Справа № 308/293/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001863, відомості про яке 31.12.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

на розгляд слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли матеріали означеного клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , у якому він просить слідчого суддю накласти арешт на виявленні та вилученні речі під час огляду, який проводився 31.12.2022 на відкритій ділянці місцевості, навпроти будинку № 2, пр.Кам`яний, м.Ужгород, а саме на:

-недопалок цигарки без маркування з оранжевим фільтром, який упаковано до паперового конверту НПУ СУ з підписами учасників;

-ганчірку салатового кольору, яку упаковано до паперового конверту НПУ СУ з підписами учасників.

Внесене клопотання обґрунтоване таким.

31.12.2022 слідчою слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 проведено огляд місця події на відкритій ділянці місцевості, навпроти будинку № 2, пр. Кам`яний, м. Ужгород, виявлено: недопалок цигарки без маркування з оранжевим фільтром, який упаковано до паперового конверту НПУ СУ з підписами учасників; ганчірку салатового кольору, яку упаковано до паперового конверту НПУ СУ з підписами учасників.

Необхідність накладення арешту на вищевказане майно зумовлена тим, що відповідні предмети мають значення для встановлення обставин вчинення тяжкого кримінального правопорушення, а також можуть зберігати на собі сліди вчинення злочину, інформація, яка міститься на них, може бути використана як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду клопотання, однак подав заяву в якій клопотання підтримав та просив розглянути у його відсутності.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення заявленого клопотання по суті, слідчий суддя встановив таке.

Відповідно до витягу з ЄРДР №0001863 від 31.12.2022 підтверджено, що Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у межах вищевказаного кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Також зі змісту згаданого витягу вбачається, що внесення відомостей про вчинення кримінальне правопорушення зумовлене тим, що30.12.2022 о 22:32 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 30.12.2022 близько 22:20 год. за адресою: м. Ужгород, вул. Короленка Володимира, біля будинку №49, невідома особа, шляхом проникнення через паркан прибудинкової території за допомогою драбини, здійснила підпал автомобіля марки «BMW», модель «Х4», 2020 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить заявнику. Даними діями невідома особа завдала матеріальний збиток заявнику.

Згідно з протоколом б/н від 30.12.2022 за вищеописаним фактом підпалу транспортного засобу від гр. ОСОБА_5 прийнято заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до протоколу огляду місця події б/н від 31.12.2022 слідчою ОСОБА_4 в ході проведення слідчої дії було виявлено: недопалок цигарки без маркування з оранжевим фільтром, який упаковано до паперового конверту НПУ СУ з підписами учасників; ганчірку салатового кольору, яку упаковано до паперового конверту НПУ СУ з підписами учасників.

У подальшому вказані предмети визнані речовими доказами на підставі постанови слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, копія якої міститься в матеріалах клопотання.

Виходячи з наявності підстав для накладення арешту, прокурор звернувся до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Вирішуючи подане клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя виходив з наступного.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (абзац перший частини 3 статті 170 КПК України).

Таким чином, накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів допускається без повідомлення певній особі про підозру та може накладатися на майно будь-якої фізичної.

Згідно з частиною 1 статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

За правилами частини 2 цитованої норми у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

На переконання слідчого судді, клопотання слідчого наведеним вимогам процесуального закону відповідає.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За приписами ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що перелік обставин, персоніфікованих статтею 91 КПК України, підлягає встановленню в межах досудового розслідування безвідносно до обов`язкових елементів складу кримінального правопорушення, що забезпечує дотримання принципу законності, передбаченого ст.9 КПК України та який покладає на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого обов`язок всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставини кримінального провадження.

За правилами ч.7 ст.237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчий суддя зауважує, що до локального предмета доказування при арешті майна з метою збереження речових доказів відносяться: наявність достатніх даних, що вказують на можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна (фактична підстава); внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань; відповідність майна критеріям речового доказу, визначеним ст.98 КПК України, а саме: майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, являє собою гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення; належність майна будь-якій фізичній або юридичній особі; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (умови арешту майна).

На переконання слідчого судді, викладені у клопотанні прокурора доводи надають достатні підстави для висновку про можливість використання вилучених предметів як речових доказів. Застосування відповідного заходу забезпечення відповідає потребам досудового розслідування.

Також не викликає сумнівів, що доцільність накладення арешту зумовлюється потребою в забезпеченні повноти і цілісності слідової картини кримінального правопорушення, позаяк у разі не накладення арешту існує ризик псування та пошкодження відповідних предметів, що унеможливить встановлення фактичних обставин, які мають істотне значення для розслідування кримінального правопорушення. Із цього приводу слідчий суддя зауважує, що підстави для накладення арешту на майно має перспективний характер.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України стороною обвинувачення доведено, що вказані у клопотанні прокурора предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а накладення арешту у даному випадку відповідатиме меті та завданням арешту майна.

Підсумовуючи викладене у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись статтями 22, 170-174, КПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити повністю.

Накласти арешт на виявленні та вилученні речі під час огляду, який проводився 31.12.2022 на відкритій ділянці місцевості, навпроти будинку №2, пр.Кам`яний, м.Ужгород, а саме на:

-недопалок цигарки без маркування з оранжевим фільтром, який упаковано до паперового конверту НПУ СУ з підписами учасників;

-ганчірку салатового кольору, яку упаковано до паперового конверту НПУ СУ з підписами учасників.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1