Єдиний унікальний номер справи № 201/3262/22
Номер провадження № 1-кп/201/600/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18-а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження, відомості про яке внесені 06 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000373 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, одруженого, працюючого за договором про надання агентських послуг ФОП « ОСОБА_7 » - агентом, в порядку ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2022 року приблизно о 17 годині 15 хвилин працівник правоохоронного органу, оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 (ДНП № 029552), який призначений на посаду наказом ГУНП в Дніпропетровській області № 500/ос від 20.09.2021 року, перебував у громадському місці за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченко, біля буд. № 2, на добовому чергуванні.

В цей час поряд з ОСОБА_4 проходив ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння та голосно висловлювався нецензурною лайкою, тим самим порушував громадський порядок, на що ОСОБА_4 зробив ОСОБА_5 усне зауваження.

Перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що перед ним знаходиться представник правоохоронного органу ОСОБА_4 , який одягнутий в однострій працівників Національної поліції України, перебуває на виконанні своїх прямих службових обов`язків та діє в порядку, передбаченому законодавством України, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, наніс один удар правою рукою стиснутою в кулак в область лівої скроні ОСОБА_4 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні лівої вушної раковини у верхній третині з переходом на її задню поверхню і частково в завушну область і далі на волосисту частину голови, внутрішньо-шкіряного крововиливу у лівій скронево-тім`яній області (на тлі синця).

Після чого, ОСОБА_5 намагався втекти з місця вчинення кримінального правопорушення та почав рухатися по вул. Шевченка м. Дніпро, в напрямку будинку № 9.

У свою чергу, ОСОБА_4 в ході припинення протиправних дій ОСОБА_5 з метою його подальшого затримання, наздогнав останнього біля буд. № 9 по вул. Шевченко у м. Дніпро, де приблизно о 17 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 продовжуючи свою протиправну діяльність, наніс своєю правою ногою удар працівникові правоохоронного органу ОСОБА_4 в область стопи правої ноги, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця на тильній поверхні правої стопи з переходом на зовнішню поверхню, які за своїм характером (як кожне окремо) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України визнав повністю і суду показав, що 06 травня 2022 року приблизно о 17.00-17.30 годині після святкування свого дня народження, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, він йшов по вул. Шевченка в м. Дніпро, голосно розмовляв по телефону та виражався нецензурною лайкою. До нього підійшов потерпілий ОСОБА_4 , одягнений у формений одяг працівника поліції, який представився працівником поліції та зробив йому зауваження з приводу того, що він голосно виражається нецензурною лайкою в громадському місці. Між ними зав`язалася розмова, яка переросла в конфлікт, в ході якого він наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в область лівого вуха. Після цього, він намагався втекти та побіг в сторону буд. АДРЕСА_2 , однак потерпілий наздогнав його, тоді він наніс ОСОБА_4 удар ногою по його нозі. Зазначив, що подробиць конфлікту він не пам`ятає, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння. Не заперечував, що від його ударів потерпілому були спричинені легкі тілесні ушкодження. В скоєному щиро розкаявся та публічно приніс свої вибачення потерпілому. Просив суд врахувати наявність у нього на утриманні сім`ї дружини та вісімнадцятирічного сина, той факт, що він офіційно працевлаштований, його щире каяття у скоєному, намагання частково відшкодувати спричинену потерпілому моральну шкоду та суворо не карати.

Разом із цим, обвинувачений ОСОБА_5 заявлений до нього потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов визнав частково у сумі 20 000 гривень, додавши, що неодноразово намагався відшкодувати потерпілому спричинену шкоду, однак останній відмовлявся отримувати грошові кошти та надавати відповідні реквізити для їх переказу. За таких обставин, він за допомогою переказу Укрпошти перерахував потерпілому грошові кошти у сумі 20 000 гривень в рахунок відшкодування спричиненої останньому моральної шкоди, додавши, що це єдиний можливий спосіб, за умов відмови потерпілого отримувати грошові кошти, відшкодування останньому завданої його протиправними діями шкоди.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що він працює оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області. 06 травня 2022 року він разом із своїм напарником ОСОБА_8 перебував у добовому наряді та був одягнений у формений одяг працівника поліції однострій. Приблизно о 17-17.30 годині поблизу буд. № 2 по вул. Шевченка в м. Дніпрі вони побачили ОСОБА_5 , який голосно кричав та виражався нецензурною лайкою, порушуючи громадський порядок. Далі обвинувачений почав висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою, на що він зробив йому усне зауваження та попрохав останнього заспокоїтися, не порушувати громадський порядок та проявляти повагу до представника влади поліцейського. В цей час, ОСОБА_5 раптово наніс йому удар кулаком своєї правої руки в область лівого вуха, від якого він втратив рівновагу, відступив, дістав спеціальний засіб балончик зі сльозогінним газом та застосував його, однак промахнувся. ОСОБА_5 в цей момент продовжував розмахувати руками, намагаючись нанести удари. Далі обвинувачений намагався втекти від них та побіг в напрямку буд. № 9 по вул. Шевченко в м. Дніпрі. У свою чергу, він з метою припинення протиправних дій обвинуваченого для його подальшого затримання наздогнав останнього біля буд. АДРЕСА_2 , однак ОСОБА_5 наніс йому удар ногою по нозі. Після чого, він разом із ОСОБА_8 затримали ОСОБА_5 та доставили до відділення поліції. Зазначив, що в результаті протиправних дій обвинуваченого йому були спричинені легкі тілесні ушкодження, наявність яких встановлена судово-медичним експертом. Окрім цього, потерпілий зазначив, що йому також були спричинені закрита черепно-мозкова травма та струс головного мозку. Вважав за необхідне призначити ОСОБА_5 суворе покарання.

Окрім того, потерпілий ОСОБА_4 підтримав поданий ним цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 70 000 гривень у повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що діями ОСОБА_5 йому спричинена моральна шкода, яка полягає у тому, що він, ризикуючи своїм життям та здоров`ям, здійснює свою службову діяльність під час воєнного стану, а обвинувачений так зневажливо до нього поставився, спричинивши тілесні ушкодження. Внаслідок дій ОСОБА_5 у нього погіршилася якість виконання службових обов`язків, він втратив ділову репутацію та повагу серед своїх колег, внаслідок чого у нього занизилася самооцінка.

Водночас, потерпілий ОСОБА_4 підтвердив, що ОСОБА_5 дійсно намагався відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень, однак він категорично відмовився, мотивуючи тим, його не влаштовує будь-яка сума, що є меншою, ніж заявлена у позові. Також, потерпілий ОСОБА_4 підтвердив, що йому надійшло повідомлення з Укрпошти про переказ грошових коштів у сумі 20 000 гривень від обвинуваченого ОСОБА_5 , однак він не бажає отримувати ці гроші, оскільки вважає, що останній має відшкодувати завдану шкоду у розмірі заявлених позовних вимог у сумі 70 000 гривень, або ж після судового рішення у сумі, яка буде визначена судом.

Окрім показань обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_4 , вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, підтверджується дослідженими під час судового розгляду наступними доказами.

Із витягу з кримінального провадження № 0000373 встановлено, що на підставі рапорту співробітника поліції до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 345 КК України.

Відповідно до витягу з наказу № 500 о/с від 20.09.2021 року старшого лейтенанта ОСОБА_4 призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції.

Згідно із довідкою Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 25.05.2022 року старший лейтенант поліції ОСОБА_4 проходить службу в Національній поліції України та з 20 вересня 2021 року перебуває на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Посадовою інструкцією затвердженою начальником ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, погодженої начальником ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, визначені права та посадові обов`язки оперуповноваженого СКП відділення поліції № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , з якою останній ознайомлений 20.09.2021 року.

З журналу реєстрації інструктажів ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області встановлено, що 06.05.2022 року старший лейтенант поліції ОСОБА_4 пройшов інструктаж.

Відповідно до книги нарядів ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 заступив у добовий наряд 06 травня 2022 року о 08 годині 30 хвилин.

Із висновку експерта № 965е від 09.05.2022 року, складеного за результатами проведеної судово-медичної експертизи встановлено, що у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні лівої вушної раковини у верхній третині з переходом на її задню поверхню і частково в завушну область і далі на волосисту частину голови, внутрішньо-шкіряного крововиливу у лівій скронево-тім`яній області (на тлі синця), синця на тильній поверхні правої стопи з переходом на зовнішню поверхню, які спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) у вищевказані анатомічні ділянки, якими могла бути і рука, і нога або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до звернення за медичною допомогою в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР», тобто і в термін на який вказує обстежений та вказано слідчим у постанові.

За своїм характером виявлені у потерпілого тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 20.05.2022 року та додатку до нього у вигляді фототаблиці встановлено, що старшим слідчим слідчого ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, в присутності понятих, за участю спеціаліста судово-медичного експерта ОСОБА_9 , спеціаліста ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_4 проведений слідчий експеримент, під час якого, останній відтворив події, які відбувалися 06.05.2022 року та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Із додаткового висновку експерта № 1149е від 26.05.2022 року, складеного за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи встановлено, що у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні лівої вушної раковини у верхній третині з переходом на її задню поверхню і частково в завушну область і далі на волосисту частину голови, внутрішньо-шкіряного крововиливу у лівій скронево-тім`яній області (на тлі синця), синця на тильній поверхні правої стопи з переходом на зовнішню поверхню.

Локалізація та характер виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення, встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечить механізму, локалізації та характеру на які вказує ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту за його участі.

З протоколу перегляду компакт-диска з відеозаписом від 06.05.2022 року та додатку до нього у вигляді фототаблиці від 07.05.2022 року встановлено, що старшим слідчим СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проведено перегляд компакт-диску DVD-R із відеозаписом з камери відеоспостереження, що розташована на будівлі навпроти буд. АДРЕСА_3 , на якому зафіксовано, як ОСОБА_5 кулаком правої руки наносить стрімкий удар в область голови ОСОБА_4 зліва від якого останній похиляється в бік. Після чого, ОСОБА_5 відбігає в сторону, а ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 намагаються зупинити останнього, однак він зникає з поля зору камери, рухаючись бігом по вул. Шевченко. Також на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_4 одягнутий у формений одяг працівника поліції.

З протоколу огляду відеозапису від 09.05.2022 року із відповідними скріншотами встановлено, що старшим слідчим СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, в присутності захисника ОСОБА_6 , за участю підозрюваного ОСОБА_5 проведено перегляд відеозапису, який міститься на оптичному носії інформації DVD-R із відеозаписом від 06.05.2022 року з камери відеоспостереження, яка розташована на будівлі навпроти буд. АДРЕСА_3 .

Під час перегляду відеозапису підозрюваний ОСОБА_5 підтвердив, що на відео зображений він та потерпілий ОСОБА_4 .

Також підозрюваний ОСОБА_5 підтвердив, що він наніс удар потерпілому ОСОБА_4 та в подальшому бігом почав рухатися по вул. Шевченка в напрямку вул. О. Гончара.

У судовому засіданні під час дослідження доказів сторони обвинувачення, судом було відтворено відеозапис, що міститься на DVD-R диску із відео з камери відеоспостереження, яка розташована на будівлі навпроти буд. АДРЕСА_3 від 06.05.2022 року.

На вказаному відеозаписі зафіксовано, як обвинувачений ОСОБА_5 наносить удар правою рукою в область голови зліва потерпілому ОСОБА_4 , після чого, намагався втекти з місця вчинення злочину.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що на цьому відеозаписі зафіксовані події 06.05.2022 року, в ході яких він наніс удар правою рукою в область голови потерпілого ОСОБА_4 .

Таким чином, проаналізувавши безпосередньо отримані в судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_4 , а також дослідженні під час судового розгляду письмові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не доведено, а судом встановлено, що вони є переконливими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для вставлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.

Отже, з урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов впевненого висновку, що діяння, яке вчинене ОСОБА_5 , дійсно мало місце, в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, обвинувачений винен у його вчиненні, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

Разом із цим, показам потерпілого ОСОБА_4 в частині отримання ним в результаті протиправних дій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, консультативному висновку спеціаліста КЗ «Дніпровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР» від 06.05.2022 року, суд не надає оцінку, оскільки, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, згідно якого ОСОБА_5 не інкримінується спричинення потерпілому означених тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_5 має середньо-технічну освіту, одружений та має на утриманні сім`ю дружину та вісімнадцятирічного сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризується із позитивної сторони, працює за договором про надання агентських послуг ФОП « ОСОБА_7 » - агентом, за місцем роботи характеризується із позитивної сторони, в порядку ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття у скоєному.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо часткового добровільного відшкодування обвинуваченим ОСОБА_5 моральної шкоди потерпілому ОСОБА_4 суд виходить з наступного.

Так, з огляду на аналіз положень ст. 66 КК України, наведений у ч. 1 ст. 66 КК України перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним.

Частина 2 статті 66 КК України передбачає, що при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Виходячи з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 17 від 24.10.2003 року при призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч. 1 ст. 66 КК України, зокрема, в тому числі, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди. Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

Під час судового розгляду сторона захисту посилалася на те, що обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово намагався у добровільному порядку відшкодувати потерпілому ОСОБА_4 моральну шкоду, спричинену внаслідок протиправних дій, зокрема, обвинувачений пропонував отримати грошові кошти у сумі 20 000 гривень або надати відповідні реквізити для перерахування цієї суми на картку, на що отримав категоричну відмову від ОСОБА_4 , що останній підтвердив у судовому засіданні.

За умов відмови потерпілого отримати грошові кошти, стороною захисту на підтвердження факту добровільного часткового відшкодування обвинуваченим ОСОБА_5 моральної шкоди, заявленої потерпілим у цивільному позові, надано заяву на приймання АТ «Укрпошта» від 31.10.2022 року за номером 7/53 переказу грошових коштів у сумі 20 000 гривень від ОСОБА_5 для ОСОБА_4 , із зазначенням призначення переказу: відшкодування моральної шкоди.

При цьому, потерпілий ОСОБА_4 підтвердив суду, що дійсно отримав повідомлення від АТ «Укрпошта» про наявність переказу грошових коштів у сумі 20 000 гривень для нього від обвинуваченого ОСОБА_5 , однак не бажає отримувати даний переказ з наведених ним раніше підстав, зокрема, вважав, що моральна шкода має бути відшкодована йому або у заявленому у позові розмірі (70 000 гривень), або у розмірі, визначеному судом за результатами розгляду його цивільного позову.

Отже, зважаючи на категоричну позицію потерпілого ОСОБА_4 , який не виявив бажання отримати грошові кошти від обвинуваченого ОСОБА_5 в рахунок часткового відшкодування моральної шкоди і не отримав їх, факт здійснення обвинуваченим грошового переказу потерпілому у сумі 20 000 гривень, у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України, не може бути визнано обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 .

Втім, з огляду на положення ч. 2 ст. 66 КК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 17 від 24.10.2003 року, ту обставину, що упродовж судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово за власною ініціативою намагався відшкодувати потерпілому моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень та отримавши відмову останнього, переказав йому за допомогою АТ «Укрпошта» грошові кошти у сумі 20 000 гривень, що підтвердив ОСОБА_4 у судовому засіданні, а, отже, здійснив усі залежні від нього дії щодо відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого, адже це свідчить на користь доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_5 щиро покаявся у вчиненні злочину, зробив відповідні висновки та намагався у такий спосіб добровільно відшкодувати завдану ним моральну шкоду потерпілому.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд насамперед виходить із ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, враховує особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього, наведені вище, та приходить до переконання, що останньому має бути призначено покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 345 КК України.

Водночас, виходячи з наведених вище обставин та проаналізованих даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 у їх сукупності, зокрема, враховуючи щире каяття останнього у скоєному, публічне принесення вибачення потерпілому та здійснення за власним бажанням грошового переказу на ім`я ОСОБА_4 в рахунок часткового відшкодування моральної шкоди, наявність на утриманні сім`ї, постійного місця проживання та роботи, позитивних характеристик тощо, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням та поклавши на неї відповідні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації і повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Отже, саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових злочинів.

Оцінюючи позицію сторони обвинувачення у судових дебатах про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 виключно реальної міри покарання у вигляді обмеження волі та посилання на неможливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, суд не погоджується з нею, виходячи з наступного.

Так, під час судового розгляду судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому ним злочині, публічно в судовому засіданні приніс вибачення потерпілому, за власним бажанням неодноразово намагався відшкодувати потерпілому завдану ним моральну шкоду у сумі 20 000 гривень, зокрема, здійснив всі залежні від нього дії, направлені на відшкодування моральної шкоди потерпілому, у тому числі, і грошовий переказ означеної суми на ім`я ОСОБА_4 , а також має на утриманні сім`ю, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується, як за місцем проживання, так і за місцем роботи, а, отже, наведені обставини у своїй сукупності, свідчать не на користь доводів прокурора щодо неможливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а навпаки вказують на те, що ОСОБА_5 усвідомив свої протиправні дії та зробив відповідні висновки.

При цьому, суд враховує і ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин відносно працівника правоохоронного органу, втім, закон не містить обмежень щодо застосування положень ст. 75 КК України у такому випадку.

Під час досудового розслідування в межах даного кримінального провадження застосовані заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, запобіжний захід.

Так, в порядку ст. 208 КПК України відносно ОСОБА_5 складено протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 06 травня 2022 року, із зазначенням дати та часу його фактичного затримання 06 травня 2022 року о 17 годині 30 хвилин.

Під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 07.07.2022 року, строк якого сплинув у вказану дату.

Водночас, прокурор ОСОБА_3 повідомив, що стороною обвинувачення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не подавалось.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

- DVD-диск із записом з камери відеоспостереження від 06.05.2022 року, який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000373 необхідно зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження;

- грошові кошти в загальній сумі 4270 гривень, наручний годинник «Zenith» зі шкіряним ремінцем, пластикову банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , шкіряний гаманець з маркуванням «Lexus», які відповідно до розписки відповідального зберігання передані на зберігання ОСОБА_5 необхідно вважати повернутими;

- оптичний носій інформації СD-диск із записом особистого обшуку ОСОБА_5 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000373, що знаходяться у прокурора - необхідно зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження.

Витрати на залучення експерта у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

У даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_4 подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 на його користь моральної шкоди в розмірі 70 000 гривень.

Цивільний позов потерпілий ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що внаслідок вчинення ОСОБА_5 відносно нього кримінального правопорушення, зокрема, спричинення йому легких тілесних ушкоджень, як працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, йому спричинена моральна шкода, яка полягає у тому, що він досить тривалий час намагався поновити свої порушені права, його життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями, моральними та душевними стражданнями внаслідок приниження його честі та гідності, відновлення службової репутації, фізичному болю.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 ним понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які він міг би реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади з метою добитися належного захисту його порушених прав.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_12 подано відзив на цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 в якому зазначено, що з доводами, викладеними потерпілим у позові сторона захисту погоджується частково з огляду на те, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 не могли спричинити значної шкоди моральному здоров`ю потерпілого, не викликали у останнього поглиблених стресів, депресій, тривалих моральних та душевних страждань, і жодним чином не принижували його честі та гідності, як поліцейського та не могли зашкодити його діловій репутації.

Також у відзиві на цивільний позов захисник посилається на те, що потерпілий у своїй позовній заяві не розкриває чому саме протиправні дії обвинуваченого змінили його моральне ставлення до самого себе, вплинули на його визнання та самоповагу, так само як і не розкриває яким чином змінилося зовнішнє визнання і ставлення до нього з боку інших людей, у чому полягала зміна оцінки його дій та діяльності як особистості.

За наведених обставин, сторона захисту вважала за необхідне задовольнити цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 частково в сумі 20 000 гривень, оскільки саме такий розмір моральної шкоди є належним відшкодуванням, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 на його користь моральної шкоди у розмірі 70 000 гривень, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 127 КПК України, передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 5 статті 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Крім того, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, зокрема, умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, що підтверджується як показаннями обвинуваченого та потерпілого, так і сукупністю досліджених судом доказів, а вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення є цілком доведеною.

Отже, судом встановлено, що внаслідок вчиненого ОСОБА_5 злочину потерпілому ОСОБА_4 спричинено моральну шкоду, тому визначаючи її розмір, який підлягає відшкодуванню, суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань потерпілого, а також тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду спричинену потерпілому в 50 000 (п`ятдесяти тисяч) гривень.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370- 374, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- DVD-диск із записом з камери відеоспостереження від 06.05.2022 року, який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000373 зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження;

- грошові кошти в загальній сумі 4270 гривень, наручний годинник «Zenith» зі шкіряним ремінцем, пластикову банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , шкіряний гаманець з маркуванням «Lexus», які відповідно до розписки відповідального зберігання передані на зберігання ОСОБА_5 вважати повернутими;

- оптичний носій інформації СD-диск із записом особистого обшуку ОСОБА_5 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000373, що знаходяться у прокурора - зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_5 на його користь моральної шкоди в розмірі 70 000 (сімдесяти тисяч) гривень задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесяти тисяч) гривень.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1