ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

(в режимі відеоконференції)

захисників ОСОБА_7

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 29 листопада 2022 року у кримінальному провадженні № 0000119 від 19 липня 2021 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, із середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 2 п. 2; ст. 194 ч. 2; ст. 345 ч. 1; ч. 2 ст. 125 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 29 листопада 2022 року визнано винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 2 п. 2; ст. 194 ч. 2; ст. 345 ч. 1; ст. 125 ч. 2 КК України та призначено йому покарання:

КП №11-кп/822/41/23 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ст. 115, 125, 194, 345 КК України Доповідач: ОСОБА_1

- за ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років;

- за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

- за ч. 1 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_6 остаточну міру покарання до відбуття за сукупністю вказаних кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту його затримання, тобто з 02 год. 22 хв. 19 липня 2021 року.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз по справі в розмірі 13214 (тринадцять тисяч двісті чотирнадцять) гривень 74 копійок.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вищевказаного вироку, 18 липня 2021 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території домоволодіння, де проживає його рідна сестра ОСОБА_10 , яке розташовано по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин під час словесного побутового конфлікту із сестрою, висловив погрозу знищення її майна та позбавлення її життя та життя дитини шляхом підпалу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне знищення та пошкодження майна, належного рідній сестрі ОСОБА_10 , шляхом підпалу, а також на вчинення умисного вбивства малолітньої доньки ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у житловій кімнаті будинку по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, маючи при собі металеву каністру, в якій містився нафтопродукт з вуглеводним складом, характерним для бензинів-розчинників з домішкою вуглеводнів, характерних для дизельної фракції, діючи умисно, почав обливати вищевказаною рідиною предмети побуту та ліжко, на якому знаходилась малолітня ОСОБА_11 .

В цей час до житлової кімнати будинку зайшла ОСОБА_10 та, побачивши активні дії ОСОБА_6 , почала вживати заходів для припинення його протиправних дій та неодноразово вказувала про наявність малолітньої ОСОБА_11 у приміщенні житлової кімнати. Разом з тим ОСОБА_6 , не реагуючи на зауваження сестри, та з метою подолання її супротиву, наніс їй декілька ударів кулаком та металевою каністрою в область верхньої частини тіла зліва та в область голови зліва і виштовхав із кімнати, де перебувала малолітня ОСОБА_11 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на умисне знищення майна ОСОБА_10 та позбавлення життя малолітньої ОСОБА_11 шляхом підпалу, ОСОБА_6 усвідомлюючи, що на ліжку в кімнаті знаходиться малолітня дитина, біля дверей, які ведуть до виходу з кімнати, а в подальшому до виходу з будинку, за допомогою запальнички підпалив розлиту ним рідину, в результаті чого виникла пожежа, яка поширилась на стіни та побутові предмети в житловій кімнаті, де перебувала малолітня ОСОБА_11 , чим позбавив малолітню ОСОБА_11 можливості самотужки залишити приміщення житлової кімнати, в якій він влаштував пожежу.

Надалі, ОСОБА_6 будучи впевненим, що пожежа у будинку розпочалась та полум`я розійшлось по житловій кімнаті, тобто що він виконав всі дії, які вважав за необхідне для доведення до кінця злочинного умислу спрямованого на умисне знищення майна ОСОБА_10 та позбавлення життя малолітньої ОСОБА_11 , вибіг з будинку та направився до себе до дому. Однак, його злочинний умисел не був доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_10 , не зважаючи на отримані тілесні ушкодження та виниклу пожежу в кімнаті житлового будинку, забрала свою малолітню доньку та покинула вказаний житловий будинок.

Таким чином, своїми умисними діями, направленими на позбавлення життя малолітньої ОСОБА_11 шляхом підпалу, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), з кваліфікуючою ознакою малолітньої дитини.

Одночасно, своїми умисними діями, направленими на знищення майна ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 194 КК України, тобто умисне знищення та пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу.

Також, своїми умисними діями щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 обвинувачений вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Окрім цього, 18 липня 2021 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після вчинення ним умисного пошкодження будинку та речей ОСОБА_10 шляхом підпалу, замаху на умисне вбивство малолітньої ОСОБА_11 та спричинення умисних легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я ОСОБА_10 , втік з місця вчинених кримінальних правопорушень та переховувався по місцю свого проживання, а саме в своєму житловому будинку по АДРЕСА_1 .

Далі, цього ж дня близько 20 години 30 хвилин, реагуючи на повідомлення ОСОБА_10 щодо скоєння ОСОБА_6 вказаних правопорушень, до будинку останнього з метою встановлення обставин підпалу будинку, у якому проживала ОСОБА_10 спільно з малолітньою ОСОБА_11 , діючи в межах повноважень, наданих ст.ст. 23, 29, 31 Закону України «Про Національну поліцію», прибули працівники відділення поліції № 2 (м. Хотин) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, які перебували у форменому одязі та при виконанні службових обов`язків, а саме оперативний уповноважений сектору кримінальної поліції відділення поліції № 2 (м. Хотин) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_12 та поліцейський з обліку та збереження речових доказів і озброєння відділення поліції № 2 (м. Хотин) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_13 , який на той час виконував обов`язки поліцейського водія.

Працівники поліції, постукавши в двері житлового будинку ОСОБА_6 та представившись останньому працівниками поліції, побачили через відчинене вікно будинку ОСОБА_6 , який, знаходячись всередині свого житлового будинку, усвідомлюючи що перед ним знаходиться працівник поліції, почав поводити себе зухвало та агресивно, виражаючи демонстративну неповагу до працівника Національної поліції України, як представника центрального органу виконавчої влади, в обов`язки якого входить служіння суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки і моральності, висловлював погрози присутнім працівникам поліції, та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, умисно почав розмахувати кухонним ножем, погрожуючи вбивством та фізичною розправою працівнику поліції ОСОБА_12 , та реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на погрозу вбивством та застосуванням насильства працівнику поліції у зв`язку із виконанням ними своїх службових обов`язків, розпилив в бік поліцейського ОСОБА_12 перцевий балончик сльозогінної дії.

Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 345 КК України, тобто погроза вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

На вказаний вирок захисники обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу в якій просять вирок суду першої інстанції в частині визнання винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 345 КК України скасувати і закрити щодо нього кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Апеляційні доводи обґрунтовують тим, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України ґрунтуються лише на показах потерпілої ОСОБА_10 та працівника поліції ОСОБА_14 , які є зацікавленими особами в результатах розгляду справи.

Вказують на те, що сторона обвинувачення в обвинувальному акті не вказала та не довела мотив ОСОБА_6 , який нібито хотів спалити свою племінницю, не вказала про мету, яку переслідував ОСОБА_6 .

Зауважують, що як обвинувачений, так і потерпіла підтвердили факт таємного проникнення ОСОБА_6 в будинок. Таємне, без відома потерпілої, проникнення в будинок вказує на відсутність в обвинуваченого завчасно спланованого умислу, направленого на позбавлення життя потерпілої та її малолітньої доньки.

Посилаються на те, що прокурор не спростував те, що ОСОБА_6 виштовхнув ОСОБА_11 з кімнати на кухню, а тому остання перебувала поза межами кімнати в момент її підпалу.

Вказують на те, що у потерпілої ОСОБА_10 наявні підстави оговорювати ОСОБА_6 , оскільки між ними наявні неприязні стосунки по причині поділу спадщини після смерті батька та заздрощів, у зв`язку з чим її покази слід оцінювати критично.

Звертають увагу на те, що суд першої інстанції не дав належну оцінку показам потерпілої ОСОБА_10 в сукупності з документами, які характеризують її особу.

В обґрунтування доводів зазначають, що ОСОБА_10 , подавши заяву про вчинення злочину, вказала тільки про пошкодження майна, яке їй належить та про її побиття.

Зауважують, що при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_11 тілесні ушкодження не виявлені, а зі слів свідка ОСОБА_15 слідів опіків на тілі чи одязі у ОСОБА_11 виявлено не було, що підтверджує відсутність ОСОБА_11 в кімнаті під час виникнення пожежі.

Вважають, що наведені обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Посилаються і на те, що суд першої інстанції, визнавши винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 345 КК України, не звернув увагу на суперечливість викладених в обвинувальному акті обставин.

Вказують, що показання потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_13 є суперечливими.

Крім того, свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 по суті пред`явленого обвинувачення нічого не показали, оскільки не були очевидцями подій.

Зауважують, що потерпілий ОСОБА_12 заявив в суді, що ОСОБА_6 погрожував йому кухонним ножем, однак в ході досудового розслідування жоден кухонний ніж з будинку не був вилучений. Розкладний ніж, який був вилучений з будинку обвинуваченого, потерпілому ОСОБА_12 для впізнання не надавався.

Апеляційні доводи мотивують і тим, що потерпілий ОСОБА_12 вказував на те, що ОСОБА_6 кидався в нього металевим посудом та розпилював в очі газовим балончиком, однак під час досудового розслідування металевий посуд вилучено не було, а у потерпілого не виявлено пошкодження шкіри, зокрема навколо очей.

На думку сторони захисту, вказані обставини виключають наявність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України.

Вказують на те, що колегія суддів має законні підстави призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 194 та ч. 2 ст. 125 КК України із застосуванням положень ст. 75 КК України, оскільки обвинувачений є особою молодого віку, вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем перебування під вартою, щиро розкаявся в скоєному, повністю визнав вину ч. 2 ст. 194 та ч. 2 ст. 125 КК України та попросив вибачення у потерпілої.

На подану апеляційну скаргу прокурор Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_20 подала заперечення, в якому просить вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 29 листопада 2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Прокурор вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що прокурором не доведено наявності прямого умислу ОСОБА_6 на вчинення замаху на вбивство малолітньої ОСОБА_11 шляхом підпалу, оскільки потерпіла ОСОБА_10 в ході досудового розслідування та під час судового розгляду вказувала на те, що під час конфлікту між нею та її братом ОСОБА_6 останній, перед тим, як піти з її домогосподарства, висловив погрозу спалити її та дитину, яку вона не сприйняла, як реальну. Потерпіла вказувала на те, що під час розливання ОСОБА_6 бензину у кімнаті, де на ліжку перебувала малолітня донька ОСОБА_11 , просила його припинити вказані дії, однак ОСОБА_6 не реагував на її заклики, при цьому далі погрожуючи підпалити зокрема і дитину.

Вказує і на те, що про наявність умислу на позбавлення життя малолітньої ОСОБА_11 вказують дії ОСОБА_6 , а саме те, що останній розливав горю суміш вздовж єдиного виходу, який був доступний для ОСОБА_11 та згодом підпалив її, залишивши перед підпалом дитину одну в кімнаті, попередньо виштовхавши її матрі - ОСОБА_10 з кімнати та завдавши декілька ударів по голові руками та каністрою, при цьому створивши умови, які унеможливлювали ОСОБА_11 покинути охопленого вогнем приміщення.

Зауважує, що обвинувачений ОСОБА_6 в суді першої інстанції підтвердив, що ОСОБА_11 не могла покинути приміщення в інший спосіб, аніж вийти через дверний вхід, із якого обвинувачений почав підпал.

Посилається на те, що умисел ОСОБА_6 на вбивство малолітньої ОСОБА_11 свідчить і те, що обвинувачений облив бензином не всю кімнату та речі, а лише її частину, саме там, де на його думку, можливий вихід з приміщення і розпочав пожежу саме з відкритого виходу з приміщення.

Доводи апеляційної скарги в частині відсутності малолітньої ОСОБА_11 в приміщенні кімнати під час пожежі прокурор спростовує показаннями потерпілої ОСОБА_10 , які вона надавала під час досудового розслідування і судового розгляду, не змінюючи їх, протоколами слідчих експериментів, а також висновком експерта № 101 екс-Н від 23 липня 2021 року.

Заперечуючи доводи сторони захисту про те, що обвинувачена, подаючи заяву про вчинення злочину, не вказала про те, що обвинувачений мав намір вбити її доньку, прокурор вказує на те, що враховуючи стан потерпілої ОСОБА_10 , необхідність проведення невідкладних слідчих дій, а саме огляду місця події, затримання особи, що вчинила злочину потерпілу було допитано не одразу. Під час допиту потерпіла повідомила про всі обставини справи, які підтверджувала в ході проведення за її участі слідчих дій.

Зауважує, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України підтверджується показами потерпілого ОСОБА_21 та свідка ОСОБА_13 , які вказували на те, що обвинувачений не тільки погрожував їм службовими неприємності, а ще й насильством та вбивством, демонстрував їм ножа на підтвердження своїх погроз.

Відхиляє доводи апеляційної скарги і про те, що органом досудового розслідування не був оглянутий ніж, який вилучався в ході проведення огляду місця події, оскільки судом першої інстанції досліджений протокол огляду речей, вилучений під час огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_6 , серед яких був оглянутий сейф-пакет №1558908, у якому упакований ніж, вилучений в ході огляду місця події та попередньо був оглянутий експертом під час проведення експертиз холодної зброї.

Вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає засадам ст. 50 та 65 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисників, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовільнити, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок про винуватість ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 125 КК України в апеляційній скарзі не заперечується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, цих вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав частково та вказав на те, що визнає вину лише у завданні ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу її здоров`я, та частково у пошкодженні її майна шляхом підпалу, посилаючись на те, що переважна більшість пошкодженого майно було придбано їх матір`ю. В іншій частині інкримінованих йому правопорушень свою вину не визнав. Вказав, що по сусідству з його будинком по АДРЕСА_1 , проживає його сестра ОСОБА_10 разом із чоловіком ОСОБА_11 та малолітньою донькою ОСОБА_11 . Стосунки між ним та його сестрою ОСОБА_10 завжди були важкими через заздрощі ОСОБА_10 , у зв`язку з чим між ними часто виникали сварки. 18 липня 2021 року він разом із сестрою ОСОБА_10 пообідали та випили півторалітрову пляшку вина. Після обіду, він пішов в свою колишню кімнату батьківського будинку по АДРЕСА_1 , яка розташована на другому поверсі, та помітив, що в кімнаті відсутні його особисті речі, на що він зробив ОСОБА_10 зауваження, після чого між ними виникла сварка. Він обурився на вчинок ОСОБА_10 , у зв`язку з чим вирішив спалити її кімнату, яка розташована на першому поверсі вказаного будинку. Взявши зі свого будинку каністру з бензином, проник через заднє вікно будинку ОСОБА_22 , а в послідуючому до спальної кімнати, де на ліжку гралася трирічна ОСОБА_11 . Після цього, він відвів ОСОБА_11 до сусідньої кімнати кухні, після чого повернувся до спальної з метою її підпалу. В цей час до будинку зайшла ОСОБА_10 , яка намагалася чинити йому опір, з метою подолання якого він вдарив її каністрою по плечу зліва, від чого вона впала на підлогу на бік. Після цього він облив бензином підлогу спальної кімнати та підпалив її, від чого в кімнаті почалася пожежа. Потім він вийшов з будинку та послідкував до себе додому, однак побачив, як ОСОБА_10 виходить з будинку разом зі своєю малолітньою дочкою ОСОБА_11 . В подальшому, він у себе вдома разом із сусідом ОСОБА_16 розпивали алкогольні напої. В цей момент до нього на подвір`я зайшли працівники поліції, які постукали у вікно. Він злякався та вирішив не впускати поліцію до свого будинку та не виходив до них, а навпаки, будучи незадоволеним, що останні стукали у вікно, він розпилив в їх бік газовий балончик. Проте, останнім вбивством та застосуванням насильства не погрожував. Далі, із застосуванням фізичної сили він був затриманий працівниками поліції, які шляхом пошкодження дверей та вікна зайшли до будинку.

Потерпіла ОСОБА_10 в суді першої інстанції вказала на те, що обвинувачений є її рідним братом та вони разом жили у домоволодінні по АДРЕСА_1 . Стосунки між нею та обвинуваченим завжди були напруженими, проте останнім часом вони покращились. 18 липня 2021 року, перебуваючи у себе в будинку, вона запросила на обід ОСОБА_6 . Пообідавши, вони розпили пляшку вина та перебували в стані алкогольного сп`яніння. Після обіду ОСОБА_6 піднявся на другий поверх будинку до себе в кімнату та почав палити цигарки. На такі дії ОСОБА_6 потерпіла зробила йому зауваження, оскільки поряд було багато речей, що могло призвести до пожежі. В подальшому між ними виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 почав погрожувати тим, що спалить її та її малолітню доньку ОСОБА_11 , після чого пішов до себе додому. Через деякий час вона знаходилась на подвір`ї свого господарства, а її трьох річна донка перебувала в будинку на ліжку та переглядала мультфільми. Пізніше вона зайшла до будинку перевірити дитину, однак побачила, як обвинувачений обливав бензином житлову кімнату, в тому числі ліжко, на якому знаходилась її трирічна донька ОСОБА_11 . В цей момент вона попросила ОСОБА_6 припинити такі дії та спробувала зупинити його й перешкодити у підпалі будинку. Однак, обвинувачений вдарив її декілька разів руками та каністрою по голові та верхній частині тіла, від чого вона впала на підлогу на кухні. В подальшому, обвинувачений підпалив житлову кімнату, після чого втік до себе додому. В цей день до її будинку обвинувачений більше з`являвся. Від підпалу житлова кімната раптово загорілася. В цей час на ліжку перебувала її малолітня донька, яка дивилися телевізор та із-за пожежі не могла самотужки вийти з будинку. Тоді, рятуючи життя доньки, вона зайшла до кімнати, в якій вже горіли речі, взяла доньку на руки та винесла на подвір`я, де поклавши її в пісочницю, почали кликати людей на допомогу. У зв`язку із тим, що вона зайшла в палаючу кімнату за донькою, вона обпекла собі ноги. На її заклики про допомогу прийшли ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та вони разом зламали вікно та через віконну рамку погасили вогонь, після чого винесли обгорівши речі на подвір`я. Зайти в будинок в момент пожежі не було можливості, оскільки будинок був охоплений полум`ям. Під час виникнення пожежі вхідні парадні двері були зачинені на ключ, тому під час гасіння пожежі вона вибила скло з зовнішньої частини дверей. Вважає, що дії обвинуваченого були спрямовані на підпал будинку та позбавлення життя її доньки, про що він неодноразово висловлювався того дня, в тому числі в момент підпалу будинку. Останній не реагував на її прохання і зауваження та підпалив завчасно облиту бензином житлову кімнату, в якій знаходилась її донька. Остання самотужки не могла вибратись із кімнати, яка була охоплена полум`ям, оскільки пожежа розпочалася із вхідних дверей з боку кухні, вхідні парадні двері були зачинені, а до вікна у коморі донька не діставала. Пред`явлене обвинувачення підтримала та просила суворо покарати обвинуваченого за вчиненні кримінальні правопорушення.

Матеріали кримінального провадження не містять будь-яких доказів, які б спростовували показання потерпілої і давали підстави вважати, що вона обмовляє ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_26 показав суду, що проживає неподалік господарства потерпілої ОСОБА_10 , яке розташовано по АДРЕСА_1 . 18 липня 2021 року в післяобідній період часу, проходивши повз господарство ОСОБА_10 , він помітив, як через тильне вікно житлового будинку йшов дим, про що він повідомив свого племінника ОСОБА_24 . Вказане вікно будинку розташовано на приблизній висоті в півтора метра від землі, а під вікном знаходився шифер.

Свідок ОСОБА_23 показав суду, що є сусідом потерпілої ОСОБА_10 , яка проживає у домоволодінні по АДРЕСА_1 . 18 липня 2021 року його покликав сусід ОСОБА_24 на допомогу у зв`язку із пожежею в житловому будинку ОСОБА_10 . Прибувши на місце він побачив потерпілу ОСОБА_10 разом із дитиною, які були наляканими. ОСОБА_10 була закривавленою на голові, у неї були опечені руки та ноги. В послідуючому дитину з місця пригоди забрала ОСОБА_27 . Вхід на перший поверх вказаного будинку здійснюється через дві вхідні двері, а саме через центральні двері, які ведуть до коридору, який далі веде до спальної кімнати, та через двері, які ведуть до кухні, яка далі веде до спальної кімнати. В спальній кімнаті також є двері, які ведуть до підсобної кімнати, де наявне вікно з тильної сторони будинку. На місці події вони побачили, що горить спальна кімната. Тоді вони здійснили спробу зайти до будинку через кухню, однак через пожежу та задимлення не було такої можливості. Далі вони вийшли на подвір`я, де розбили вікно у спальню кімнату та через вікно почали лити воду, щоб погасити пожежу. ОСОБА_10 хотіла зайти до будинку через центральні двері, однак вони були зачинені, у зв`язку із чим вона розбила скло даних дверей та відчинивши їх, вони зайшли до середини будинку. В спальній кімнаті були обгорілі стіл із шафою, матрац, що димів, та ліжко, яке горіло. Після тушіння пожежі обгорілі речі вони винесли на подвір`я. Зі слів потерпілої йому відомо, що будинок підпалив ОСОБА_6 , якого на місці пригоди не було.

Аналогічні покази дали допитані судом як свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , які додали, що відносини між обвинуваченим та потерпілою були напруженими та остання 18 липня 2021 року в момент гасіння пожежі була з ознаками сп`яніння.

Свідок ОСОБА_28 показала, що є матір`ю обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_10 , між якими тривалий час існує конфлікт. 18 липня 2021 року вона перебувала на заробітках за кордоном. Вдень вона зателефонувала дітям, від яких дізналася, що вони вживали вино вдома у ОСОБА_10 . Увечері того ж дня їй зателефонували та повідомили, що ОСОБА_29 спалив будинок. Обставини події їй не відомі.

Свідок ОСОБА_30 показав, що працює інженером управління ДСНС в Чернівецькій області. По причині пожежі, яка мала місце 18 липня 2021 року в житловому будинку по АДРЕСА_1 , 19 липня 2021 року ним був складений технічний висновок про причини пожежі, у зв`язку із чим вказаного числа він побував на місці події. Під час виїзду власника не було вдома, а потерпіла ОСОБА_10 надала йому згоду на огляд будинку по телефону. В будинку була обгоріла одна кімната, в інших кімнатах були сліди закопчення. Речі в обгорілій кімнаті були пошкоджені від дії прямого полум`я, а саме ліжко, шафа, дитяче ліжко, стіл, інше. Ситуація на місці пожежі свідчила про те, що розповсюдження вогню та горіння сталось дуже швидко, що зазвичай має місце при навмисному підпалі. Основне горіння мало місце в лівій частині кімнати від вхідних дверей, про що свідчило обгорання підлоги з боку вхідних дверей, які також були пошкоджені дією прямого полум`я. Інші двері також були закопчені. На місці горіння був чіткий запах нафтопродукту. Ліжко обгоріло в лівій частині, де було вогнище. Дитяче ліжко обгоріло майже повністю. Якщо підпал був здійснений бензином, температура мала бути дуже високою. Технічно можна було пробігти чи вибігти з місця підпалу, але людина мала отримати термічні опіки в залежності від полум`я.

По епізоду вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, його вина також підтверджується наступними доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, а саме:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 18 липня 2021 року з якого вбачається, що ОСОБА_10 заявила, що 18 червня 2022 року біля 20 год. В с. Клішківці по вул. Магазійська, 5 Дністровського району рідний брат ОСОБА_6 її вдарив та підпалив будинок (т. 1 а.п. 68);

-протоколом огляду місця події від 18 липня 2021 року та фототаблиці до нього, відповідно до яких в одній з житлових кімнат житлового будинку по АДРЕСА_1 мала місце пожежа. На подвір`ї вказаного господарства наявні обгорілі речі, в тому числі стіл із обгорілим ноутбуком марки «Lenovo» та інші речі (т. 1 а.п. 74-76);

-протоколом додаткового огляду місця події від 19 липня 2021 року, з якого вбачається, що в житловому будинку по АДРЕСА_1 виявлені сліди термічного впливу, стіни кімнати, яка розташована зліва від входу в будинок, вкриті кіптявою, на полу наявні сліди речей, які згоріли. В ході огляду відібрані зразки пожежного сміття (т. 1 а.п. 85-87);

-висновком експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів № СЕ-19/126-21/6103-ФХД від 13 вересня 2021 року згідно до якої в пожежному смітті, яке було вилучено в ході додаткового огляду місця події від 19 липня 2021 року в житловому будинку по АДРЕСА_1 , виявлено залишки змінених дистилятивних нафтопродуктів (бензину, газу, дизельного палива, нафтової оливи), встановити конкретний вид якого не видалось можливим з причин фізико-хімічних змін їх складу та втрати ідентифікуючих ознак (т. 1 а.п. 93-98);

-протоколу огляду місця події від 28 серпня 2021 року та фототаблиці до нього, відповідно до яких вхід на перший поверх житлового будинку по АДРЕСА_1 здійснюється через дві вхідні двері, а саме через центральні двері, що ведуть до коридору, який далі веде до спальної кімнати, а також через двері, що ведуть до кухні, яка веде до спальної кімнати. В спальній кімнаті є також двері, які ведуть до підсобної кімнати, де наявне вікно з тильної сторони будинку, біля якого на землі з боку городу наявний шифер. На час проведення огляду в будинку проводились ремонтні роботи (т. 1 а.п 103-112);

-актом про пожежу від 18 липня 2021 року, складеним головним інженером Дністровського РВ ДСНС ОСОБА_31 , згідно якого 18 липня 2021 року близько 20 години 40 хвилин ОСОБА_10 було виявлено пожежу, яка мала місце в житловому будинку по АДРЕСА_1 . До гасіння пожежі залучались сили ДПРЧ -7 м. Хотин МКП с. Клішківці. Пожежею було знищено оздоблення житлової кімнати, ноутбук, меблі, двері, вікно, домашні речі. Прямі збитки від пожежі становлять 70000 гривень, непрямі 121000 гривень. Причиною пожежі став підпал (т. 1 а.п. 114);

-звітом Дністровського районного відділу Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області про причину виникнення пожежі, яка сталася 18 липня 2021 року в житловому будинку по АДРЕСА_1 , згідно якого аналіз наявних версій виникнення пожежі і результати огляду місця пожежі та пояснень свідків дають змогу стверджувати, що найбільш ймовірною причиною пожежі в житловому будинку по АДРЕСА_1 є підпал (т. 1 а.п. 115-116);

-технічним висновком № 65/29/07-2021 від 19 липня 2021 року про причину виникнення пожежі, яка сталася 18 липня 2021 року в житловому будинку по АДРЕСА_1 , відповідно до якого аналіз наявних версій виникнення пожежі і результати огляду місця пожежі та пояснень свідків дають змогу стверджувати, що найбільш ймовірною причиною пожежі в житловому будинку по АДРЕСА_1 є підпал (т. 1 а.п. 118-127);

-висновком пожежно-технічної експертизи № СЕ-19/126-21/6089-ПГ від 16 серпня 2021 року, згідно якого в будинку по АДРЕСА_1 існував осередок пожежі, який відобразився в житловій кімнаті на підлозі на ділянці між ліжком та лівою стіною з вмонтованим вікном. Причиною пожежі являється занесення стороннього джерела запалювання у вигляді теплової дії полум`я запальнички на легкозаймисту горючу рідину попередньо розлиту на об`єкти речової обстановки в житловій кімнаті (т. 1 а.п. 136-150);

-протоколом огляду місця події від 18 липня 2021 року та фототаблиці до нього, згідно якого в житловому будинку по АДРЕСА_1 було виявлено розкладний ніж, газові балончики Перець 1 м та Терен 4, а також в підсобному приміщенні металеву каністру зеленого кольору із рідиною, схожою на бензин (т. 1 а.п. 157-164);

-висновком експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів № СЕ-19/126-21/6102-ФХД від 06 серпня 2021 року, з якого слідує, що рідина з вилученої металевої бочки в ході огляду житлового будинку по АДРЕСА_1 є зміненим світлим нафтопродуктом з вуглеводненим складом характерним для бензинів-розчинників з домішкою вуглеводнів, характерних для дизельної фракції (т. 1 а.п. 177-182);

-протоколом слідчого експерименту та відеозапису до нього від 20 липня 2021 року за участю потерпілої ОСОБА_10 , яка показала на місці обставини замаху обвинуваченим ОСОБА_6 на позбавлення життя малолітньої ОСОБА_11 та умисного знищення майна шляхом підпалу, а також нанесення їй легких тілесних ушкоджень (т. 1 а.п. 197-199);

-протоколом слідчого експерименту з участю потерпілої ОСОБА_10 від 28 серпня 2021 року, в ході якого остання показала аналогічні обставини, що і під час проведення слідчого експерименту 20 липня 2021 року (т. 1 а.п. 202-204);

-висновком судово-медичної експертизи № 101 екс-Н від 23 липня 2021 року, згідно до якого потерпілій ОСОБА_10 були спричинені легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я у вигляді синця на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, струсу головного мозку та забійної рваної рани скроневої ділянки зліва. Дані ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів або ударів об такі, по строку можуть відповідати вищевказаним обставинам. Крім цього, у потерпілої ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків шкірних покривів 2 ступеня, розташовані на зовнішній поверхні лівої гомілки в середній третині з переходом на дистальні фаланги 2-5-го пальців, на передньо-внутрішній поверхні правої гомілки з переходом на ступню, які виникли від дії надзвичайно високих температур, по строку можуть відповідати вищевказаним обставинам та відносяться до легкого тілесного ушкодження, що призвело до короткочасного розладу здоров`я. Беручи до уваги локалізацію та морфологічні характеристики, отримання вказаних тілесних ушкоджень внаслідок падіння є малоймовірним (т. 1 а.п. 212-213).

Частиною 2 статті 15, пункту 2 частини 2 статті 115 КК України передбачає відповідальність за закінчений замах на умисне вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - малолітній дитині.

Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій. Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

Згідно зі ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Закінченим є замах, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.

Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату.

Згідно з роз`ясненням, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» особа, яка добровільно відмовилась від убивства потерпілого або заподіяння шкоди його здоров`ю, підлягає кримінальній відповідальності лише за умови, що фактично вчинене нею діяння містить склад іншого злочину. Якщо ж відмова мала місце вже після вчинення дій, які особа вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до ч. 2 ст. 15 КК України як закінчений замах на злочин, який особа бажала вчинити. При цьому треба мати на увазі, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Верховний Суд України в своїх рішеннях (справи № 5-10кс14, № 5-32кс14) неодноразово вказував, що вирішуючи в справах про злочини проти життя та здоров`я особи питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяв винуватий, суд має виходити із сукупності всіх обставин справи й ураховувати не тільки поведінку винуватого, потерпілого і їх взаємостосунки до злочину, під час і після його вчинення, але й спосіб учинення злочину, застосовані засоби і знаряддя, сам характер заподіяних потерпілим поранень. Про наявність саме прямого умислу можуть свідчити, зокрема, діяння винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілого і не призвели до смертельного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі. Суд також звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату - це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі й замаху. Таким чином, наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, то вона не могла й вчиняти замах на їх досягнення.

Встановлені судом обставини та досліджені судом докази, на переконання колегії суддів, свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення до кінця свого умислу на позбавлення життя дитини.

Спосіб проникнення обвинуваченого до будинку потерпілої, а саме таємно через вікно, знаючи про перебування малолітньої ОСОБА_11 на ліжку даної кімнати, а також нанесення ударів ОСОБА_10 з метою припинення нею перешкоджання ОСОБА_6 обливати кімнату бензином, на думку колегії суддів доводить цілеспрямованість дій та наявність умислу обвинуваченого саме на позбавлення життя малолітньої ОСОБА_11 шляхом підпалу будинку.

Колегія суддів бере до уваги те, що ОСОБА_6 вчинив підпал біля єдиного виходу для дитини, виштовхавши при цьому її матір ОСОБА_10 та вдаривши останню по голові, тим самим створив усі умови, які б запобігли малолітній ОСОБА_11 покинути палаюче приміщення, що підтверджується показами потерпілої ОСОБА_10 , яка послідовно та без змін вказувала на такі обставини як в ході досудового розслідування, так і під час розгляду в суді першої інстанції.

Крім того, згідно протоколу огляду місця події від 18 червня 2021 року підлогове покриття, яке знаходиться біля дверного виходу лінолеум містить сліди термічного впливу, підлога була вкрита уламками скла, обвугленими пластиковими речами, що на думку колегії суддів свідчить про навмисне блокування малолітній ОСОБА_11 доступу до виходу з приміщення.

Про наявність умислу, вказують і подальші дії обвинуваченого, а саме підпал будинку та залишення місце події, а поведінка обвинуваченого свідчить про те, що його дії були свідомими та спрямованими на досягнення конкретного результату, він в момент події усвідомлював всі обставини вчиненого, результат, який став наслідком його дій та вчинив підпал для досягнення злочинного результату його усвідомлених, цілеспрямованих дій.

Про наявність умислу на позбавлення дитини життя свідчить також і поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 після вчинення підпалу, оскільки він, достовірно знаючи про перебування малолітньої ОСОБА_11 в кімнаті будинку, в якому спричинена пожежа, не вчинив жодних дій для порятунку дитини, натомість залишив її в підпаленій кімнаті із зачиненим вікном, без доступу до виходу та вибіг з будинку.

Вказані обставини підтвердив обвинувачений ОСОБА_6 , який даючи покази в суді першої інстанції визнав, що вікно, яке знаходилось в підпаленій кімнаті було зачинене, а малолітня ОСОБА_11 в силу маленького зросту не могла б дістатись до вказаного вікна самотужки.

Проникнувши таємно до кімнати будинку ОСОБА_10 та подолавши супротив останньої, обвинувачений ОСОБА_6 , достовірно знаючи про перебування в кімнаті, де розливав бензин, малолітньої ОСОБА_11 , не зупинився, а навпаки далі продовжував свої протиправні дії, підпалив кімнату та вважаючи свої дії завершеними, а також такими, що призведуть до смерті малолітньої ОСОБА_11 , вибіг з будинку.

Вказані обставини та наведені вище докази переконують колегію суддів, що обвинувачений умисно намагався позбавити життя малолітню ОСОБА_11 враховуючи при цьому раніше висловлені ОСОБА_6 погрози про позбавлення життя потерпілої та її доньки.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту в частині того, що ОСОБА_6 перед підпалом житлової кімнати ніби-то вивів з неї малолітню ОСОБА_11 на кухню і тим самим усунув небезпеку для дитини. Навіть у такому випадку підпал зазначеної житлової кімнати при встановлених судом обставинах не виключало загрозу життю ОСОБА_11 .

Вчинивши підпал будинку в частині житлової кімнати і покинувши місце злочину, ОСОБА_6 не міг контролювати, яка саме частина будинку буде охоплена полум`ям і що вогонь не розповсюдиться по всьому будинку, в тому числі і у приміщення кухні, яке є складовою частиною цього будинку.

При цьому ОСОБА_6 розумів, що в силу малолітнього віку дитина не в змозі була себе врятувати від вогню.

Крім того, доводи сторони захисту в цій частині повністю спростовані показами потерпілої ОСОБА_10 .

Посилання захисників на те, що у ОСОБА_11 не було виявлено опіків на тілі та одязі, колегія суддів відхиляє, оскільки потерпіла ОСОБА_10 в своїх показаннях чітко вказувала на те, що вона, рятуючи життя доньки ОСОБА_11 , зайшла до палаючої кімнати, де отримала опіки.

Вищевказані покази потерпілої ОСОБА_10 підтверджується висновком експерта № 101 екс-Н від 23 червня 2021 року, з якого, зокрема, вбачається, що у ОСОБА_10 виявлено термічні опіки покривів ІІ ступеня, розташовані на зовнішній поверхні лівої гомілки в середній третині з переходом на дистальні фаланги 2-5-го пальців. Дані тілесні ушкодження виникли він дії надзвичайно високих температур, по строку можуть відповідати вказаному в обставинах і мають ознаки легкого тілесного ушкодження, що призвело до короткочасного розгляду здоров`я.

Наведене дає підстави колегії суддів вважати, що вищевказаний висновок експерта підтверджує покази потерпілої про те, що ОСОБА_10 забігла в палаючу кімнату та винесла з нею свою малолітню доньку ОСОБА_11 , яка в цей момент перебувала на ліжку.

Посилання сторони захисту на те, що при подачі заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_10 не вказала про те, що ОСОБА_6 мав намір вбити її малолітню доньку, колегія суддів відхиляє, оскільки під час проведення допиту та слідчих експериментів потерпіла чітко та послідовно повідомляла про всі обставини вчинення злочину ОСОБА_6 , в тому числі вказавши на висловлення погроз останнього підпалити її будинок та позбавити її життя, а також життя її малолітньої доньки ОСОБА_11 .

Крім того, відомості до ЄРДР вносились начальником слідчого відділу № 2 (м. Хотин) ГУНП в Чернівецькій області у той час, коли ще не було проведено всіх необхідних слідчих дій, а тому у фабулі були зазначені відомості про намір ОСОБА_6 підпалити будинок ОСОБА_10 .

Разом з тим, в подальшому з дотриманням вимог п.п. 14, 15 глави 2 та глави 8 розділу ІІ про Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та введення, затверджений Наказом Генеральної прокуратури України 30 червня 2020 року № 298, по мірі встановлення всіх обставин, їх було відредаговано та змінено повідомлення про підозру ОСОБА_6 .

Необґрунтованими є доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_10 зловживає алкогольними напоями та негативно характеризується по місцю проживання, оскільки згідно довідки-характеристики від 31 серпня 2021 року (т. 1 а.п. 208) ОСОБА_10 по місцю проживання характеризується позитивно, спритними напоями та наркотичними засобами не зловживає, а її покази як під час досудового розслідування, так і під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції були незмінними, послідовними та такими, що узгоджується з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

До інших доводів обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників про непричетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення, відсутність умислу на позбавлення життя малолітньої дитини ОСОБА_11 суд ставиться критично, оцінює їх як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення відповідальності за вчинене діяння.

З урахуванням вищенаведеного та встановлених в ході судового розгляду справи обставин, характеру, послідовності та способу дій обвинуваченого по відношенню до дитини, його поведінки до, під час та безпосередньо після вчинення злочину, колегія суддів вважає доведеним той факт, що дії ОСОБА_6 були спрямовані саме на заподіяння смерті малолітній ОСОБА_11 , проте не доведені до кінця з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, колегія суддів приходить до наступного.

Потерпілий ОСОБА_12 в суді першої інстанції пояснив, що працює оперуповноваженим карного розшуку ВП № 2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області. 18 липня 2021 року він отримав наказ про виїзд на місце пригоди за адресою АДРЕСА_1 по факту підпалу будинку. Приїхавши разом із водієм поліції ОСОБА_13 , він переконався, що у житловому будинку за вказаною адресою мала місце пожежа, та присутні на місці люди повідомили, що будинок підпалив ОСОБА_6 , який проживає по сусідству у домоволодінні по АДРЕСА_1 . З метою з`ясування обставин події, він разом із ОСОБА_13 пішли до господарства обвинуваченого по АДРЕСА_1 , де через вікно побачили ОСОБА_6 , який сидів за столом разом з іншим чоловіком. Він підійшов до вікна та постукав. Побачивши їх у форменому одязі, ОСОБА_6 одразу відчинив вікно, після чого вони представились як працівники поліції та попросили його вийти з будинку до них і пояснити ситуацію, яка сталась у зв`язку із пожежею в будинку потерпілої ОСОБА_10 . В цей момент ОСОБА_6 почав вести себе агресивно, висловлюватись в їх бік нецензурною лайкою, погрожувати їм вбивством та насильством, а саме висловлював намір, що він їх поріже й вб`є, та підкріплюючи свої погрози взяв в руки зі стола ніж із лезом довжиною 15-20 см, підійшов до вікна, де знаходились працівники поліції, після чого, продовжуючи висловлювати погрози щодо насильства та вбивства, почав розмахувати ножем. В момент коли ОСОБА_6 взяв до руки ніж та підійшов до вікна, він сприйняв реальними його погрози, у зв`язку із чим, щоб не отримати ушкоджень, він разом із ОСОБА_13 відійшли від вікна на безпечну відстань, а ОСОБА_6 бігав по будинку та, відкриваючи вікна, розпилював сльозоточивим газом з балончику в його сторону. Після цього, він з ОСОБА_13 відійшли від будинку та на місце пригоди було викликано спецпідрозділ «Корд», який потрапивши до будинку, провів затримання ОСОБА_6 .

Аналогічні покази дав допитаний судом першої інстанції як свідок ОСОБА_13 , який на той час працював водієм ВП № 2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області.

Свідок ОСОБА_16 показав суду, що є сусідом обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_10 18 липня 2021 року він перебував у будинку обвинуваченого, коли до нього прийшли працівники поліції. В цей час він з обвинуваченим пили пиво. Останній перебував в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_6 відмовився відчиняти двері працівникам поліції та кричав в їхню адресу. Обвинувачений зізнався йому, що підпалив будинок сестри ОСОБА_10 . Після цього він попросив ОСОБА_6 відчинити двері, однак останній відмовився, після чого він пішов в іншу кімнату та не чув розмову ОСОБА_6 з працівниками поліції. В будинку він провів більше однієї години до того часу, як працівники поліції затримали ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_17 показав, що працює старшим групи захоплення «Корд» ГУНП в Чернівецькій області. 18 липня 2021 року групою отримано наказ на виїзд до місця пригоди по АДРЕСА_1 та затримання ОСОБА_6 , який підозрювався у підпалі будинку та погрожував працівникам поліції. По приїзду на місце, він побачив ОСОБА_6 , який зачинився у будинку та ходив по кімнатам із ножем. На вулиці був запах сльозоточивого газу. У зв`язку із тим, що в будинку була стороння особа, якій могла загрожувати небезпека, ОСОБА_6 вів себе неадекватно, було прийнято рішення щодо проникнення до будинку штурмом та його затримання, що працівниками «Корду» було здійснено. На час затримання ОСОБА_6 мав ніж в руках, який був вибитий у нього шляхом застосування прийому рукопашного бою.

Аналогічні покази дали допитані судом першої інстанції як свідки співробітники «Корду» ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_32 показав суду, що працює командиром взводу швидкого реагування ГУНП в Чернівецькій області. 18 липня 2021 року отримав повідомлення про вчинення ОСОБА_6 підпалу житлового будинку в с. Клішківці Дністровського району та погроз з бік працівників поліції, у зв`язку із чим виїхав на місце пригоди, де ОСОБА_6 не дозволяв працівникам поліції наближатись до його будинку, періодично розпилюючи сльозоточивим газом через вікно та реально погрожуючи працівникам поліції. На місці пригоди також був потерпілий ОСОБА_12 . У зв`язку із тим, що ОСОБА_6 утримував в будинку сторонню особу, було прийнято рішення щодо проникнення до будинку та його затримання.

Аналогічні покази в суді першої інстанції дав свідок ОСОБА_33 .

Вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, його вина також підтверджується наступними доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, а саме:

-протоколом огляду речей від 09 вересня 2021 року відповідно до якого слідчий оглянув виявлені під час огляду місця події розкладний ніж, газові балончики Перець 1 м, Терен 4 та металеву каністру, яких постановою від 09 вересня 2021 року визнав речовими доказами у справі (т. 1 а.п. 183-187);

-протоколом слідчого експерименту та відеозапису до нього від 28 серпня 2021 року за участю потерпілого ОСОБА_12 , який показав, що 18 липня 2021 року з метою з`ясування обставин події, він разом із ОСОБА_13 пішли до господарства обвинуваченого по АДРЕСА_1 , де через вікно побачили ОСОБА_6 , який сидів за столом разом з іншим чоловіком. Він підійшов до вікна та постукав. Побачивши їх у форменому одязі, ОСОБА_6 одразу відчинив вікно, після чого вони представились як працівники поліції та попросили вийти його з будинку до них та пояснити ситуацію, яка сталась у зв`язку із пожежею в будинку потерпілої ОСОБА_10 . В цей момент ОСОБА_6 почав вести себе агресивно, висловлюватись в їх бік нецензурною лайкою, погрожувати їм вбивством та насильством, а саме висловлював намір, що він їх поріже й вб`є, та, підкріплюючи свої погрози, взяв в руки зі стола ніж із лезом довжиною 15-20 см, підійшов до вікна, де знаходились працівники поліції, після чого, продовжуючи висловлювати погрози щодо насильства та вбивства, почав розмахувати ножем. В момент, коли ОСОБА_6 взяв до руки ніж та підійшов до вікна, він сприйняв реальними його погрози, у зв`язку із чим, щоб не отримати ушкоджень, він разом із ОСОБА_13 відійшли від вікна на безпечну відстань, а ОСОБА_6 бігав по будинку та, відкриваючи вікна, розпилював сльозоточивим газом з балончику в його сторону. Після цього він з ОСОБА_13 відійшли від будинку та на місце пригоди було викликано спецпідрозділ «Корд», який потрапивши до будинку, провів затримання ОСОБА_6 (т. 2 а.п. 6-9);

-протоколом слідчого експерименту та фототаблиці до нього від 10 вересня 2021 року за участю свідка ОСОБА_13 , який показав аналогічні обставини, що і ОСОБА_12 (т. 2 а.п. 13-18);

-протоколом огляду та прослухування аудіо записів від 09 вересня 2021 року, згідно якого 18 липня 2021 року о 20 годині 28 хвилин до управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Чернівецькій області надійшло повідомлення від ОСОБА_11 про те, що по місцю його проживання по АДРЕСА_1 щодо його дружини та трьохрічної доньки вчиняються протиправні дії, а саме наносять тілесні ушкодження та підпалюють будинок, у зв`язку із чим просить направити за вказаною адресою працівників поліції, так як він відсутній по місцю проживання (т. 2 а.п. 42).

Відповідальність за частиною першою статті 345 КК України настає за погрозу вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна щодо працівника правоохоронного органу, а також щодо його близьких родичів у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Об`єктивна сторона злочину може бути виражена у погрозі знищенням чи пошкодженням майна, вбивством, застосуванні насильства, незалежно від того, чи є погроза дійсною і реальною, а також у заподіянні побоїв, спричиненні тілесних ушкоджень, що пов`язане із виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків.

Погроза може виявлятись у висловлюванні (усно, письмово, із застосуванням технічних засобів, демонстрація зброї тощо), а також в жестах або інших діях, за допомогою яких винний залякує потерпілого вчиненням убивства, застосуванням до нього чи його близьких родичів насильства або знищенням чи пошкодженням його майна або майна близьких родичів.

Для кваліфікації дій особи за частиною першою статті 345 КК України наявність реальних підстав побоювання виконання погрози не є обов`язковою. Кримінальне правопорушення вважається закінченим, якщо погроза висловлена, її зміст доведений до адресата.

Колегія суддів враховує покази потерпілого ОСОБА_12 , а також свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_32 та ОСОБА_34 , які в суді першої інстанції та під час проведення слідчих експериментів однаково показали, що всі вони чули та бачили погрози насильством та вбивством з боку ОСОБА_6 на адресу працівників поліції, які були вдягнуті у формений одяг, розмахуючи при цьому ножем та бігаючи з кімнати в кімнату.

Такі погрози, ОСОБА_12 сприймав як реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я.

Показання потерпілого і свідків, надані ними у судовому засіданні суду першої інстанції, є логічними, послідовними, вони узгоджуються із обставинами, які вони повідомляли, а також з іншими матеріалами справи, та повністю підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Наведені докази є суттєвими та доводить факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України.

Апеляційні доводи про те, що ОСОБА_6 не застосував газовий балончик в бік працівників поліції, оскільки в потерпілого ОСОБА_12 не виявлено опіків в зоні очей, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 , надаючи покази суду першої інстанції, самостійно вказав на те, що він налякався працівників поліції та був невдоволений їхньою присутністю у себе на подвір`ї, у зв`язку з чим розпиляв газовий балончик в їхню сторону.

Колегія суддів бере до уваги і те, що ОСОБА_6 був затриманий спецпідрозділом «Корд», що свідчить про реальну загрозу для життя та підвищену небезпечність дій ОСОБА_6 по відношенню до ОСОБА_12 .

Твердження апелянтів про те, що органом досудового розслідування не було оглянуто ножа, який був вилучений в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , спростовується протоколом огляду речей від 09 вересня 2021 року, відповідно до якого слідчий оглянув виявлені під час огляду місця події розкладний ніж, газові балончики Перець 1 м, Терен 4 та металеву каністру, яких постановою від 09 вересня 2021 року визнав речовими доказами у справі (т. 1 а.п. 183-187), висновком експерта № СЕ-19/126-21/6083-ХЗ від 05 серпня 2021 року та доданим до нього фототаблицями, згідно яких експерту надано на дослідження паперовий пакет, у якому упакований ніж, вилучений в ході огляду місця події по місцю проживання ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 здійснив погрози насильством та вбивством, демонструючи при цьому ніж, щодо ОСОБА_12 , як працівника правоохоронного органу, та такі погрози були здійснені саме у зв`язку з виконанням ОСОБА_12 службових обов`язків.

Інші доводи апеляційної скарги повторюють лінію захисту, обрану у суді першої інстанції, а наведені на її обґрунтування аргументи, які були предметом обговорення у суді першої інстанції, знайшли належну оцінку у вироку, правильність якої апелянтами не спростована.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 50 КК України, передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Частиною 2 статті 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами покарання» зазначено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції , відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Судом першої інстанції обставин, що пом`якшують покарання, не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання, суд першої інстанції визнав вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів враховує і те, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 493 від 10 серпня 2021 року обвинувачений ОСОБА_6 на даний час, як і на період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ознак хронічного психічного захворювання не виявляє, може віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив ряд злочинів менше ніж за 24 години, не відшкодував завдану потерпілій ОСОБА_10 шкоду, щиро не розкаявся у вчиненому, а тому, враховуючи дані про особу обвинуваченого, характер, спосіб та тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, його ставлення до скоєного, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання неможливо без позбавлення волі.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого вимог ст. 69 КК України судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 (десять), вважає його справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Отже, всі обставини, на які посилаються апелянти, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання враховані, а тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Підстав для пом`якшення обвинуваченому покарання колегія суддів не вбачає.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі захисників, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку під час перегляду апеляційним судом оскарженого вироку не встановлено.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 615 КПК України, колегія суддів Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 29 листопада 2022 року у кримінальному провадженні № 0000119 від 19 липня 2021 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 2 п. 2; ст. 194 ч. 2; ст. 345 ч. 1; ч. 2 ст. 125 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим який перебуває під вартою, протягом такого ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий, суддя [підпис]ОСОБА_1
Судді
[підпис]ОСОБА_2

[підпис]ОСОБА_3

«Згідно з оригіналом».

Виготовлено з автоматизованої

системи документообігу суду.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду ___________ ОСОБА_1

10.02.2023