Справа №127/945/23
Провадження №1-в/127/15/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дружківки Донецької області, проживаючого до засудження по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 16.06.2021 року Дружківським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)»

ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)", характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, один раз заохочувався адміністрацією установи. Відбув більшу частину строку покарання. Має малолітню дитину. Тому адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , звернулася з відповідним клопотанням, так як є підстави вважати, що ОСОБА_4 довів своє виправлення.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , клопотання підтримала та пояснила, що засуджений ОСОБА_4 характеризується посередньо, на даний час працевлаштований, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, один раз заохочувався адміністрацією установи. Крім того, у нього є малолітня дитина та мати інвалід 2 групи, яка потребує догляду. Вважає, що засуджений довів своє виправлення, а тому просить клопотання задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він виправився, у нього є сім`я, малолітній син, хоча батьком в свідоцтві про народження він не вказаний, на даний час в установі працевлаштований, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, один раз заохочувався адміністрацією установи. Підтримав клопотання адвоката ОСОБА_3 та просив його задовольнити.

В судовому засіданні представник Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)» ОСОБА_6 пояснив, що до дисциплінарної відповідальності засуджений не притягувався, один раз заохочувався адміністрацією установи. На даний час засуджений в установі працевлаштований, однак не тривалий час, до цього працевлаштованим не був. Вважає, що засуджений не довів своє виправлення, тому просив в задоволенні клопотання відмовити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_4 неодноразово був засуджений, двічі був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, однак на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти злочини, що свідчить про кримінальну спрямованість засудженого. При розгляді питання про умовно - дострокове звільнення засудженого від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України адміністративною комісією установи було відмовлено, оскільки засуджений не довів своє виправлення. На даний час засуджений хоча і працевлаштований, однак не тривалий час, до цього працевлаштованим не був. Документів, підтверджуючих його батьківство, не надано. Засуджений не довів своє виправлення, тому в задоволенні клопотання просив відмовити.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, на даний час відбуває покарання за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 16.06.2021 року, згідно якого він засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

Початок строку покарання рахується з 05.11.2020 року, кінець строку покарання 05.05.2023 року.

Станом на 31.01.2023 року засуджений відбув більш ніж 2/3 строку покарання, що надає йому формальне юридичне право на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 Кримінального кодексу України.

Відповідно до статті 81 Кримінального кодексу України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

У відповідності до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Разом з тим, висновки про те, чи довів засуджений своє виправлення можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Враховуючи встановлені обставини, особу засудженого, суд дійшов переконання, що факт виправлення засудженого через сумлінну поведінку та ставлення до праці не відповідає фактичним обставинам справи.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів клопотання та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений з 15.04.2022 року по даний час відбуває покарання в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№86)», до 15.04.2022 року утримувався в інших установах виконання покарань, в яких двічі притягався до дисциплінарної відповідальності, хоча стягнення на даний час погашені, заохочень не мав, працевлаштованим не був.

Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_4 , за час відбування покарання в установі засуджений характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, один раз заохочувався адміністрацією установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, спілкується з обмеженим колом засуджених. По відношенню до представників адміністрації поводиться ввічливо, з метою поблажливого ставлення до себе. Намагається утримувати спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті та порядку, має задовільний зовнішній вигляд. Намагається дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи намагається ставитися сумлінно, але потребує додаткового контролю із боку адміністрації установи. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, але не завжди робить для себе належні висновки. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі не приймає. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне. Приймати участь в самодіяльних організаціях не бажає. Підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю та знайомими. Виконавчих листів до установи не надходило.

Згідно протоколу № 53 від 10.12.2021 року, комісія установи прийняла рішення про відмову в переведенні до дільниці соціальної реабілітації засудженого, як особи, що не стає на шлях виправлення.

Згідно протоколу № 9 від 04.03.2022 року, комісія установи прийняла рішення про відмову засудженому в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі, що не стала на шлях виправлення.

Згідно протоколу № 14 від 19.07.2022 року комісія установи прийняла рішення про відмову засудженому в умовно-достроковому звільненні, як особі, що не довела свого виправлення.

Суд зазначає, що виходячи з приписів ст. 81 КК України, головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а саме виправлення засудженого, що доводиться сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період відбування покарання у виправній установі.

Як вбачається із матеріалів клопотання та матеріалів особової справи, ОСОБА_4 раніше неодноразово був засуджений, двічі був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, однак на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти злочини. Наведене свідчить про значну суспільну небезпеку засудженого та схильність останнього до вчинення злочинів.

На даний час засуджений в установі працевлаштований, однак не тривалий час, до цього за період відбування покарання працевлаштованим не був.

Суд зазначає, що відбуття певного строку покарання, а також одне заохочення самі по собі не доводять виправлення засудженого в розумінні положень ч. 2 ст. 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

На думку суду, в судовому засіданні не встановлено обставин, достатніх для висновку про те, що засуджений довів своє виправлення.

Враховуючи встановлені обставини, а також особу засудженого, який неодноразово був засуджений, двічі був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, однак на шлях виправлення він не став та продовжував вчиняти злочини, що свідчить про кримінальну спрямованість засудженого, суд дійшов висновку, що факт виправлення засудженого через сумлінну поведінку та ставлення до праці не відповідає фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 369-372, 376, 392-395, 532, 537, 539 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.

Суддя