ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3253/23
провадження № 1-кп/753/1203/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

представник потерпілої ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_8 ,

провівши підготовче судове засідання в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000129 від 13.07.2020, за обвинуваченням

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вахрушево

Луганської області, громадянина України, який зареєстрований за

адресою: АДРЕСА_1 , та який проживає

за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 358 КК України, надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 01 березня 2023 року.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні.

Потерпіла та її представник вважали за можливе призначити справу до судового розгляду. Крім того, потерпілої стороною заявлено цивільний позов.

Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо призначення обвинувального акта до судового розгляду, подавши клопотання про повернення обвинувального акта прокурору. Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений просили про задоволення вказаного клопотання.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, обговоривши заявлене клопотання про повернення обвинувального акта, суд дійшов до таких висновків.

Щодо клопотання про повернення обвинувального акта прокурору.

Відповідно до змісту клопотання, на думку захисника ОСОБА_6 , обвинувальний акт складений слідчим та затверджений прокурором стосовно ОСОБА_8 підлягає поверненню.

Своє клопотання захисник мотивував тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у заволодінні квартирою АДРЕСА_3 , шляхом обману та використання завідомо підробленого документа. Захисник зазначає, що органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі свідоцтва про право власності від 09.06.1993 № НОМЕР_1 , яке видане Фондом комунального майна Радянського району, став власником квартири АДРЕСА_3 . ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємців останній не мав та його квартира, у зв`язку з відсутністю у нього спадкоємців у розумінні ст. 1277 ЦПК України стала відумерлою і повинна була перейти у власність територіальної громади міста Києва. Разом з тим, в обвинувальному акті вказано, що потерпілою у кримінальному провадженні є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , донька ОСОБА_9 .

Тобто, сторона захисту вказує на те, що з обвинувального акта неможливо встановити правові підстави набуття ОСОБА_5 статусу потерпілої у цьому кримінальному провадженні. Крім того, не є зрозумілим те, яким чином ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди вказаним кримінальним правопорушення.

Захисник вважає, що наведені обставини вказують на очевидну невідповідність закону поданого до суду обвинувального акта, оскільки суперечить положенням ст.ст. 291, 293 КПК України та вказують на порушення визначеного ст. 42 КПК України права обвинуваченого знати у вчиненні якого кримінального правопорушення він обвинувачується. На підставі викладеного, оскільки обвинувальний акт складений з порушенням чинного законодавства та при розгляді справи суд буде позбавлений можливості забезпечити в повній мірі принципи верховенства права, справедливого судового розгляду, сторона захисту вважає за доцільне повернути його прокурору.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання захисника щодо повернення обвинувального акта, оскільки вважає, що він відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для його повернення відсутні. Прокурор стверджував, що доводи, зазначені захисниками є безпідставними, оскільки виклад фактичних обставин в обвинувальному акті є виключною дискрецією прокурора, адже у ньому зазначаються обставини, які вважає встановленими прокурор. У зв`язку з чим вважає, що клопотання про повернення обвинувального акта є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Представник потерпілої ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, зазначивши, що дані щодо особи потерпілої під час підготовчого судового засідання не з`ясовуються.

Потерпіла ОСОБА_5 підтримала позицію свого представника та просила відмовити у задоволенні клопотання.

Суд, дослідивши обвинувальний акт, заслухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши доводи клопотання захисника про повернення обвинувального акта, з урахуванням того, що повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вказаним вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення та повернення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим КПК України.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено право суду у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Таким чином, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті, тим відомостям, які він має містити згідно з вимогами КПК України.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, закріплено у ч. 2 ст. 291 КПК України. До них належать, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України). Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (ч. 3 ст. 291 КПК України). Також за змістом ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Також встановлено, що поданий до суду обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він містить відомості, які передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, до нього додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки та оригінал розписки обвинуваченого про його отримання. Також у доданих матеріалах містяться відомості про вручення обвинувального акта ОСОБА_8 .

Отже, обвинувальний акт відповідає вимогам чинного законодавства, він не містить таких недоліків, які б могли стати підставою для його повернення прокурору.

Суд звертає увагу на те, що в обвинувальному акті викладаються саме ті фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, які вважає встановленим прокурор.

Визначення обсягу та способу викладення фактичних обставин кримінального правопорушення у тексті обвинувального акта належить до повноважень прокурора, а тому ані суд, ані інші учасники судового провадження не можуть вимагати від нього змінити їх виклад.

Оцінюючи доводи захисника ОСОБА_6 щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень суд звертає увагу на те, що за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Отже, вказаною нормою процесуального закону прямо передбачено, що визначення форми та обсягу викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, що зазначаються в обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора.

Дослідивши зміст обвинувального акта, суд дійшов висновку, що він містить викладення фактичних обставин в обсязі, достатньому для розуміння їх суті та послідовності, що відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому суд не вбачає підстав для висновку про його невідповідність вимогам кримінального процесуального закону.

Водночас, суд зазначає, що не має можливості та повноважень під час підготовчого судового засідання оцінювати відповідність дійсності та несуперечливість обставин, викладених у обвинувальному акті, з огляду на мету цієї стадії та вичерпний перелік повноважень суду під час її проведення, а тому така оцінка має здійснюватися виключно за результатами судового розгляду на підставі наданих суду доказів.

Також суд не вважає обґрунтованими доводи захисника про те, що відсутність певних відомостей в обвинувальному акті перешкоджатиме обвинуваченим реалізувати своє право на захист, оскільки це право, як визначено ч. 1 ст. 20 КПК України, передбачає можливість обвинуваченого надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і подавати докази на підтвердження невинуватості, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Вказані права є процесуальними гарантіями забезпечення права особи на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, їх реалізація не залежать від обсягу висунутого проти особи обвинувачення, адже відповідно до принципу диспозитивності обвинувачений є вільним у їх використанні у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт відповідає вимогам, зазначеним у ст. 291 КПК України, а тому клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору задоволенню не підлягає.

Також судом було поставлено на обговорення питання участі у судовому розгляді заявниці ОСОБА_10 .

Під час підготовчого судового засідання заявниця ОСОБА_10 вказала на те, що зверталась до органу досудового розслідування із заявою про визнання її потерпілої у вказаному кримінальному провадженні, оскільки безпосередньо їй завдано моральної та матеріальної шкоди. Також повідомила суду, що їй слідчий повідомив, що обвинувальний акт скерований до суду і вона не може бути визнана потерпілою та запропонував подати окрему заяву про вчинення кримінального правопорушення стосовно неї. ОСОБА_10 вважає, що дії органу досудового розслідування порушують її права як потерпілої у кримінальному провадженні, оскільки вона є нібито власником квартири за адресою: АДРЕСА_4 , а тому вважає, що обвинувальний акт складено без проведення повного досудового розслідування та має бути повернутий прокурору, про що подала до суду до початку проведення підготовчого судового засідання відповідне клопотання.

Прокурор заперечував щодо участі ОСОБА_10 у вказаному кримінальному провадженні, оскільки станом на момент вчинення кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_8 , а саме 08 травня 2020 року, остання не мала жодного відношення до вказаної квартири.

Крім того, додав, що слідчий під час досудового розслідування неодноразово викликав ОСОБА_10 на допит у якості свідка, втім остання не з`являлась.

Потерпіла та її представник заперечували щодо участі ОСОБА_10 у кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_6 вказував на те, що ОСОБА_10 має бути залучена до участі у справі, оскільки вона є третьою особою стосовно майна якої вирішується питання про арешт.

Частиною четвертою статті 291 КПК України передбачено, що надання суду інших документів, окрім обвинувального акта, до початку судового розгляду забороняється. Відтак у розпорядженні суду на час проведення підготовчого судового засідання наявний лише обвинувальний акт та долучений реєстр до нього.

Так, під час проведення підготовчого судового засідання судом було з`ясовано, що станом на 08 травня 2020 року заявниця ОСОБА_10 не мала жодного відношення до вказаного об`єкту нерухомості, як повідомила остання, вона придбала цю квартиру у липні 2020 року.

Таким чином, у суду є епізод вчинення кримінального правопорушення, висунуте обвинувачення, визнана потерпілою органом досудового розслідування ОСОБА_5 , заявлений нею цивільний позов і суд не може вийти за ці межі, як це передбачено ч. 1 ст. 337 КПК України.

Разом з тим, посилання захисника ОСОБА_6 на ст. 64-2 КПК України суд вважає безпідставними, оскільки як випливає з вказаної норми закону, третя особа залучається до розгляду, коли лише вирішується питання про арешт майна, втім це не розгляд клопотання про накладення арешту на майно, це стадія підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні за висунутим обвинуваченням за епізодом від 08 травня 2020 року.

На підставі викладеного, суд вважає, що заявниця ОСОБА_11 не є учасником вказаного кримінального провадження та про подальші судові засідання повідомлятись не буде. На підставі викладеного, суд не вбачав й за можливе розглядати клопотання заявниці про повернення обвинувального акта прокурору.

Підготовче судове засідання є обов`язковою і самостійною стадією кримінального процесу, в якій суд визначає можливість на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

У судове засідання необхідно викликати прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, потерпілу та її представника, обвинуваченого та його захисників.

Кримінальне провадження підсудне Дарницькому районному суду м. Києва, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складено відповідно до положень статей 291, 292 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, істотних порушень вимог КПК України при складанні обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, які б перешкоджали призначенню цього обвинувального акта до судового розгляду судом не встановлено, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 358 КК України.

Суд, перевіривши цивільний позов, вважає, що він відповідає вимогам ст. 175-177 ЦПК України, а тому підлягає прийняттю до розгляду у цьому кримінальному провадженні, водночас стороною захисту не висловлено заперечень щодо відмови у його прийнятті з будь-яких підстав.

Крім цього, головуючим було роз`яснено обвинуваченому його право на розгляд провадження стосовно нього колегіальним складом суду, від чого останній відмовився.

Керуючись статтями 314-316 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акта відмовити.

Прийняти цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до розгляду.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 358 КК України, на 11 годину 00 хвилин 27 березня 2023 року.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Для участі у судовому засіданні викликати сторони кримінального провадження: прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, потерпілу та її представника, обвинуваченого та його захисників.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1