Справа № 947/6385/23
Провадження № 1-кс/947/2672/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання т.в.о. слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000392 від 09.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, 08.12.2022 року ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника Одеського управління експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, висунув представнику ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» ОСОБА_6 вимогу, про передачу йому особисто неправомірної вигоди у сумі 300 (триста) доларів США, за не створення штучних перешкод під час проведення досліджень зразків вантажів з Республіки Молдова на адресу ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро». Крім того, ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_6 повинен у завчасно повідомляти останнього, про направлення зразків вантажів до лабораторії, яку він очолює. ОСОБА_6 реально сприймаючи висловлені ОСОБА_5 неправомірні вимоги був вимушений погодитися на його умови.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди 20.12.2022 приблизно о 15:30 годині, перебуваючи біля будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Варненьська, 12 А, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 раніше обумовлену неправомірну вигоду у розмірі 300 (триста) доларів США (що відповідно до офіційного курсу НБУ на 20.12.2022 становило 10 970 (десять тисяч дев`ятсот сімдесят гривень) за не створення штучних перешкод під час проведення експертизи та надання висновку № -0352 від 16.12.2022 за результатами дослідження відібраних 13.12.2022 відповідно до акту № 02 зразків вантажу, що переміщався за митною декларацією UA110130/2023/23208 від 12.12.2022 з Республіки Молдова на адресу ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро».

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого систематичного збагачення, 20.02.2023 приблизно о 11:40 годині, перебуваючи в приміщенні Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, що розташована за адресою м. Одеса вул. Івана та Юрія Лип 21, А, отримав від ОСОБА_6 раніше обумовлену неправомірну вигоду у розмірі 300 (триста) доларів США (що відповідно до офіційного курсу НБУ на 20.02.2023 становило 10 970 (десять тисяч дев`ятсот сімдесят) гривень) за не створення штучних перешкод під час проведення експертизи та надання висновку № -032 від 20.02.2023 за результатами дослідження відібраних 14.02.2023 відповідно до акту № 03 зразків вантажу, що переміщався за митною декларацією UA110130/2023/3111 від 14.02.2023 з Республіка Молдова на адресу ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро».

Загальна сума неправомірної вигоди, отриманої ОСОБА_5 від ОСОБА_6 склала 600 (шістсот) доларів США.

22.02.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою непрвомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Санкцією ч. 3 ст. 368 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Досудовим розслідуванням встанволено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить автомобіль марки PONTIAC модель VIBE 2006 року випуску у кузові червоного кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 .

Таким чином, майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 у разі визнання судом його винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, може бути використано для забезпечення виконання конфіскації майна та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Вказані обставини на думку органу досудового розслідування свідчать про те, що на даному етапі є доцільним накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , що унеможливить подальше відчуження вказаного об`єкту рухомого майна.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження щодо вчинення злочину, санкцією якого може бути призначене покарання у виді конфіскації майна та приймаючи до уваги те, що є достатні підстави вважати, що не накладення арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна в рамках даного кримінального провадження.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, проте від останнього до суду надійшла заява про розгляд вказаного клопотання за його відсутності, в якій він зазначив, що пордане клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У своєму клопотанні сторона обвинувачення, просить розгляд клопотання провести за відсутності власника майна, зважаючи на можливість вжиття неправомірних дій щодо майна до прийняття рішення судом.

Приймаючи до уваги клопотання сторони обвинувачення, враховуючи положення ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду клопотання за відсутності власника майна.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання з долученими в його обґрунтування додатками, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392 від 09.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

22.02.2023 в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий суддя враховує, що санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна.

При цьому, підозрюваному ОСОБА_5 належить на праві приватної власності автомобіль марки PONTIAC модель VIBE 2006 року випуску у кузові червоного кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 .

Слідчий суддя вважає, що відносно вказаного майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 наявна необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчий суддя прийшов до висновку, що арешт майна у даному випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання, беручи до уваги розумність та співрозмірність арешту майна, а також його наслідки, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання в частині накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 є обґрунтованим, належним чином вмотивованим, а відтак, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання т.в.о. слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000392 від 09.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження на автомобіль марки PONTIAC модель VIBE 2006 року випуску у кузові червоного кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_5 .

Виконання ухвали про арешт майна покласти на т.в.о. слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1