ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні надані матеріали справи у кримінальному провадженні №0000916 від 13 листопада 2020 року за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 листопада 2022 року , -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 листопада 2022 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючому, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому, обвинуваченому за ч.5 ст.185 КК України, терміном до 06 січня 2023 року.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України ОСОБА_6 визначено розмір застави в сумі 190320 грн. та встановлені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, у разі її внесення.

Також цією ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_3 , зареєстрованому за адресою АДРЕСА_4 , українцю, громадянину України, не працюючому, раніше судимому, обвинуваченому за ч.5 ст.185 КК України, терміном до 06 січня 2023 року.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України ОСОБА_5 визначено розмір застави в сумі 190320 грн. та встановлені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України у разі її внесення.

ЄУНСС:727/10582/21 Головуючий в 1-ій ін-ції: ОСОБА_7
НП: 11-кп/822/473/22 Головуючий в апеляційній ін-ції: ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК України

Продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченому за ч. 5 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України, терміном до 06 січня 2023року.

На вказане рішення суду першої інстанції обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , кожен окремо, подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просив ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08 листопада 2022 р. щодо нього скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що поза увагою колегії суддів першої інстанції залишилось те, що він має постійне місце проживання, одружений, на утриманні має малолітню дитину та мати з інвалідністю 1 групи, яка потребує постійного стороннього догляду.
Також зазначив, що він має ряд захворювань, за яких тримання його під вартою є неможливим.
В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_5 в поданій ним апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу районного суду про продовження йому строку тримання під вартою, та ухвалити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Посилався на те, що суд при розгляді клопотання прокурора не врахував його доводів, та не взяв до уваги його медичні показання щодо хвороби, а саме що він є тяжко хворим та потребує медичної допомоги, яка в умовах СІЗО йому не надається.
Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали суду першої інстанції та вимоги апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи, наведені в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів доходить такого.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Із матеріалів провадження вбачається, що на розгляді у Шевченківському районному суді м. Чернівці перебуває кримінальне провадження №0000916 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України.
Оскільки продовження міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційних скаргах не оспорюються, то колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі.
Апеляційним судом встановлено, що в судовому засіданні прокурор відділу нагляду Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , яке ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08 листопада 2022 р. було задоволено.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а тому, з урахуванням особи кожного з обвинувачених, з метою запобігання вказаним ризикам, обвинуваченим слід продовжити строк дії запобіжного заходу.
З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки судом під час розгляду клопотання прокурора були в повній мірі досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, перевірено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і вони виправдовують тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Так, відповідно до ст. 331 KПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На думку колегії суддів, районний суд обґрунтовано врахував характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , сукупність всіх обставин, передбачених ст.178 КПК України, та наявність доведених прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Так, судом першої інстанції було вірно враховано те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчинені особливо тяжкого корисливого злочину, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, при цьому обвинувачені не мають постійного джерела прибутку, а отже об`єктивно існує ризик того, що вони можуть переховуватись від суду.
Також існують ризики того, що, перебуваючи на волі, обвинувачені можуть впливати на потерпілих та свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Оцінюючи вказані обставини, колегія суддів звертає увагу і на те, що ОСОБА_6 й ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні корисливого злочину, вчиненого ними в період незнятої та непогашеної судимості, що свідчить про їх суспільну небезпеку та схильність до вчинення інших кримінальних правопорушень.
Апеляційний суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
В ході судового розгляду справи не встановлено обставин, які б вказували, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стали менш суспільно-небезпечним, а тому застосування до них більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить їх правильну процесуальну поведінку під час розгляду даного кримінального провадження.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він має постійне місце проживання, одружений, на утриманні має малолітню дитину та мати з інвалідністю 1 групи, яка потребує постійного стороннього догляду, враховані апеляційним судом, проте такі не свідчать про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а відтак не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Наявність у обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 окремих захворювань не можуть бути визнані обставинами, які перешкоджають їх триманню під вартою. При цьому матеріали справи не містять будь-яких даних, що їх поточний стан здоров`я перешкоджає перебуванню в ізоляції від суспільства.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками, зробленими судом першої інстанції та вважає, що застосування іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, або звільнення обвинувачених з-під варти не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Одночасно, продовжуючи ОСОБА_6 та ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ч. 5 ст. 182, ч.3 ст.183 КПК України, районний суд правильно визначив їм альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі, який, на думку колегії суддів, зможе гарантувати виконання, покладених на них обов`язків.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення поданих апеляційних скарг.
На підставі наведеного, керуючись ст. 177, 182, 183, 376, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 листопада 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3