У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

Учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0002187 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 вересня 2022 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яний міст Первомайського району Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 червня 2022 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь:

- КНП «Первомайська центральна районна лікарня» Первомайської міської ради витрати на лікування потерпілого ОСОБА_8 1 122 грн. 48 коп.;

- потерпілого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування майнової шкоди 12 465,92 грн та моральної шкоди 20 000 грн.

Відмовлено у стягненні з обвинуваченого ОСОБА_6 витрат на правову допомогу .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим.

На думку апелянта, суд першої інстанції залишив поза увагою пояснення потерпілого під час слідчого експерименту відносно того, що невідомі особи наносили йому тілесні ушкодження, і він від знайомого хлопця дізнався, що це були ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . При цьому зазначає, що особа останнього встановлена не була, судом не допитувалась.

Апелянт вказує, що потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснював, що саме від удару ОСОБА_9 в щелепу він упав і втратив свідомість.

Стверджує, що згідно даних протоколу прийняття заяви від 01.09.2018, потерпілий ОСОБА_8 звернувся із заявою про отримання тілесних ушкоджень голови, саден верхніх кінцівок та спини від ОСОБА_6 та його друзів, яких він не знає. Окрім того вказує, що свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 повідомили в суді першої інстанції, що вони знаходилися біля кафе «Троянда», однак ніякої бійки між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не бачили.

На думку апелянта суд першої інстанції допустив у вироку протиріччя, не надавши належної оцінки доказам.

Вважає висновки щодо вирішення цивільного позову необгрунтованими, оскільки придбані потерпілим ліки не відповідають призначенню лікаря, та не надано доказів сплати коштів по рахунку № НОМЕР_1 на суму 1320 грн.; по рахунку № НОМЕР_2 від 03.10.2018 на суму 2 450 грн. також оспорює висновки суду в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

01.09.2018 року близько 01.00 год. ОСОБА_6 знаходився поряд з кафе «Троянда», яке розташоване за адресою: вул. Курочкіна, 1а, селище Кам`яний Міст Первомайського району Миколаївської області, разом з ОСОБА_8 .

Під час перебування біля кафе «Троянда», між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочався конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання відповідних наслідків, з метою спричинення тілесних ушкоджень, кулаком правої руки умисно наніс один удар в область щелепи ОСОБА_8 , від якого останній впав на землю. Після чого, ОСОБА_6 сів на тулуб ОСОБА_8 та, перебуваючи в положенні сидячи зверху на потерпілому, наніс близько 3 ударів кулаками в обличчя потерпілого, потім ОСОБА_6 підвівся та, ставши з лівого боку від потерпілого, наніс йому два удари ногами в область лівої частини тулуба, спричинивши тілесні ушкодження, у вигляді закритої черепно-мозкової травми, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України.

Позиції учасників судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого.

Потерпілий повідомлений про апеляційний розгляд, до суду не з`явився, його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Прокурор просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та підтверджені дослідженими судом доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку.

Доводи захисника про недоведеність вини обвинуваченого у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому є голослівними, та спростовуються доказами, які наведені у вироку.

Так, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 стверджував, що тілесних ушкоджень він потерпілому не спричиняв. Проте не заперечував, що була бійка, під час якої він підійшов до ОСОБА_12 та ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_12 його відштовхнув, це побачив ОСОБА_9 , і тому виникла бійка.

Пояснив, що ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_12 , останній впав на землю, а ОСОБА_8 підбіг їх розбороняти. Він відштовхнув потерпілого ОСОБА_8 від ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_8 десь пішов.

Але, зазначені твердження обвинуваченого в суді та аналогічні доводи апелянта спростовуються доказами, які ретельно викладені у вироку, та яким судом першої інстанції надана належна оцінка.

Під час досудового розслідування, а саме в заяві про вчинення злочину та при проведенні слідчого експерименту потерпілий зазначав про нанесення тілесних ушкоджень йому саме ОСОБА_6 .

Зазначене потерпілий підтвердив і в суді першої інстанції, пояснивши, що до нього підбіг ОСОБА_6 та наніс удар кулаком правої руки в обличчя, в ділянку щелепи з лівого боку, від якого він впав на асфальт і втратив свідомість. Отямившись, він самостійно почав підійматися, однак його штовхнули, він впав на землю обличчям догори та чітко бачив, що саме ОСОБА_6 сів на нього зверху і наніс йому 3-4 удари кулаками рук, а потім відчув ще два удари ногами по тулубу.

Ці пояснення узгоджуються з даними протоколу прийняття заяви про вчинене правопорушення від 01.09.2018, із якого вбачається, що до Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області звернувся ОСОБА_8 із заявою про отримання тілесних ушкоджень голови, саден верхніх кінцівок та спини від ОСОБА_13 та його друзів.

Аналогічні обставини зазначив потерпілий і при проведенні слідчого експерименту, під час якого він продемонстрував механізм спричинення йому тілесних ушкоджень, пояснивши яким чином ОСОБА_6 наніс йому удар кулаком правої руки в область лівої щелепи в положенні стоячи, як ОСОБА_6 , знаходячись зверху, коли він лежав на землі, наніс йому 2-3 удари кулаком в область щелепи, та як ОСОБА_6 , знаходячись зверху відносно нього, наніс йому лежачому два удари ногою в область лівої частини тулубу.

Щодо характеру тілесних ушкоджень, які отримані потерпілим, то відповідно до висновків судово-медичної експертизи, у потерпілого ОСОБА_8 виявлено наступні тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму, яка проявилась струсом головного мозку, поверхневі рани обличчя, тулубу та верхніх кінцівок, субкон`юктивальний крововилив зліва, травматичний скол коронок 1-го зубу верхньої щелепи справа і перших зубів нижньої щелепи, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Пояснення потерпілого про спричинення йому тілесних ушкоджень 01.09.2018 за встановлених судом обставин підтвердив в суді свідок ОСОБА_10 , який пояснив, що у нього в кафе «Троянда» відпочивали хлопці, серед яких був ОСОБА_6 і ОСОБА_9 . Після опівночі ОСОБА_14 попросив у нього терміново пляшку води, а коли він вийшов на вулицю, побачив потерпілого, який тримався за голову.

В суді допитаний також свідок ОСОБА_9 , що спростовує доводи апелянта про невстановлення особи останнього.

Встановлено, що зазначений свідок є другом обвинуваченого. І хоча цей свідок стверджував, що не бачив бійки між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_8 , але підтвердив, що він дійсно в ніч на 01.09.2018 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_14 перебував у барі, і між потерпілим ОСОБА_8 , обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_12 виник конфлікт. Зокрема, у ОСОБА_12 і ОСОБА_6 ,на сходинках при виході з кафе розпочався конфлікт, а потім у нього самого була бійка з ОСОБА_12 , в яку намагався втрутитись потерпілий ОСОБА_8 , однак його від місця бійки відтягнув саме ОСОБА_6 .

Отже, доводи захисника відносно того, що потерпілому невідомо хто наносив удари, і про недоведеність вини обвинуваченого, є надуманими.

Що стосується призначеного покарання ОСОБА_6 , то воно призначено з урахуванням вимог ст. 65 КК України, за видом та у розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. В цій частині вирок не оскаржується.

Судом враховано, що після вчинення зазначеного злочину, обвинувачений вчинив і інші злочини, за що був засуджений за вироками Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.10.2019 та від 21.05.2020. Судом першої інстанції враховано, що згідно вимогам ч.3 ст.49 КК України, перебіг давності вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 перервався 26.03.2020 і на даний час не сплинув. Тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання в зв`язку із закінченням строків давності.

Що стосується вирішення судом цивільного позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди, розмір яких оспорює апелянт, то колегія суддів вважає, що прийняте рішення в цій частині є законним, обгрунтованим і вмотивованим.

За змістом ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Як вбачається із матеріалів справи потерпілим заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 12 465 грн. 92 коп. та моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.

До позовної заяви потерпілим долучені виписний епікриз, квитанції та рахунки, які підтверджують витрати пов`язані з лікуванням саме в сумі 12 465 грн. 92 коп.

Наявність моральної шкоди потерпілий пояснив тим, що в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , йому заподіяно фізичного болю від завданих травм, душевних страждань, у зв`язку із тривалим лікуванням та протиправною поведінкою обвинуваченого щодо потерпілого. Витрати понесені потерпілим на лікування обвинуваченого ОСОБА_6 саме в сумі 12 465 грн. 92 коп. підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Так, суд першої інстанції обгрунтовано стягнув з обвинуваченого на користь потерпілого саме зазначену суму. Доводи захисника відносно того, що придбані ліки не відповідають призначенню лікаря є голослівними.

Як вбачається з матеріалів провадження, ліки, на які посилається апелянт, придбані потерпілим під час лікування після нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень та витрати на їх придбання підтверджуються доданими до цивільного позову потерпілим рахунками та квитанціями.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, судом першої інстанції належним чином враховані обставини вчиненого кримінального правопорушення, характер заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, та його наслідки. Суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, та дійшов вмотивованого висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому відповідає вимогам розумності і справедливості.

За такого, доводи апелянта щодо невмотивованості рішення суду в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди також є необгрунтованими.

Суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив докази, надав їм належну оцінку. Вирок є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для його скасування, про що просить апелянт. Тому, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 червня 2022 року щодо ОСОБА_13 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_15