Справа № 947/3259/23
Провадження № 1-кс/947/1117/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001311 від 02.11.2021 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, з середньою освітою, ФОП, інваліда 3 групи, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбчаєаться з клопотання, поданого стороною обвинувачення, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001311 від 02.11.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з листопада 2021 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, вступив у попередню змову із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та іншими невстановленими особами, з метою незаконного збагачення та отримання матеріальних благ, шляхом вчинення корисливих умисних злочинів, пов`язаних із сутенерством, розробивши єдиний план протиправної діяльності.

Так, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_9 », приблизно у 2020 році, більш точна дата невстановлена, орендував нежитлові приміщення та створив мережу стриптиз-клубів, а саме: « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_2 , « ІНФОРМАЦІЯ_5 » за адресою: АДРЕСА_3 , « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за адресою: АДРЕСА_4 , та «Burlesque» за адресою: АДРЕСА_5 , в яких під виглядом законної підприємницької діяльності, спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 забезпечили заняття проституцією невстановленою на теперішній час кількістю жінок.

З метою забезпечення потоку відвідувачів зазначених стриптиз-клубів, невстановлена особа, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , створила в мережі Інтернет веб-сторінки, на яких розміщувала рекламні оголошення щодо розважальної діяльності вказаних клубів.

Також, з метою залучення до заняття проституцією інших жінок, невстановлена особа, за попередньою змовою із ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , систематично розміщувала оголошення на відповідних сайтах в мережі Інтернет щодо вакансій офіціанток та хостес у стриптиз-клубах «CrazyDaisyMensClub», «LeRouge», «GatsbyShowBar» та «Burlesque», не розкриваючи при цьому справжню мету таких оголошень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою та відповідно до заздалегідь розробленого плану, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почергово виконували функції адміністраторів у стриптиз-клубах «CrazyDaisyMensClub», «LeRouge», «GatsbyShowBar» та «Burlesque», де зустрічали клієнтів, інформували їх про можливість надання інтимних послуг жінками, які працюють у вказаних закладах, вартості таких послуг, а також детальних умовах, за які такі послуги будуть надані.

Грошові кошти, отримані від протиправної діяльності, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші невстановлені особи, розподіляли між собою та жінками, які надають інтимні послуги, відповідно до заздалегідь оговорених часток, а частину таких коштів витрачали на забезпечення функціонування стриптиз-клубів.

Таким чином, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші невстановлені особи, діючи за попередньою змовою, в період з листопада 2021 року по 26 січня 2023 року, вчинили ряд умисних злочинів за наступних обставин.

Так, відповідно до заздалегідь розробленого плану протиправних дій, 10.11.2022 ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , виконувала функції адміністратора стриптиз-клубу «Burlesque», а ОСОБА_8 , в свою чергу, функції адміністратора стриптиз-клубу «GatsbyShowBar».

Здійснивши всі необхідні підготування для роботи клубів, у тому числі: визначили кількість та особи жінок, які надають інтимні послуги, для зайняття проституцією у зазначений день, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розпочали прийом клієнтів.

Надалі, 10.11.2022, об 16:48, ОСОБА_10 , який діяв на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, прибув до стриптиз-клубу «Burlesque», розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , де його зустріла адміністратор ОСОБА_7 та в ході розмови запропонувала йому всі послуги стриптиз-клубу, в тому числі послуги інтимного характеру. При цьому ОСОБА_7 запропонувала ОСОБА_10 скористатись послугами жінок, які надають інтимні послуги та працюють цього дня як в стриптиз-клубі «Burlesque», так і в «GatsbyShowBar», продемонструвавши останньому відповідне меню. ОСОБА_10 , ознайомившись із всіма запропонованими ОСОБА_7 послугами, обрав дівчину на ім`я ОСОБА_11 , яка перебувала у стриптиз-клубі « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

Досягнувши домовленості із ОСОБА_10 щодо місця та часу надання інтимних послуг дівчиною на ім`я ОСОБА_11 , а також їх виду та вартості, ОСОБА_7 зателефонувала ОСОБА_8 та повідомила, щоб остання надала вказівку повії ОСОБА_11 відправитись за адресою: АДРЕСА_6 для зустрічі із клієнтом.

Після чого, ОСОБА_10 передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 5 000 гривень, як плату за надання йому послуг інтимного характеру дівчиною на ім`я ОСОБА_11 протягом однієї години.

Того ж дня, об 19:27 годині, ОСОБА_10 , прагнувши продовжити час надання інтимних послуг повією ОСОБА_11 , за попередньою домовленістю із адміністратором стриптиз-клубу «GatsbyShowBar» ОСОБА_8 , прибув до вказаного клубу за адресою: АДРЕСА_4 та в ході розмови із ОСОБА_8 домовився про продовження часу надання послуг інтимного характеру дівчиною на ім`я ОСОБА_11 на дві години, та передав ОСОБА_8 оплату за вказані послуги в сумі 10 000 гривень.

У подальшому грошові кошти в загальній сумі 15 000 гривень, отримані від ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та інші невстановлені особи розподілили між собою відповідно до заздалегідь оговорених часток.

26.01.2023 року ОСОБА_5 затримано органом досудового розслідування в порядку ст. 208 КПК України.

27.01.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України за кваліфікуючими ознаками: сутенерство, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий за погодження з прокурором звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання наявністю необхідності запобігання ризикам можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду на території іншої держави, можливого незаконного впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

В судовому засіданні -

Прокурор клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав у повному обсязі.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на те, що підозра є необґрунтованою, його підзахисний не має жодного відношення до вказаного правопорушення, обставини зазначені стороною обвинувачення не підтверджуються жодним належним доказом, клопотання є формальним так як ризики, викладені в ньому є необґрунтованими та не доведеними, крім того, щодо особи підозрюваного зазначив, що ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки, а саме він одружений, має на утриманні малолітню дитину, є інвалідом третьої групи, потребує постійного медичного нагляду, має постійне місце проживання де мешкає зі своєю родиною, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Підозрюваний зазначив, що з підозрою не згоден, не вчиняв будь яких кримінальних правопорушень, просить суд застосувати відносно нього будь який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також матеріали, надані сторонами в судовому засіданні, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 26.01.2023 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 27.01.2023 року останнього повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України підтверджується проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями, зокрема: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; аудіо-, відеоконтроль особи; візуальне спостереження за особою, контроль за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки, контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту; допитами свідків, проведеними обшуками та затриманнями,речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані прокурором докази, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, суспільно-небезпечний характер, правопорушення слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя погоджується з доводами клопотання що існує ризик передбачений п.3 ст. 177 КПК України, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати з метою схилення їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, адже свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надаються на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч.4 ст.95 КПК України.

Враховуючи те, що на даний час в рамках означеного кримінального провадження органом досудового розслідування ще не встановлено повне коло осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, слідчий суддя приходить до висновку про існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що ОСОБА_5 матиме можливість перешкоджати кримінальному провадженню шляхом підтримання зв`язку з іншими особами, причетними до вчинення даного кримінального правопорушення.

Щодо доводів сторони обвинувачення, про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що зазначений ризик є не обґрунтованим, так як ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, стороною обвинувачення не надано будь яких доказів того, що є підстави вважати, що на даний час перевіряється обставини того, що ОСОБА_5 може мати відношення до скоєння ще інших кримінальних правопорушень.

Разом з тим, попри вищевказані встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, жодним чином не обґрунтовує неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно ОСОБА_5 виняткового та найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як вбачається з п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Так, слідчий суддя надає належну правову оцінку обставинам ймовірного вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також відомостей щодо його особи, а саме як встановлено в судовому засіданні підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, адже він одружений, має на утриманні малолітню дитину, крім того, є інвалідом третьої групи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання на території м. Одеси, за яким зареєстрований, що в сукупності, свідчить про можливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Зокрема, зобов`язання підозрюваної цілодобово не залишати приміщення власного домоволодіння, унеможливить вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу підозрюваним на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню в якому підозрюється.

В свою чергу покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, в повній мірі забезпечуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який відповідно до ст.. 184 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001311 від 02.11.2021 року відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 26.03.2023 року, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 26.03.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, свідками та учасниками у даному кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1