Провадження №11-кп/801/76/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі

відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000162, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2022, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2022, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 11.06.2021 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК Країни звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України шляхом повного приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 11.06.2021 призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Строк відбування кримінального покарання постановлено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України строк перебування ОСОБА_8 під вартою з 29.07.2022 по день набрання вироком законної сили (попереднє ув`язнення) зараховано до строку призначеного покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання без мети збуту психотропної речовини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», за невстановлених обставин, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час, незаконно придбав психотропну речовину обіг, якої обмежений - амфетамін, який надалі зберігав при собі.

У подальшому, ОСОБА_8 , продовжуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне зберігання психотропної речовини без мети збуту, 27.03.2022, незаконно зберігаючи її при собі та перебуваючи біля будинку № 63, що по вулиці Генерала Арабея у місті Вінниці, близько 09.35 год, був помічений і зупинений працівниками УПП у Вінницькій області. На запитання працівників поліції про наявність заборонених речовин ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що його дії, спрямовані на зберігання психотропних речовин, будуть викриті, повідомив, що у нього при собі наявна психотропна речовина, обіг якої обмежений амфетамін.

У ході проведення огляду місця події 27.03.2022 в період часу з 11.20 год до 11.24 год ОСОБА_8 добровільно видав поліетиленовий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору. Загальна маса порошкоподібної речовини становить 4,7392 г, в якій міститься психотропна речовина, обіг якої обмежений - амфетамін, масою 2,9577 г, що відповідно до Таблиці ІІ «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 (далі Таблиця ІІ) є великими розмірами (від 1,5 г до 15,0 г).

В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 порушується питання про зміну вироку Вінницького міського суду від 01.11.2022 і призначення ОСОБА_8 покарання з врахуванням ч. 1 ст. 71 КК України у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі.

Захисник вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав вину, у вчинено щиро розкаявся. Переконаний, що судом не враховано тяжкість вчиненого злочину, який не є тяжким, має на утриманні сім`ю, неповнолітню доньку, його характеристику за місцем проживання, відношення до вчиненого, молодий вік останнього.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги захисту, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 309 КК України ґрунтуються на зібраних у справі доказах, достовірність і достатність яких не ставиться під сумнів сторонами та ніким із учасників судового розгляду не оскаржується.

Доводи захисника про суворість колегія суддів вважає неспроможними з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно зі ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд дотримався вимог кримінального закону та враховував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії нетяжких злочинів, вчиненого під час іспитового строку, визнання вини обвинуваченим, дачу ним чітких та послідовних показань, його щире каяття, як пом`якшуючу покарання обставину, відсутність скарг за місцем проживання та наявність на утриманні малолітньої дитини. Відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З наведеного слідує, що судом враховано усі обставини, на які вказує захисник в апеляційній скарзі, обґрунтовуючи свої доводи щодо суворості призначеного покарання.

Захистом не наведено обставин, які не були враховані судом при призначенні покарання та які б свідчили про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і впливали на пом`якшення покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи раніше судимий за вчинення умисного кримінального правопорушення, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин в період іспитового строку.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді реального позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, підстав для зміни вироку не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2022 стосовно ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4