Справа № 592/5190/23
Провадження № 1-кс/592/2213/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000136, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.4 ст.246, ч.1 ст.366 КК України,

встановив:

24.04.2023 до слідчого судді, звернувся слідчий з клопотанням про накладення арешту в якому просить накласти арешт на майно, зареєстроване за ОСОБА_5 , 27.02.1978 шляхом позбавлення права на його відчуження та розпорядження, а саме на: земельну ділянку, площею 0,0873 га з кадастровим номером: :06:003:0130 та цільовим призначенням: 01.05 для індивідуального садівництва, категорія: землі сільськогосподарського призначення Сумська обл., Сумський р-н, Битицька сільська рада; автомобільVolkswagen Комбі-В сірого кольору, 2007 р.в. днз НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , VIN-код: НОМЕР_3 ; земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером: :06:003:0100 та цільовим призначенням: для індивідуального садівництва, вид угіддя рілля Сумська обл., Сумський р-н, Битицька сільська рада.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить висновку про його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України, яка полягає у наступному.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначені документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. Частиною 1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Не зважаючи на зазначені норми процесуального та матеріального права, слідчим до клопотання не додано документи, які підтверджують право власності на зазначене нерухоме майно з актуальною інформацією на сьогоднішній день (інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), також не надано доказів про право власності на транспортний засіб.

До того ж, у клопотанні слідчого не зазначено і до клопотання не додано інформації про засоби зв`язку, адресу проживання, використовуючи які можливо повідомити власника майна про розгляд клопотання.Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подане без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, у відповідності до ч. 3 ст. 172 КПК України, підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. ст.ст. 1-2, 7-29, 131-132, 170-173, 309, 372-376 КПК України,

постановив:

Клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000136, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.4 ст.246, ч.1 ст.366 КК України повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1