ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/2353/21 Номер провадження 11-кп/814/1187/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження № №0000987 від 26.06.2021 за апеляційною скаргою прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 05.10.2022. відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця міста Комсомольськ (Горішні Плавні) Полтавської області, громадянина України, українцем, з середньо-технічною освітою, не одруженого, на утриманні дітей та інших осіб не має, не має інвалідності, не, працює вантажником у ВСП «Полтава-Автокомплект», проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.286-1 КК України на 1 рік позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строком на 3 роки зі звільненням від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Цивільний позов прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Комунального некомерційного підприємства «Лікарні інтенсивного лікування І рівня м. Горішні Плавні» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області» - задоволено та стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави, в особі: Комунального некомерційного підприємства «Лікарні інтенсивного лікування І рівня м. Горішні Плавні» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області» кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 42786 грн. 44 коп.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави 3 161 грн. 10 коп. за проведення інженерно-транспортних експертиз.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду, 5 червня 2021 близько о 17 годині 40 хвилин в світлий час доби по сухому асфальтобетонному покриттю автодороги Горішні Плавні-Келеберда в напрямку від м. Горішні Плавні до с. Келеберда Кременчуцького району Полтавської області, керуючи автомобілем ВАЗ-21011 н.з. НОМЕР_1 , рухався водій ОСОБА_9 .

В цей же час по території садового товариства «Коноплянка» зі сторони будівлі охорони в напрямку до автодороги Горішні Плавні-Келеберда, керуючи автомобілем Daewoo Lanos н.з. НОМЕР_2 , порушуючи вимоги п.2.9. а) Правил дорожнього руху України, де вказано, водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, рухався водій ОСОБА_7 .

Під час руху у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, водій ОСОБА_7 , під час виїзду з території садового товариства «Коноплянка» на автодорогу Горішні Плавні-Келеберда, перед початком руху не переконався в безпеці виконуваного маневру, не надав дорогу автомобілю ВАЗ-21011 н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_9 , чим, порушив вимоги п. п. 10.1. 10.2 «Правил дорожнього руху України», де вказано:

п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п.10.2. Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам i пішоходам, напрямок руху яких він перетинає, - виїхав на проїжджу частину автодороги Горішні Плавні-Келеберда, перетинаючи її в напрямку протилежної смуги руху, виконуючи маневр повороту ліворуч, чим створив небезпеку для водія ОСОБА_9 та допустив зіткнення передньою частиною автомобіля Daewoo Lanos н.з. НОМЕР_3 з передньою правою частиною автомобіля ВАЗ-21011 н.з. НОМЕР_1

Внаслідок ДТП ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: компресійного перелому тіла 3-го поперекового хребця, рваної рани лівого передпліччя з пошкодженням розгинача кисті, після травматичної невропатії променевого нерву зліва, які утворилися від дії тупих предметів і за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеню тяжкості, які викликали довготривалий розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини справи, юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції скасувати, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинеіі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому реальне покарання у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами,які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до встановлених фактичних обставин провадження, які не оспорювались сторонами провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Усупереч вимог ч.1 ст.75 КК України суд першої інстанції, признаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання звільнив його від призначеного покарання з випробуванням, тобто застосував закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню.

Інші учасники провадження вирок суду не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив вирок районного суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчинені кримінального правопорушення,передбаченого ч.1ст.286-1КК України, оскільки він в судовому засіданні суду першої інстанції свою вину у вчиненні злочину, за обставин, викладених у обвинувальному акті, визнав повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані районним судом за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як вчинення порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило двом потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Пунктом 2 частини 1 статті 420 КПК України, визначено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Так, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що виразилося у застосуванні ст. 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 - колегія суддів вважає обґрунтованими та погоджується з ними, з таких підстав.

Згідно ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до встановлених фактичних обставин провадження, які не оспорювались сторонами провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Отже, колегія судді вважає, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286-1 КК України покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Кримінальний закон не передбачає можливість застосування положень ст. 75 КК України за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів можливо застосувати вказане положення.

Суд,застосовуючи положень ст. 75 КК України, при призначенні покарання, зобов`язаний перевірити можливість застосування вказаної норми.

При призначенні нового покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів відповідно до статей 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, а також обставини справи, вік, особу та стан здоров`я обвинуваченого, врахувавши обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, те що він має постійне місце проживання,за яким характеризується посередньо,утриманців немає, працює,раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у нарколога не перебуває, на обліку у лікаря-психіатра перебуває з 2008 року, обставини,які пом`якшують покарання є щире каяття та відшкодування шкоди потерпілому та відсутність обставин,які обтяжують покарання.

За таких підстав, йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, в мінімальних межах санкції інкримінованої йому статті кримінального закону, яке буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 , та буде обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, та відповідати меті покарання, визначеній ст. 50 КК України.

Тому, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію прокурора задовольнити частково, вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 скасувати, ухваливши новий вирок, яким призначити обвинуваченому основне покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України, яке слід відбувати реально.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407-409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 05.10.2022 відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання та звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286-1 КК України основне покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Основне покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 рахувати в з моменту взяття його під варту 02.02.2023, взявши його під варту в залі суду.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення, а засудженому з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4