Справа №705/3219/22
1-в/705/16/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2023 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника органу пробації ОСОБА_4

засудженої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані Черкаської області матеріали подання провідного інспектора Уманського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 29.09.2022 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 4 ст. 185, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

В С Т А Н О В И В:

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшло подання провідного інспектора Уманського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області про скасування звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , яке мотивовано наступним.

03.11.2022 року на виконання до Уманського РВ надійшов вирок Уманського міськрайонного суду відносно ОСОБА_5 .

10.11.2022 року ОСОБА_5 поставлена на облік та їй під розписку роз`яснено порядок і умови відбування покарання, обов`язки покладені на неї судом, наслідки ухилення від відбування покарання.

Періодичність явок для реєстрації з урахуванням особи засудженої та згідно проведеної оцінки ризиків, встановлено 2 рази на день.

За час відбування покарання засуджена ОСОБА_5 зарекомендувала себе з негативної сторони. В період іспитового строку з випробуванням на шлях виправлення не стала, порушує порядок та умови відбування покарання.

Так, 16.11.2022 року засуджена не з`явилася для реєстрації до Уманського РВ, у зв`язку з чим 18.11.2022 року їй винесено попередження про скасування іспитового строку за неявку для реєстрації без поважних причин. У своєму поясненні ОСОБА_5 вказала, що 16.11.2022 року на реєстрацію не з`явилася, так як 10.11.2022 року під час ознайомлення з умовами та порядком відбування покарання їй інспектор повідомив, що у разі потреби до неї зателефонують. У зв`язку з цим вона це зрозуміла таким чином, що до неї мають зателефонувати та повідомити коли їй потрібно з`явитися на реєстрацію до Уманського РВ, однак до неї ніхто не зателефонував, то вона не знала, що 16.11.2022 року їй необхідно з`явитися до Уманського РВ для реєстрації.

07.12.2022 року ОСОБА_5 знову не з`явилась на реєстрацію до Уманського РВ, у зв`язку з цим періодичність явок на реєстрацію було змінено на 4 рази на місяць. У своєму поясненні від 14.12.2022 засуджена пояснила, що 07.12.2022 року на реєстрацію не з`явилася, так як проходила стажування в с. Гереженівка, Уманського району, Черкаської області, на хлібопекарні, куди виїхала о 06.00 годині ранку, а звідти повернулася о 24.00 годині ночі, через погане автосполучення. Довідку яка б підтвердила цей факт надати не може.

Наступного дня до пробації не з`явилася, так як, з її слів, у «месенджері» повідомила інспектора про те, що не може з`явитися до Уманського РВ, а відповідь, що повідомлення не було доставлено не побачила, так як в цьому не розбирається. Також засуджена вказує, що могла з`явитися до Уманського РВ наступного дня, однак цього не зробила, оскільки чекала дзвінка.

Тобто, інспектор вважає, що ОСОБА_5 достовірно знаючи про те, що своїми діями злісно порушує порядок та умови звільнення від покарання з випробуванням, не бажає ставати на шлях виправлення, оскільки порушила обов`язок покладений на неї судом, тому існує обґрунтований ризик що засуджена може продовжити вчиняти нові правопорушення.

У зв`язку із зазначеним, інспектор Уманського РВ філії ДУ «Центр пробації» направив до суду вказане подання.

В подальшому інспектор органу пробації подав до суду додаток до подання, у якому зазначив про те, що після направлення вказаного подання до суду, про що засудженій було достовірно відомо, її поведінка в кращу сторону не змінилася та вона знову допустила порушення порядку та умов відбування покарання.

Так, 21.12.2022 року засуджена знову не з`явилася для реєстрації до Уманського РВ. У своєму поясненні вказала, що в цей день проходила стажування в продуктовому магазині, однак довідку, яка б підтвердила цей факт надати не може, через те, що керівник магазину у якому вона стажувалася може її надати лише за офіційним запитом, так як він знаходиться за межами міста Умань, а засуджена питання стосовно працевлаштування вирішувала у телефонному режимі.

В подальшому ОСОБА_5 надала мобільний номер телефону особи на ім`я ОСОБА_6 , який є директором магазину у якому вона проходила стажування. Провідним інспектором Уманського РВ ОСОБА_4 було здійснено телефонний дзвінок на вказаний засудженою номер телефону і чоловік, який відповів на його дзвінок повідомив, що він дійсно є директором продуктового магазину, який знаходиться на території м. Умань та 21..12.2022 року особа на ім`я ОСОБА_7 або будь-хто інший в його магазині стажування не проходив.

У своєму поясненні від 04.01.2023 року засуджена пояснила, що стосовно причини неявки на реєстрацію 21.12.2022 року надала неправдиву інформацію, так як у той день погано себе почувала, однак до лікаря не зверталася.

28.12.2022 року ОСОБА_5 знову не з`явилася на реєстрацію до Уманського РВ, у своєму поясненні вказала, що 27.12.2022 року вона поїхала до м. Княжичі Київської області на поховання своєї знайомої, звідки повернулася близько 15.00 год. 31.12.2022 року. Про те, що 28.12.2022 року не може з`явитися на реєстрацію до Уманського РВ, свого інспектора повідомила смс-повідомленням, хоча і розуміє, що ця причина не є поважною для неявки на реєстрацію.

11.01.2023 року ОСОБА_5 знову не з`явилася на реєстрацію до Уманського РВ. З приводу неявки вказала, що в цей день вирішувала свої сімейно-побутові справи й, усвідомлюючи, що 11.01.2023 року їй потрібно з`явитися на реєстрацію до Уманського РВ, вирішила це зробити 12.01.2023 року.

Тобто, з урахуванням зазначеного, інспектор вважає, що ОСОБА_5 надає неправдиву інформацію, оскільки деякі її пояснення суперечать одне одному, систематично порушує обов`язки покладені на неї судом та умови відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, засуджена за час іспитового строку допустила п`ять неявок на реєстрацію без поважних причин, а тому існує обґрунтований ризик, що засуджена може вчинити новий злочин, тому просить суд подання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав, що подання підлягає до задоволення, оскільки засуджена дійсно відбуваючи покарання за вироком суду у виді іспитового строку з випробуванням за період з 03.11.2022 року до часу розгляду справи, не з`явилася на відмітки до Уманського РВ без поважних причин п`ять раз і п`ять раз не з`явилася на реєстрацію. При цьому, вона не завжди вказувала правдиві причини її неявки, фактично ухиляючись від своїх обов`язків, визначених судом. Така поведінка засудженої, на його думку, вказує на те, що ОСОБА_5 не бажає ставати на шлях виправлення.

В судовому засіданні представник Уманського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Черкаській області ОСОБА_4 подання підтримав та пояснив, що засудженій після надходження з суду вироку для його належного виконання, були під розписку роз`яснені її права та обов`язки, але їх належним чином не виконувала. Не з`являючись на відмітки до Уманського РВ, вигадувала причини таких неявок, намагаючись уникнути наслідків своєї неявки. Вважає, що своєю поведінкою ОСОБА_5 не довела, що вона стала на шлях виправлення і навіть після того як вказане подання було направлено до суду, своєї поведінки засуджена не змінила, тому просить суд подання задовольнити.

Засуджена ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що розуміючи тяжкість свого вчинку, намагалася виправитися та покращити свою ситуацію, для чого зокрема вживала заходів щодо працевлаштування. Дійсно іноді не з`являлася на реєстрації до органу пробації, але у таких випадках завжди намагалася повідомити про це інспектора шляхом відправлення смс-повідомлень. Про те, що такі повідомлення інспектор не завжди отримував, вона не знала, оскільки не розуміється у таких функціях мобільного зв`язку. Крім того, вона постійно пояснювала інспектору про причини своєї неявки не тільки в усному порядку, а й надававши письмові пояснення, а також розуміла результати попереджень інспектора про належне виконання її обов`язків за вироком суду. Також повідомляла інспектора про те, що вживала активних дій для працевлаштування, ходила на співбесіди та стажування. На цей час працевлаштувалася на Державне підприємство Уманський лікеро-горілчаний завод, уклавши 30.01.2023 року відповідний договір. Зобов`язується в подальшому виконувати свої обов`язки у встановленому порядку та у вирішенні клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку прокурора, заслухавши представника органу пробації та засуджену, дослідивши матеріали подання, приходить до наступного висновку.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд вирішує питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджено 29.09.2022 вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення та звільненої від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, серед яких періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Згідно матеріалів особової справи копія вказаного вироку Уманським РВ ФДУ «Центр пробації» в Черкаській області отримано 03.11.2022 року та для постановлення засуджену ОСОБА_5 на облік її було викликано до Уманського РВ.

10.11.2022 року ОСОБА_5 була поставлена на облік в Уманському міськрайонному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Черкаській області та ознайомлена з порядком та умовами звільнення від відбування покарання з випробуванням та встановлено дні явки на реєстрацію двічі на місяць, але в подальшому періодичність явок було змінено на 4 рази на місяць.

16.11.2022 року засуджена для реєстрації не з`явилася і у своїх письмових поясненнях від 18.11.2022 року ОСОБА_5 зазначила, що не з`явилася на реєстрацію, оскільки не вірно зрозуміла необхідність явки до Уманського РВ, так як вважала, що їй мають зателефонувати та повідомити коли саме вона має з`явитися на відмітку. У зв`язку з цим їй повторно було роз`яснено наслідки нявки на відмітку, умови та порядок відбування покарання, та інспектором винесено попередження.

Згідно листка реєстрації дійсно двічі поспіль, мала місце неявка засудженої, яка в подальшому з`явилася на відмітку, а потім знову двічі не з`явилася, а на наступний раз з`явилася до Уманського РВ, тобто фактично з`являлася з певною періодичністю.

У своїх поясненнях від 10.11.2022 року при постановленні на облік, вказувала, що не працює, але має намір працевлаштуватися, оскільки бажає стати матеріально незалежною від свого співмешканця щоб на належному рівні забезпечувати себе, в тому числі і продуктами харчування, оскільки вчинений нею злочин став наслідком саме відсутністю коштів для харчування.

Також у своїх письмових поясненнях, наданих після фактичних неявок для відмітки до Уманського РВ, пояснювала причини таких неявок, а саме, що при постановленні на облік, оскільки інспектор взяв номер її мобільного телефону та повідомив, що зв`яжиться з нею у разі необхідності, чекала коли інспектор їй зателефонує. Наступного разу 07.12.2022 не з`явилася, оскільки проходила стажування у с. Гереженівка і через погане автосполучення змогла приїхати до м. Умань лише близько опівночі. Та в подальшому, причинами своєї неявки вказала певні сімейні проблеми, при цьому зазначила, що розуміє наслідки таких неявок.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Таким чином, скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є можливим лише за наявності умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також обставин, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Поведінку засудженої не можна розцінювати як грубе та систематичне порушення умов звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також як невиконання обов`язків, покладених на неї вироком суду, оскільки нових злочинів в період іспитового строку вона не вчиняла, до адміністративної відповідальності не притягувалася, вживала активних дій з працевлаштування та досягнула цієї мети влаштувавшись на роботу, на реєстрацію в установлені строки не з`являлася, але в подальшому самостійно з`являлась до органу пробації та пояснювала причини своєї неявки, а також вживала заходів для повідомлення інспектора органу пробації про неможливість з`явитися до Уманського РВ.

Таким чином, в матеріалах справи судом не встановлено достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували в даному випадку небажання засудженої стати на шлях виправлення та вказували на наявність підстав для направлення звільненої від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду.

Як зазначалось вище, засуджена ОСОБА_5 дійсно неодноразово не з`являвся на реєстрацію до відділу Уманського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області, але вказала про причини таких неявок.

На думку суду, викладені у поданні факти неявки на виклик до органу з питань пробації самі по собі не можуть розцінюватися як свідчення небажання засудженої стати на шлях виправлення. Допущені засудженою порушення щодо виконання покладених судом обов`язків суд розцінює як незначні, а письмові пояснення засудженої та її поведінка, спрямована на працевлаштування, а також підтвердження розуміння необхідності виконувати покладені судом обов`язки, в сукупності дають підстави суду для об`єктивного висновку про наміри засудженої до подальшого виправлення без ізоляції від суспільства, тобто без скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Аналізуючи суть і причини невиконання обов`язків, покладених вироком суду на засуджену ОСОБА_5 , з у рахуванням встановлених при розгляді подання обставин, характеристики особи засудженої, суд вважає, що викладені в поданні обставини не є достатніми підставами для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженої, а в матеріалах особової справи відсутні достатні дані, які б безумовно свідчили про небажання засудженої ОСОБА_5 ставати на шлях виправлення, а тому скасування звільнення останньої від відбування покарання є передчасним, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання провідного інспектора Уманського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня оголошення повного тексту ухвали.

Суддя ОСОБА_1