Дата документу 29.12.2022Справа № 636/1077/16-к
Провадження № 1-кп/554/747/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Полтаві в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000099 від 16.01.2016 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізюм, Харківської області, українця, громадянина України, з не повною середньою освітою, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: - 09.06.2011 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. 02.07.2014 звільнений на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.06.2014, а також на підставі ст.4 п. А Закону України «Про амністію», - 01.04.2016 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 п.п.6, 13 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Протягом кількох днів в середині грудня 2015 року, точна дата не встановлена, упродовж п`яти днів обвинувачений ОСОБА_7 виконував господарські роботи та проживав у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , за що отримував платню від господаря, згідно з усною домовленістю, у розмірі 50 грн за день. Під час роботи ОСОБА_7 стало відомо, що ОСОБА_11 вранці кожного дня приїздить з м.Харкова за вказаною адресою, де справляється по господарству, купує свинячі шкури, а також корм для худоби, для чого має при собі певну суму грошей. Пропрацювавши у ОСОБА_11 п`ять днів, ОСОБА_7 залишив роботу та повернувся до себе додому за місцем мешкання.

У січні 2016 року ОСОБА_7 , достовірно знаючи розклад дня ОСОБА_11 та обстановку у його будинку, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, вирішив заволодіти грошима ОСОБА_11 15.01.2016 року, близько 18:00 год, ОСОБА_7 , діючи до раніше розробленого ним плану, прибув до будинку АДРЕСА_2 і шляхом вільного доступу через незачинені двері незаконно проник усередину будинку, в якому побачив ОСОБА_12 , який виконував господарські роботи у домоволодінні. Не відхиляючись від заздалегідь розробленого плану, ОСОБА_7 під час спілкування з ОСОБА_12 дізнався, що у домоволодінні, окрім нього, нікого немає, та попросив ОСОБА_12 дозволу переночувати, щоб дочекатись господаря, мотивуючи це тим, що вже пізно повертатись додому і йому вкрай необхідно зустрітися та поспілкуватися з ОСОБА_11 з приводу боргу перед ним за відпрацьовані дні. ОСОБА_12 , не здогадуючись про дійсні наміри ОСОБА_7 , будучи обманутим та вважаючи, що ОСОБА_11 та ОСОБА_7 добрі знайомі, погодився.

16.01.2016 року, близько 07:50 год, до домоволодіння за вищевказаною адресою на автомобілі прибув господар ОСОБА_11 та подав сигнал клаксона, сповістивши про своє прибуття. В цей час ОСОБА_7 , почувши це, взяв у приміщенні коридору сокиру з дерев`яною рукояткою та, заховавшись у коридорі перед входом до кухні, став його чекати. Коли ОСОБА_11 зайшов усередину будинку, ОСОБА_7 , вискочив з укриття та умисно наніс зі значною силою обухом заздалегідь заготовленої сокири удар по голові ОСОБА_11 .

Після чого ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що потерпілий може чинити опір, вирішив убити ОСОБА_11 та продовжив наносити удари потерпілому обухом сокири по голові доти, доки ОСОБА_11 не втратив свідомість та не впав на підлогу.

В результаті ОСОБА_7 наніс потерпілому не менш ніж п`ять ударів по голові, чим спричинив останньому, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 331-А/16 від 21.03.2016 наступні тілесні ушкодження: відкриту черепно-мозкову травму з п`ятьма забитими ранами волосистої частини голови, а саме:

- забиту рану тім`яної області зліва з вдавленим переломом тім`яної кістки зліва із зануренням відламків до 1 см в порожнину черепа;

- забиту рану скроневої області зліва в межах апоневрозу;

- забиту рану потиличної області зліва в межах апоневрозу;

- забиту рану тім`яної області праворуч в межах апоневрозу;

- забиту рану тім`яної області зліва з пошкодженням зовнішньої кісткової пластинки;

- забій головного мозку з вогнищами коркових контузій базальних відділів лобової частки і конвекситальних відділів лівої тім`яної частки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Після того, як потерпілий впав на підлогу обличчям вниз, ОСОБА_7 , наніс ОСОБА_11 декілька ударів ногою по тулубу в область ребер, спричинивши при цьому згідно з висновком судово-медичної експертизи № 331-А/16 від 21.03.2016 наступні тілесні ушкодження:

- закриту травму грудної клітки переломи 1-7 ребер із зсувом;

- забій правої легені;

- переломи 4-6 ребер зліва із зсувом;

- правосторонній гепопневмоторекс;

- пневмомедіастіум;

- підшкірну емфізему грудної клітки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

- синці по задній поверхні грудної клітки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після цього ОСОБА_7 зв`язав ОСОБА_11 за спиною руки мотузкою, яку знайшов у будинку. В цей час ОСОБА_12 , який знаходився в іншій кімнаті будинку, почувши шум та грохот, вийшов з кімнати у коридор та побачив, що на підлозі між кухнею та коридором лежить обличчям вниз ОСОБА_11 , у якого була розбита голова, а ОСОБА_7 , схилившись над ним, намагався зв`язати йому руки мотузкою. З метою припинити дії ОСОБА_7 . ОСОБА_12 спробував завадити йому удар ногою, але обвинувачений ухилився, після чого останній схопив сокиру та вдарив декілька разів боковою поверхнею сокири ОСОБА_12 у голову, спричинивши останньому згідно висновку судово-медичної експертизи №102-А/16 від 28.01.2016 наступні тілесні ушкодження:

- відкриту черепно-мозкову травму з зашибленими ранами лобної та потиличної областей;

- садна м`яких тканин потиличної області;

- відкрито вдавлений перелом кісток склепіння черепа у лівій тім`яній області;

- пластинчастий субдуральний крововилив на рівні лівої гемісфери головного мозку, ушибу головного мозку з контактною контузією лівої тім`яної долі, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Від отриманих ударів ОСОБА_12 упав на підлогу. Усвідомлюючи, що ОСОБА_12 може і надалі завадити його намірам, ОСОБА_7 , схопивши фрагмент мотузки, сів зверху на ОСОБА_12 та зв`язав йому за спиною руки, затягнувши його до кімнати, після чого, повернувшись до ОСОБА_11 , який лежав на підлозі, заволодів особистим майном останнього, а саме:

- грошовими коштами у сумі близько 3000 (трьох тисяч) грн;

- мобільним телефоном марки «Самсунг», моделі D780, вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №635 від 08.02.2016 200 грн;

- каблучкою із золота 585 проби, вагою 2,84 грам, вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №635 від 08.02.2016 1368,96 грн;

- перснем із золота 500 проби масою 4,80 грам, вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №635 від 08.02.2016 1977,55 грн;

- брелоком з ключем від автомобіля «SUBARU», ринкова вартість якого не визначена.

Після цього ОСОБА_7 з місця вчинення злочину з викраденими речами зник, обернувши зазначене майно та грошові кошти на власну користь та розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.4 ст.187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням до житла та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, 15.01.2016 року, близько 18:00 год, обвинувачений ОСОБА_7 , вирішив заволодіти грошима та матеріальними цінностями ОСОБА_11 , прибув до його будинку АДРЕСА_2 де шляхом вільного доступу через незачинені двері незаконно проник усередину будинку, в якому побачив ОСОБА_12 , який виконував господарські роботи у домоволодінні. Не відхиляючись від заздалегідь розробленого плану , ОСОБА_7 під час спілкування з ОСОБА_12 дізнався, що у домоволодінні, окрім нього, нікого немає, та попросив ОСОБА_12 дозволу переночувати та дочекатись господаря, мотивуючи це тим, що вже пізно повертатись додому і йому вкрай необхідно зустрітися та поспілкуватися з ОСОБА_11 з приводу боргу перед ним за відпрацьовані дні. ОСОБА_12 , не здогадуючись про дійсні наміри ОСОБА_7 , вважаючи, що ОСОБА_11 та ОСОБА_7 добрі знайомі, погодився.

16.01.2016 року, близько 07:50 год., до домоволодіння за вищевказаною адресою на автомобілі прибув господар ОСОБА_11 сповістивши про своє прибуття сигналом клаксона, В цей час ОСОБА_7 , почувши це взяв у приміщенні коридору сокиру з дерев`яною рукояткою та, заховавшись у коридорі перед входом до кухні, став його чекати. Коли ОСОБА_11 зайшов усередину будинку, ОСОБА_7 , вискочив з укриття та наніс зі значною силою обухом заздалегідь заготовленої сокири удар по голові ОСОБА_11 .

Після чого ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що потерпілий може чинити опір, вирішив убити ОСОБА_11 продовжив наносити удари потерпілому обухом сокири по голові доти, доки потерпілий не втратив свідомість і не впав на підлогу.

У результаті своїх дій ОСОБА_7 наніс потерпілому не менш ніж п`ять ударів по голові, чим спричинив останньому, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 331-А/16 від 21.03.2016 наступні тілесні ушкодження: відкриту черепно-мозкову травму з п`ятьма забитими ранами волосистої частини голови, а саме:

- забиту рану тім`яної області зліва з вдавленим переломом тім`яної кістки зліва із зануренням відламків до 1 см в порожнину черепа;

- забиту рану скроневої області зліва в межах апоневрозу;

- забиту рану потиличної області зліва в межах апоневрозу;

- забиту рану тім`яної області праворуч в межах апоневрозу;

- забиту рану тім`яної області зліва з пошкодженням зовнішньої кісткової пластинки;

- забій головного мозку з вогнищами коркових контузій базальних відділів лобової частки і конвекситальних відділів лівої тім`яної частки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Після того, як потерпілий ОСОБА_11 впав на підлогу обличчям вниз, ОСОБА_7 , наніс декілька ударів ногою по тулубу в область ребер, спричинивши при цьому згідно з висновком судово-медичної експертизи № 331-А/16 від 21.03.2016 наступні тілесні ушкодження:

- закриту травму грудної клітки переломи 1-7 ребер із зсувом;

- забій правої легені;

- переломи 4-6 ребер зліва із зсувом;

- правосторонній гепопневмоторекс;

- пневмомедіастіум;

- підшкірну емфізему грудної клітки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

- синці по задній поверхні грудної клітки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_7 зв`язав потерпілому руки за спиною мотузкою, яку знайшов у будинку, тим самим позбавляючи останнього можливості підвестись та спробувати викликати допомогу та оказати собі будь-яку поміч, а також вважаючи що найближчим часом від отриманих ушкоджень настане смерть ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , діючи відповідно до раніше розробленого плану, заволодів особистим майном ОСОБА_11 , а саме:

- грошовими коштами у сумі близько 3000 (трьох тисяч) грн;

- мобільним телефоном марки «Самсунг» моделі D780 вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №635 від 08.02.2016 200 грн;

- каблучкою із золота 585 проби, вагою 2,84 грами, вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №635 від 08.02.2016 1368,96 грн;

- перснем із золота 500 проби масою 4,80 грам, вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №635 від 08.02.2016 1977,55 грн;

- брелоком з ключем від автомобіля «SUBARU», ринкова вартість якого не визначена.

Після цього ОСОБА_7 з місця скоєння злочину з викраденими речами зник, обернувши зазначене майно та грошові кошти на власну користь та розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд, вважаючи що виконав всі дії спрямовані на вбивство ОСОБА_11 .

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, 16.01.2016 року, близько 07:50 год., ОСОБА_12 знаходячись у кімнаті будинку АДРЕСА_2 , почувши шум та грохот, вийшов з кімнати у коридор будинку та побачив, що на підлозі між кухнею та коридором лежить обличчям вниз ОСОБА_11 та у нього розбита голова, а ОСОБА_7 , схилившись над ним, намагається зв`язати йому руки мотузкою. З метою припинити злочинні дії ОСОБА_7 . ОСОБА_12 спробував завадити йому удар ногою, але ОСОБА_7 ухилився. Розуміючи що ОСОБА_12 може завадити йому довести свій злочинний намір до кінця, а також у подальшому викрити його у вчиненні ним нападу на ОСОБА_11 , у ОСОБА_7 раптово виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 , який усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті потерпілого та свідомо допускаючи їх настання, швидко схопив сокиру, діючи умисно вдарив зі значною силою не менш трьох разів боковою поверхнею сокири ОСОБА_12 у життєво важливий орган - голову, спричинивши останньому згідно з висновком судово-медичної експертизи №401-А/16 від 24.03.2016 наступні тілесні ушкодження:

- відкриту важку черепно-мозкову травму з зашибленими ранами лобної та потиличної областей;

- садна м`яких тканин потиличної області;

- відкрито вдавлений перелом кісток склепіння черепа у лівій тім`яній області;

- пластинчастий субдуральний крововилив на рівні лівої гемісфери головного мозку,

- ушиб головного мозку з контактною контузією лівої тім`яної долі, які відносяться по ступеню тяжкості до тяжких тілесних ушкоджень.

- садна першого пальця правої кісті, які відносяться по ступеню тяжкості до легких тілесних ушкоджень.

Від отриманих ударів ОСОБА_12 упав на підлогу. Після чого продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на протиправне позбавлення життя ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , схопивши фрагмент мотузки, сів зверху на ОСОБА_12 та зв`язав йому за спиною руки, затягнувши його до кімнати. Після чого, повернувшись до ОСОБА_11 .

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.4 ст.187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням до житла та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; за ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, підтвердивши факт їх скоєння за обставин, викладених вище. Щиро розкаявся у вчиненому, зазначивши, що усвідомив неправильність своїх дій.

Також ОСОБА_7 пояснив, що вчинив кримінальні правопорушення з корисливих мотивів, з метою заволодіння коштами ОСОБА_11 після скоєного вийшов на трасу, сів на попутку, доїхав до м.Ізюм, здав у ломбард золоту обручку та перстень які забрав у потерпілого.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 визнав у повному обсязі.

Пояснення в суді надавав добровільно без застосування до нього заходів фізичного та психологічного впливу.

Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Представник потерпілого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 цивільний позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Стосовно призначення покарання обвинуваченому покладалався на розсуд суду.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 п.п.6, 13 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України вважає повністю доведеною, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує його покарання, суд визнає рецидив злочинів.

Так, суд враховує характер та ступінь тяжкості злочинів, які відносяться до особливо тяжких.

Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Так, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Так, враховуючи особу обвинуваченого, наявність в діях ОСОБА_7 обтяжуючої обставини, тяжкість вчинених злочинів, їх суспільну небезпеку, колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкцій ч.2 ст. 15 п.п.6, 13 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним й достатнім для виконання його мети: виховання особи, яка вчинила особливо тяжкі кримінальні правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових злочинів .

Вирішення цивільного позову

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам та майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1177 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

При цьому, суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених кримінальним правопорушенням, встановити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю, встановлений причинно-наслідковий зв`язок між кримінальними протиправними діями та завданням потерпілому матеріальної шкоди.

ОСОБА_11 подано цивільний позов у якому, з подальшим уточненням, просив стягнути з обвинуваченого 77000 грн. матеріальної шкоди та 200000 грн моральної шкоди.

Матеріальна шкода вмотивована тим, що потерпілий витратив значні кошти на своє лікування, а саме близько 74000 грн, та особисте майно, яким заволодів обвинувачений йому повернуто лише частково, не повернуті кошти у розмірі 3000 грн. Однак, як зазначає сам потерпілий у позові, не всі чеки на підтвердження витрат на лікування збереглись.

В матеріалах справи наявні підтвердження витрат потерпілого на лікування у розмірі 25083, 50 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, загальна сума матеріальної шкоди складає 28083, 50 грн (3000 грн +25083, 50 грн).

Крім того, за змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичній болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральну шкоду потерпілим вмотивовано тим, що діями обвинуваченого, а саме нанесенням потерпілому тяжких тілесних ушкоджень він відчував фізичну біль, страждання, неодноразово перебував на лікуванні, переніс операцію, переніс сильний емоцій1ний стрес. Нормальний уклад життя був порушений, пережив сильні душевні страждання та панічний страх. Тепер змушений обмежувати себе при здійсненні фізичного навантаження. Розмір моральної шкоди оцінює в 200000 грн.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа Науменко проти України).

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, з огляду на фактичні обставини справи, характер, глибину моральних і фізичних страждань та переживань потерпілого, керуючись вимогами розумності, виваженості та справедливості, оцінює завдану моральну шкоду потерпілому в розмірі 200000 грн. Саме така сума відшкодування моральних страждань потерпілого за переконанням колегії суддів є достатньою для розумного задоволення потреб потерпілого і не призведе до його безпідставного збагачення, про що також зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 752/17832/14-ц від 15.12.2020 року.

Мотиви інших рішень

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 373, 374, 615 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 п.п.6, 13 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.15 п.п.6,13 ч.2 ст.115 КК України у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного обвинуваченому майна;

- за ч.4 ст. 187 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного обвинуваченому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_7 покарання у виді 13 років 10 місяців 16 днів позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю обвинуваченого.

Згідно ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01 квітня 2016 року більш суворим, призначеним за цим вироком суду, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 13 років 10 місяців 16 днів позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю обвинуваченого.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII) зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення по даній справі з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі, за період часу з 21.01.2016 року до 29.12.2022 року, що становить 13 років 10 місяців 16 днів (6 років 11 місяців 8 днів х 2).

Призначене покарання вважати відбутим повністю.

У зв`язку із фактичним відбуттям покарання скасувати запобіжний захід обраний щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою та звільнити його з під варти негайно в залі суду.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України, а саме:

- сокиру з дерев`яною рукояттю зі слідами речовини бурого кольору; три змиви з підлоги кухні зі слідами речовини бурого кольору; фрагмент лінолеуму зі слідами речовини бурого кольору, три недопалки цигарок «Прилуки», чоловічі джинси синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, дві синтетичні мотузки, шапка чоловіча з червоним кантом, речі потерпілого ОСОБА_11 (брюки з ременем, спортивну кофту чорного кольору, светр біло-сірого кольору, шкарпетки чоловічі, труси чоловічі, футболку чорного кольору), чоловіча куртка чорного кольору, полімерний пакет експертної служби №0546290 в середині якого знаходяться дев`ять відрізків липкої стрічки зі слідами рук, пакет експертної служби №0546291 в середині якого знаходяться чотири відрізки липкої стрічки зі слідами рук, дерев`яні палиці, бинт, - знищити;

- мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору, ключі від автомобіля марки «Subaru» разом з брелком чорного кольору від сигналізації, кільце з металу жовтого кольору, перстень з металу жовтого кольору, - повернути потерпілому ОСОБА_11 ;

- пару туфель чоловічих, яка надана ОСОБА_7 повернути ОСОБА_7 .

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 28083, 50 грн. та моральної 200000 грн., а всього 228083, 50 грн. В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 2356 грн. 56 коп витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Судді: ОСОБА_1 А ОСОБА_13 А ОСОБА_14