У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 січня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Херсон, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000091.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

підозрюваний ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.01.2023 р. відносно ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із зобов`язанням з`являтися за кожним викликом до слідчого, прокурора та суду, на весь строк досудового розслідування та розгляду справи по суті, а також на строк до 15.01.2023 р. покладені обов`язки: не виїжджати за межі м. Херсон; повідомляти про зміну місця мешкання та засобів зв`язку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування.

Узагальнені доводи апелянта.

На обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що, приймаючи рішення про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя не надав належної оцінки тим фактам, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 7 років позбавлення волі, тобто наявний ризик переховування від слідства та суду. Крім того, ОСОБА_6 мешкає за однією адресою зі свідком ОСОБА_8 , яка є його сестрою, тому може незаконно впливати на неї, при цьому, підозрюваний не працює, не має міцних соціальних зв`язків, що свідчить про ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

За наведених обставин, прокурор вважає, що відносно ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділом ВП № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , в невстановлений час та в невстановленому місці, не маючи права на зберігання бойових припасів та вогнепальної зброї, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів у порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 р. та Інструкції про порядок виготовлення, придбання зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і вихолощеної зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання бойових припасів та вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, заволодів вогнепальною зброєю та боєприпасами, які зберігав за місцем мешкання, за адресою АДРЕСА_1 , а саме автомат АК-74 № НОМЕР_1 , який за обліками МВС рахується викраденим з військової частини НОМЕР_2 та патрони калібру 5,45 мм, в кількості 239 шт., до моменту їх вилучення 14.01.2023 р. в ході огляду місця події за місцем мешкання останнього.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

14.01.2023 р. ОСОБА_6 , в порядку ст. 208 КПК України, затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

16.01.2023 р. слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , введення на території України воєнного стану, активних бойових дій та нестабільну ситуацію у м. Херсоні, який, на даний час, є прифронтовим містом, те, що свідок є сестрою підозрюваного, тобто наявні ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду та впливу на свідка, проте наявність у підозрюваного постійного місця мешкання, повнолітньої дитини, міцність соціальних зв`язків, вчинення кримінального правопорушення, виключно, з метою самооборони в умовах окупації, визнання провини та співпраці зі слідством, слідчий суддя дійшов висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо шляхом застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, при цьому, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення прокурором не доведений.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

За змістом вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно яким обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

За положеннями ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За змістом ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжних заходів і повинен застосовуватись лише тоді, коли прокурор доведе, що інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема, дані протоколів огляду місця події від 14.01.2023 р., допиту свідка ОСОБА_9 від 14.01.2023 р. та інші матеріали, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 .

Обґрунтовуючи правові підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий у клопотанні зазначив, що такий запобіжний захід необхідний з метою запобігання переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідка та вчинення іншого запобіжного заходу. Аналогічні доводи наведені й в апеляційній скарзі прокурора.

Так, ризик можливого переховування ОСОБА_6 від слідства та суду, а також впливу на свідка дійсно мають місце, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який, передбачено покарання до 7 років позбавлення волі, свідком у кримінальному провадженні є сестра підозрюваного, але, з урахуванням даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, з урахуванням його належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування та вчинення кримінального правопорушення з метою самооборони в умовах окупації, апеляційний суд вважає, що наявність вказаних ризиків є вкрай низькою.

Під час апеляційного розгляду, прокурором не надано доказів, які б свідчили про можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, а тому такі доводи є припущеннями.

Будь-яких інших обставин, які б підтвердили доводи клопотання, або виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, прокурором не наведено.

З огляду на наведене, апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею всебічно, повно та об`єктивно розглянуто клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, враховані всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, а тому апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою, і, підстав для скасування ухвали слідчого судді не має.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 січня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3