Справа № 187/574/16-к
Провадження № 1-кп/0203/453/2023
УХВАЛА

іменем України

06 березня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002323 від 22.10.2015 року, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002323 від 22.10.2015 року, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору. Обґрунтував клопотання тим, що при викладі формулювання обвинувачення в обвинувальному акті сторона обвинувачення обмежилась виключно зазначенням, що ОСОБА_6 підпадає під загальні ознаки службової особи згідно з визначенням такої у КК України та отримав грошові кошти. При цьому формулювання обвинувачення не містить жодного роз`яснення щодо конкретних повноважень та способу їх реалізації, які на думку обвинувачення мав використати ОСОБА_6 для досягнення мети, задля якої отримав кошти. На підставі цього захисник вважає висунуте ОСОБА_6 обвинувачення неконкретним та не сформульованим у відповідності до вимог КПК України, що є підставою для повернення обвинувального акту.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника, просив повернути обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків. Також вказав, що обвинувачення викладене таким чином, що можна зробити висновок про те, що він обвинувачується у вчинення двох правопорушень: ч.3 ст.368 КК України (в редакції Закону від 05.04.2021 № 2341-ІІІ) та ч.3 ст.368 КК України (в редакції Закону від 10.11.2015 № 770-VIII), однак як на момент внесення відомостей до ЄРДР, так на момент вручення підозри та обвинувального акту ч.3 ст.368 КК в редакції Закону від 05.04.2001 року не діяла. Крім того, підпис прокурора, який затвердив обвинувальний акт, не скріплений печаткою. Реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних щодо внесення до ЄРДР відомостей про скоєння кримінального правопорушення конкретною особою ( ОСОБА_6 ), а також щодо закінчення досудового розслідування, складання обвинувального акту; розділ ІІІ Реєстру не містить відомостей щодо всіх заходів забезпечення кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання, вважали його безпідставним та необґрунтованим, оскільки обвинувальний акт складено у відповідності до ст.291 КПК України.

Вислухавши заявлене клопотання, думку сторони обвинувачення, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

У відповідності до ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Твердження сторони захисту про некоректну правову кваліфікацію, про незрозумілість та неконкретність формулювання обвинувачення не знайшли свого підтвердження за наслідками вивчення судом змісту обвинувального акту.

Питання про відповідність викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин чи досліджувати обставини кримінального провадження або докази на їх підтвердження чи спростування.

В обвинувальному акті за обвинуваченням ОСОБА_6 викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які сторона обвинувачення вважає встановленими, зазначено правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 368 КК України.

Питання ж правильності визначення правової кваліфікації дій обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні не передбачена КПК України та є передчасним.

При цьому судом враховується висновок Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду, який міститься у постанові від 03 липня 2019 року у справі 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), відповідно до якого кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Отже, що стосується викладу фактичних обставин справи та кваліфікації дії обвинуваченого, процесуальний закон відносить це до дискреційних повноважень прокурора, а суд під час судового розгляду зобов`язаний перевірити наявність цих обставин на підставі досліджених доказів.

Крім того, ч. 1 ст. 338 КПК України передбачено, що з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Разом з цим відповідно до матеріалів кримінального провадження попереднім складом суду 05 жовтня 2016 року вже проводилося підготовче судове засідання, після якого було здійснено судовий розгляд та 30 листопада 2020 року стосовно ОСОБА_6 Кіровським районним судом м.Дніпопетровська було ухвалено вирок, який 04 січня 2023 року Дніпровським апеляційним судом було скасовано і призначено новий розгляд в суді І інстанції. Підставою для скасування вироку суду І інстанції було встановлене апеляційним судом невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказівок про невідповідність обвинувального акту вимогам ч.2 ст. 291 КПК України апеляційний суд не робив.

Твердження обвинуваченого щодо наявності підстав для повернення обвинувального ату прокурору у зв`язку з відсутністю в ньому печатки, яка є одним із реквізитів офіційного документу, є необґрунтованими, оскільки у ч.3 ст. 291 КПК України містяться вимоги щодо посвідчення обвинувального акта виключно шляхом підпису слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. Жодних додаткових вимог щодо посвідчення обвинувального акта, а саме проставлення в ньому печатки, у ст. 291 КПК України не зазначено.

Щодо доводів ОСОБА_6 про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України, суд зазначає, що реєстр матеріалів досудового розслідування є лише додатком до обвинувального акта, а інформація, яка міститься в ньому, є лише зафіксованим орієнтиром для судового дослідження матеріалів справи і самостійного доказового значення не має, тому наявність в реєстрі формальних невідповідностей, не є перешкодою для призначення судового розгляду, а тому обвинувальний акт з цих підстав не може вважатись таким, що не відповідає вимогам КПК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обвинувальний акт складено повністю згідно із нормами КПК, а наведені у клопотанні сторони захисту доводи щодо невідповідності обвинувального акту закону, на переконання суду, не є підставами, у розумінні ст. 291 КПК України, для повернення обвинувального акту прокурору, тому у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Повний текст ухвали складено та оголошено 10 березня 2023 року о 16.00 годині.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1