Справа № 127/8667/23
Провадження № 1-кп/127/258/23

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці кримінальне провадження №0000162 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з загальною середньою освітою, не одруженого, працюючого адміністратором мережі закладів «Шаурма», раніше судимого, а саме:

-06.02.2017 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком терміном на 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1 та п. 2 ст. 76 КК України;

-23.11.2017 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі; відповідно до вимог ст. 72 КК України ОСОБА_4 у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 26.06.2017 до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 24.06.2022 ОСОБА_4 звільнився з ДУ «Могилів-Подільська ВК (№ 114)» по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2023 у ОСОБА_4 , який має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, в період воєнного стану введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє дотепер, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів, що знаходились в приміщенні малої архітектурної форми з найменуванням «Food бери» та розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів, переслідуючи мету особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, 20.02.2023 приблизно о 18 год 00 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні малої архітектурної форми з найменуванням «Food бери», що розташована за вищевказаною адресою, з метою ознайомлення з умовами праці та можливості оформлення трудового договору з ФОП ОСОБА_5 , в період коли за його діями ніхто не спостерігав, витягнув з шухляди столу, що знаходився у вказаному приміщенні, одну купюру номіналом 1000 гривень, що належала ОСОБА_5 , яку помістив до кишені своїх штанів та в подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1000 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та надав покази, які відповідають обставинам, що викладені у обвинувальному акті. Суду також повідомив, що проживає у квартирі молодшого брата спільно з ним. Квартиру брат отримав від держави, оскільки вони обоє виховувались в дитбудинку. За викрадені кошти купив додому продукти харчування. Свій вчинок пояснив тим, що протягом тривалого часу не мав роботи і коштів на харчування. У подальшому мав намір повернути викрадені кошти, однак цього не зробив. Про вчинене щиро шкодує та просив не позбавляти його волі.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, однак в письмовій заяві просила розглядати кримінальне провадження у її відсутність, а також зазначила, що при обранні обвинуваченому міри покарання покладається на розсуд суду. Подавати позовну заяву про відшкодування завданих збитків не бажає.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , врахувавши думку потерпілої, викладену у письмовій заяві, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позиції. Одночасно обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи обставини справи, показання обвинуваченого та всі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого.

Згідно з довідкою про судимість № від 06.03.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був засуджений 06.02.2017 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком терміном на 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1 та п. 2 ст. 76 КК України. 23.11.2017 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі; відповідно до вимог ст. 72 КК України ОСОБА_4 у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 26.06.2017 до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 24.06.2022 ОСОБА_4 звільнився з ДУ «Могилів-Подільська ВК (№ 114)» по відбуттю строку покарання.

Згідно з довідкою КНП «ВОКПЛ ім. акад. О. І. Ющенка ВОР» № 29/1582 від 09.03.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за даними архіву лікарні, картотеки поліклінічного відділення з денним стаціонаром та стат. відділу станом на 09.03.2023 на лікуванні не перебував та за медичною психіатричною, неврологічною та нейрохірургічною допомогою не звертався.

Відповідно до характеристики виданої ПП «БОКУД» № 37 від 09.03.2023, скарг на ОСОБА_4 за місцем проживання не надходило.

Відповідно до довідки КНП «ЦТЗ «СОЦІОТЕРАПІЯ» ВОР» від 09.03.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за медичною допомогою в даний заклад не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебуває.

Також суд приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Зокрема, про щире каяття обвинуваченого свідчать його покази, надані ним в судовому засіданні, відповідно до яких він не лише визнав вину та повідомив про всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, а й висловив щирий жаль з приводу його вчинення, усвідомлення ним протиправності та неприпустимості своїх дій.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

За приписами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

В рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 Європейський суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

При призначенні покарання суд враховує конкретні обставини кримінального провадження, за яких вчинено діяння, а також дані про особу ОСОБА_4 , який вчинив дане кримінальне правопорушення маючи не зняту та не погашену судимість, наразі працевлаштований, хоча й не офіційно. Наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання. Судом також прийнято до уваги позицію потерпілої, яка при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Відтак, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання у межах санкції, визначеної ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 необхідно обчислювати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання суд не вбачає.

Під час досудового розслідування витрат на залучення експертів не понесено. Арешти відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до положень статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67, 185 КК України, ст. ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази по кримінальному провадженню №0000162, а саме:

-оптичний диск типу DVD-R ємкістю 4.7 Gb білого кольору з відеофайлом, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: