Номер провадження: 11-сс/813/1620/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001246 від 01.11.2022 за апеляційною скаргою прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04.11.2022 щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працевлаштованого фінансовим директором в ТОВ «Спецелеваторбуд», зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, -

встановила:

Зазначеною ухвалою слідчого судді в задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 відмовлено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у певний період доби, а саме з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин (крім необхідності переміщення до укриття під час сигналу тривоги в період воєнного стану в Україні або отримання невідкладної медичної допомоги).

Звільнено з-під варти ОСОБА_8 .

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки строком на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить 59 (п`ятдесят дев`ять) днів і обчислюється з моменту оголошення ухвали слідчого судді, тобто з 04.11.2022.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 02.01.2023.

В апеляційній скарзі прокурор Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню на підставі невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

В підтвердження цього зазначає, що під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_8 може вчинити спробу:

Переховуватися від органів досудового розслідування, суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання від 4 до 8 років позбавлення волі.

Також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 вчиняв дії щодо розповсюдження психотропних речовин, їх пересилання з метою отримання грошової винагороди з ціллю мати засоби для проживання.

Також може незаконно впливати на свідків шляхом погроз для викривлення показів.

Отже, на думку апелянта, застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливить запобіганню ризикам зазначеним у клопотанні.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із застосуванням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В апеляційній інстанції:

- прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

- захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 , вважають апеляційну скаргу прокурора безпідставною та просили залишити її без задоволення.

З`ясувавши обставини даного кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, 01.11.2022 о 15 годині 32 хвилини ОСОБА_8 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 307 КК України.

02.11.2022 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: копією рапорту від 01.11.2022, протоколом огляду від 01.11.2022, протоколом обшуку від 01.11.2022, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 02.11.2022, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 .

У кримінальному провадженні, зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується доказами, сукупність яких дають підстави вважати, про причетність його до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважав, що стороною обвинувачення жодним доказом не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, врахувавши, що в матеріалах клопотання є достатньо фактів для обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, разом з тим під час розгляду клопотання, встановлення особи підозрюваного та загальних обставин кримінального провадження, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_8 не є особою, яка потребує в теперішній час застосуванню найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, розглядаючи клопотання слідчим суддею не встановлено, підстав які б свідчили, що ОСОБА_8 у подальшому може вчинити дії направленні на переховування від досудового слідства або суду.

Крім того, слідчим суддею зазначено, що досудове розслідування знаходиться на початковій стадії, докази у повному обсязі не зібрано. Отже, про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить той факт, що є свідки (поняті), покази яких відіграють важливу роль в процесі доказування винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, на яких, перебуваючи під іншими запобіжним заходом ОСОБА_8 може незаконно впливати. Однак вказане твердження не може бути підставою для обрання ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу.

Також, у цьому кримінальному провадженні ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином не є доведеним, як і не був доведений та обґрунтований ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, враховуючи, що ОСОБА_8 раніше не судимий.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано для особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. с, ч. 1 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на свободу та особисту недоторканність - кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи здійснюється за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Так, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Саме лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Таким чином, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які у даному випадку, відповідно до ч. 2 ст. 177, ст. 181 КПК України, виправдовують застосування саме такого запобіжного заходу.

Слідчий суддя дотримався вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

На думку колегії суддів, докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може мати можливість незаконно вплинути на свідків з метою зміни показів та подальшого уникнення від кримінальної відповідальності, тобто заявлений у клопотанні слідчого ризик є реальним і саме застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби з покладенням певних обов`язків, відповідає охороні прав і інтересів суспільства.

Цей ризик, відповідно до ч.2 ст. 177, ст.181 КПК виправдовує застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливить запобіганню ризикам зазначеним у клопотанні, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею визначено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України на підставі наявних у матеріалах провадження та клопотанні слідчого доказів, відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Інші посилання прокурора були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення, а тому не спростовують законність постановленої ухвали.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 є обґрунтованою, у зв`язку з чим підстав для її скасування і задоволення апеляційної скарги прокурора немає.

Аналізуючи сукупність наведених вище обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою, а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби щодо ОСОБА_8 буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у даній справі.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 404, п. 1 ) ч. 3 ст. 407, ст. 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04.11.2022 щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11