ОСОБА_7 Правил пожежної безпеки в Україні в їх сукупності, внаслідок теплового самозаймання під впливом теплового імпульсу установки по виготовленню паливних брикетів 26.01.2017р. приблизно о 22 годин 30 хвилин виникла пожежа у складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 , яка поширилась на сусідні складські приміщення за адресою: АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , що належать на праві приватної власності ФОП ОСОБА_9 та фермерському господарству «Світоч-Т», головою якого є ОСОБА_13 . Внаслідок пожежі вогнем пошкоджено складські приміщення та знищено майно, яке в них знаходилося, за адресою: АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 , чим заподіяно майнову шкоду: потерпілому ФОП ОСОБА_9 у розмірі 861 441 гривня 96 коп.; фермерському господарству «Світоч-Т», головою якого є ОСОБА_13 , у розмірі 1 062 177 гривень 38 коп.

Загальний розмір спричиненої пожежею майнової шкоди становить 1 923 619 гривень 34 коп., що більш ніж в тисячу разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

З огляду на вищевказані вимоги кримінального процесуального закону, стороною обвинувачення має бути доведено належними та допустимими доказами, кожен елемент кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України, який інкримінований обвинуваченому ОСОБА_7 .

Так, в основу свого вироку на підтвердження зазначених обставин, судом першої інстанції було покладено такі, безпосередньо досліджені, докази: рапорт помічника чергового Межівського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області; протоколи прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протокол огляду місця події від 06.03.2018; протокол огляду місця події від 13.03.2018; власноруч написана 07.03.2018 розписка ОСОБА_7 ; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 25.11.2019; акт перевірки від 12.07.2014 та припис від 17.07.2014; копія договору купівлі-продажу від 23.09.2016; висновк судової пожежно-технічної експертизи № 44/10.8/51 від 25.10.2019; висновку судової пожежно-технічної експертизи №44/10.8/88 від 16.01.2020; висновк судової будівельно-технічної експертизи № 17/10.6/103 від 07.10.2019; висновок судової товарознавчої експертизи № 3206/19 від 23.09.2019; висновком судової товарознавчої експертизи № 3205/19 від 23.09.2019, покази свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 .

В той же час, зазначені вище докази, на переконання апеляційного суду не доводять наявності складу кримінального правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_7 з огляду на таке.

Як зазначалось вище, відповідно до пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, йому ставиться в провину, зокрема порушення п. 4.2.10, пп. 4.3.1. Правил пожежної безпеки в АПК та п. 21 розділу II, пп. 2.5 розділу III, пп. 1.19 розділу IV, пп. 2.4. розділу IV, пп. 2.12. розділу IV, пп. 2.14 розділу IV, пп. 2.19 розділу IV, пп. 1.2 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні.

Проте, суд першої інстанції встановивши наявність цих порушень Правил пожежної безпеки в Україні та Правил пожежної безпеки в АПК, в їх сукупності, не звернув увагу на висновки пожежно-технічної експертизи №44/10.8/88 від 16.01.2020, відповідно до яких, в агропромисловому комплексі по АДРЕСА_1 , де експлуатувалася установка по виготовленню брикетів, були порушені такі пункти Правил пожежної безпеки в Україні: п. 4.2.6 «Дерев`яні конструкції горищного приміщення обробити вогнезахисним розчином»; п. 5.1.34 «Провести заміри опору ізоляції електричними мереж та електроустановок»; п. 5.1.7 «З`єднання відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів здійснити за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів (гвинтових, болтових тощо)»; п. 6.4.9 «Приміщення складу доукомплектувати сертифікованими вогнегасниками»; п. 3.18 «Відповідальним особам за пожежну безпеку пройти навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки»; п.1.1 дод. 1 «Обладнати всі приміщення складу автоматичними установками пожежної сигналізації. ( Перелік однотипних за призначенням об`єктів, які підлягають обладнанню автоматичними установками пожежогасіння та пожежної сигналізації)»; п. 5.1.9 «Відгалужувальні та з`єднувальні коробки електромереж закрити кришками із негорючого матеріалу у диспетчерській та коридорі».

Жодне з порушень Правил пожежної безпеки, зазначених у вищевказаній експертизі не інкриміновано ОСОБА_7 органом досудового розслідування, а матеріали кримінального провадження не містять будь-яких інших експертиз, які б вказували на порушення ОСОБА_7 вимог Правил пожежної безпеки в України чи Правил пожежної безпеки в АПК, які ставляться йому в провину, що, очевидно, вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам та істотну неповноту судового розгляду, оскільки пред`явлене, в цій редакції обвинувачення ОСОБА_7 не підтверджується жодним доказом, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України є передчасними.

Крім того, як на доказ провини ОСОБА_7 суд першої інстанції послався на власноруч написаній останнім 07.03.2018 без застосування до нього фізичного та психологічного тиску розписку, відповідно до якої він визнав, що в результаті пожежі, яка відбулася 26.01.2017 за місцем розташування: АДРЕСА_8 було пошкоджено майно фермерського господарства «Світоч-Т» на загальну суму 900 000 гривень. Він зобов`язався відшкодувати спричинену шкоду в повному обсязі до 01.11.2018, половину цієї суми до 15.03.2018.

Проте, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що вказана розписка не є процесуальною формою доказів, отриманого у встановлений КПК України порядок, тобто не відповідає критерію його допустимості, оскільки фактично за своїм змістом є показанням про визнання провини, які мають відбиратись в порядку, передбаченому ст. 95 КПК України, з роз`ясненням права не свідчити проти себе, що у даному випадку не було дотримано та належним чином зафіксовано органом досудового розслідування. Більше того, враховуючи принцип безпосередності дослідження доказів судом (ч. 4 ст. 95 КПК України), та з огляду на повне невизнання ОСОБА_7 своєї провини, суд безпідставно поклав в основу свого вироку, як доказ винуватості зазначений документ.

Висновки суду в тій частині, що вина ОСОБА_7 підтверджується актом перевірки фермерського господарства «Добриня» від 12.07.2014 та приписом від 17.07.2014 є помилковими, оскільки вказані докази не стосуються періоду інкримінованому ОСОБА_7 діяння, тобто є неналежними доказами.

Під час досудового розслідування цього кримінального провадження, з метою встановлення причин виникнення пожежі, стороною обвинувачення проводилось, а судом першої інстанції досліджувались висновки пожежно-технічної експертизи № 44/10.8/51 від 25.10.2019 та судової пожежно-технічної експертизи № 44/10.8/17 від 06.05.2019, за змістом яких осередок виникнення пожежі знаходився з західної сторони будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , в місці розташування приміщень 1а/7, 1а/8, однак встановити причину пожежі не виявилося можливим.

При цьому, висновок пожежно-технічної експертизи № 44/10.8/51 від 25.10.2019 містить припущення, що виникнення пожежі відбулось: внаслідок теплового самозаймання під впливом теплового імпульсу установки по виготовленню паливних брикетів; виникнення пожежі відбулось внаслідок дії теплових проявів електричної енергії (коротке замикання, виникнення великих теплових опорів, струмові перенавантаження); виникнення пожежі відбулось внаслідок занесення стороннього джерела запалювання.

Дослідивши, в тому числі й зазначені докази, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в результаті грубих порушень головою селянського фермерського господарства «Добриня» ОСОБА_7 . Правил пожежної безпеки в Україні в їх сукупності внаслідок теплового самозаймання під впливом теплового імпульсу установки по виготовленню паливних брикетів виникла пожежа в приміщенні складу за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до пошкодження складських приміщень, повного знищення майна, яке в них знаходилося, та спричинення майнової шкоди потерпілим.

З огляду на вищевказане, апеляційний суд зазначає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються виключно на припущеннях та власному сприйняті наявних в матеріалах доказів, оскільки суд, не маючи відповідної пожежно-технічної кваліфікації судового експерта, всупереч висновків судових експертиз прийшов до однозначного висновку про те, що пожежа відбулась саме в результатів протиправних дій ОСОБА_7 , в той час, як ця обставина та причина виникнення пожежі не встановлена, а тому такі висновки суду першої інстанції є помилковими, оскільки не підтверджуються жодним доказом.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України є наслідки у вигляді заподіяної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Суб`єкт призначення експертизи на момент проведення досудового розслідування цього кримінального правопорушення у цьому випадку не має значення для розгляду кримінального провадження, а тому апеляційний суд застосовує положення процесуального закону, який діє на час апеляційного перегляду справи.

Так, в межах цього провадження, з метою визначення розміру збитків, орган досудового розслідування звертався до слідчого судді з відповідними клопотаннями за наслідками чого було призначено у провадженні: судову будівельно-технічну експертизу та судові товарознавчі експертизи.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 17/10.6/103 від 07.10.2019 вартість станом на проведення експертизи відновлювальних робіт складських приміщень, які розподілені на чотири ідентичних приміщення з окремими входами, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , проведення яких необхідне для усунення пошкоджень внаслідок пожежі, що відбулась 26.01.2017, складає 1 307 513 гривень 57 копійок, у тому числі: ПДВ складає 217 918 ривень 93 копійки.

Відповідно до судової товарознавчої експертизи №3206/19 від 23.09.2019 загальна вартість знищеного пожежею майна ФОП ОСОБА_9 становить 534 563 гривні 56 коп.

Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №3205/19 від 23.09.2019 загальна вартість знищеного пожежею майна фермерського господарства «Світоч-Т», головою якого є ОСОБА_13 , становить 735 298гривень 98 коп.

Відповідно до пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, останньому інкриміновано загальний розмір спричиненої пожежею майнової шкоди, який складає 1 923 619 гривень 34 коп.

Вказана сума майнової шкоди, як слушно зазначає ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі обрахована органом досудового розслідування шляхом поділу збитків, встановлених висновком судової будівельно-технічної експертизи № 17/10.6/103 від 07.10.2019 на 4 однакові частини з додаванням до отриманої суми розміру шкоди, встановленої висновками судових товарознавчих експертиз №3206/19 та №3205/19 від 23.09.2019.

Апеляційний суд не може погодитись з такими обрахунками органу досудового розслідування, оскільки як видно з висновку судової будівельно-технічної експертизи № 17/10.6/103 від 07.10.2019 об`єктом дослідження було приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яка має 4 окремих приміщення та співвласників. Кожне окреме приміщення є індивідуальним, має свої технічні та будівельні характеристики, а тому вартість відновлювальних робіт в них може суттєво різнитись.

Крім того, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_7 в тій частині, що експерт ОСОБА_14 не мала права на проведення експертизи за експертною спеціальністю 12.2 визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу, а висновки суду першої інстанції в тій частині, що проведене нею дослідження колісного транспортного засобу, як товару є належним підтвердженням розміру заподіяної шкоди є безпідставним, оскільки проведення експертизи за напрямком саме 12.2, як окремого виду експертизи, є більш ширшим та точним видом експертного дослідження, в порівнянні з товарознавчим, оскільки враховує фізичні властивості транспортного засобу, ступень зносу його агрегатів та ін., що може істотно вплинути на висновки експерта.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування не встановлено та не доведено розмір заподіяної потерпілим шкоди, як обов`язкового елементу об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України, що вказує на неповноту судового розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини, які мають істотне значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, внаслідок чого дійшов до передчасного висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів вважає за необхідне, керуючись ст. 9 КПК України, де вказано, що у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені, зокрема п.п. 2, 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, а також, враховуючи, що усунути зазначені недоліки в ході апеляційного перегляду не можливо, скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При цьому, виходячи з положень ч. 2 ст. 415 КПК України, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційних скаргах, не досліджує їх та вважає, що останні підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.

При новому розгляді провадження суду необхідно усунути зазначені в ухвалі порушення вимог КПК України, які стали підставою для скасування вироку суду, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини провадження, перевірити усі доводи, які викладені в апеляційних скаргах, й зокрема, розглянути питання про призначення у справі комплексної будівельно-технічної експертизи з залученням експерта товарознавця, який має експертну спеціальність 12.2, під час проведення якої експертам слід дослідити вартість відновлювальних робіт приміщень, які належать або перебувають у користуванні саме потерпілих у цьому кримінальному провадженні, а також визначити реальну вартість знищеного майна, й прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Таким чином, доводи апеляційних скарг підлягають частковому задоволенню, а вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги начальника Межівського відділу Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4