Справа № 752/3583/21
Провадження №: 1-кп/752/690/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2023 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

потерпілого ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_14 ,

захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000074 за обвинуваченням

ОСОБА_14 , який народився у с. Колоколин Рогатинського району Івано-Франківської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей/непрацездатних осіб, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з представленим суду обвинувальним актом, затвердженим 29.01.2021 ОСОБА_14 обвинувачено в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу - потерпілому ОСОБА_13 побоїв у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.

Так, згідно з висунутим обвинуваченням, 13.01.2021 приблизно о 19:15 обвинувачений перебував на території поблизу посольства Федеративної Республіки Нігерія в Україні, що за адресою: м. Київ, пров. Васильківський, 12 в стані алкогольного сп`яніння, де почав вступати у словесний конфлікт із працівником правоохоронного органу - старшим стрільцем Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який здійснював патрулювання, виконуючи свої службові обов`язки, будучи працівником правоохоронного органу. Останній, в свою чергу, неодноразово просив ОСОБА_14 заспокоїтись та припинити свої дії, повідомляючи при цьому, що він є військовослужбовцем і охороняє громадський порядок, проте ОСОБА_14 продовжував поводити себе агресивно та виражатись нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_13 . У подальшому ОСОБА_14 наблизившись до ОСОБА_13 , діючи умисно, протиправно, з метою спричинення побоїв ОСОБА_13 , розуміючи, що останній є працівником правоохоронного органу та виконує свої службові обов`язки, наніс останньому один удар правою рукою в область лівої сторони тулуба. Після цього ОСОБА_14 схопив своєю правою рукою ОСОБА_13 за ліву руку в область ліктя, намагаючись нанести удар останньому головою в область обличчя. Від удару ОСОБА_13 ухилився та повалив ОСОБА_14 на землю, застосувавши прийом самозахисту і таким чином після цієї події ОСОБА_14 залишився на місці.

Внаслідок проти правних дій ОСОБА_14 , старшому стрільцю Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_13 було заподіяно побої, будь-яких тілесних ушкоджень на шкірних покровах та видимих слизових оболонках не виявлено.

Ці дії ОСОБА_14 кваліфіковано за ч. 2 ст. 345 КК України.

Обставиною, що обтяжує покарання за ст. 67 КК України визначено вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

На підтвердження висунутого обвинувачення та з`ясування характеризуючих обвинуваченого даних, речових доказів стороною обвинувачення подано, а судом ретельно досліджено:

- рапорт інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_17 від 13.01.2021, в якому йдеться про отримання патрулем виклику "хуліганство" за адресою: м. Київ, пров. Васильківський, 12 13.01.2021 о 20:29. По прибуттю на місце події було виявлено громадянина ОСОБА_14 , якого було доставлено до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для подальшого розбору події;

- протокол прийняття зави про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 13.01.2021, час 21:25, в якому ОСОБА_13 зазначив, що 13.01.2021 приблизно о 19:10 за адресою: м. Київ, пров. Васильківський, 12 ОСОБА_14 умисно заподіяв йому тілесні ушкодження, коли ОСОБА_13 виконував свої службові обов`язки;

- рапорт ОСОБА_13 на ім`я начальника Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про затримання 13.01.2021 о 19:10 за порушення ст. 173 КУпАП, ч. 2 ст. 345 КК України громадянина ОСОБА_14 у м. Києві по пров. Васильківському, 12 ;

- протокол огляду місця події від 13.01.2021 (початок 22:30, закінчення 22:45) з фототаблицею до нього з шістьма фото (загальне зображення вулиці біля посольства, зображення входу до посольства, зображення таблички на воротах посольства, зображення службового посвідчення ОСОБА_13 , два зображення паспорта ОСОБА_14 id-card), об`єктом огляду якого була ділянка місцевості довкола посольства Федеративної Республіки Нігерія в Україні по пров. Васильківському, 12 у м. Києві, з металевим "забором", камерами відео спостереження, асфальтним покриттям, електроопорою, стовпом з ліхтарем;

- супровідний лист експертної установи від 14.01.2021;

- висновок експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 14.01.2021 № 042/1-38-2021, де за запитання слідчого про наявність на тілі потерпілого яких-небудь тілесних ушкоджень, їх характеру, кількості, локалізації, ступеня тяжкості та давності нанесення, механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , вірогідності їх спричинення за обставин, викладених у постанові про призначення судово-медичної експертизи (13.01.2021 приблизно о 19:15 ОСОБА_14 за адресою: м. Київ, пров. Васильківський, 12 умисно заподіяв тілесне ушкодження потерпілому; зі слів: 13.01.2021 близько 19:10 невідомий наніс удар кулаком по тулубу, хапав за ліву руку, внаслідок обоюдної бійки впали на асфальт, вдарився правим коліном; скарги: біль в місцях ушкоджень, тянуча біль у м`язах лівої ноги, біль у правому колінному суглобі), судовий експерт у підсумках вказав, що при проведення судово-медичного огляду громадянина ОСОБА_13 будь-яких тілесних ушкоджень на шкірних покривах та видимих слизових оболонках не виявлено;

- запит слідчого на отримання від посольства Федеративної Республіки Нігерія записів камер відеоспостереження від 18.01.2021 та з відміткою про отримання нарочним;

- протокол огляду відеозапису від 27.01.2021 (початок 11:00, закінчення 12:00) з фототаблицею до нього з вісімнадцятьма фото з описом відеофайлів 2021-01-27, тривалістю 4 хв 19 сек та лазерний компакт диском DVD-R, відеозапис якого не відображає моменту нанесення обвинуваченим ОСОБА_14 будь-яких ударів потерпілому ОСОБА_13 ;

- постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 27.01.2021 (визнано речовим доказом диск DVD-R);

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від "13.01.2020" (з огляду на описані події рік, яким датований процесуальний документ судом оцінено як такий, що надрукований з опискою і мова йде про 2021 рік) щодо затримання ОСОБА_14 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, час фактичного затримання 19:30 13.01.2021;

- довідку Комунального некомерційного підприємства "Київська міська наркологічна клінічна лікарня "Соціотерапія" від 19.01.2021 № 440895 про те, що ОСОБА_14 під наркологічним диспансерно-динамічним оглядом не перебуває;

- запит слідчого до Київського міського психоневрологічного диспансеру від 18.01.2021 з відміткою, печаткою та підписом уповноваженої особи про відсутність на обліку запитуваної особи;

- характеристика на ОСОБА_14 з територіального відділку поліції за місцем проживання від 29.01.2021 (скарг не надходило, компрометуючої інформації немає);

- вимога щодо судимостей від 14.01.2021;

- довідка Військової частини НОМЕР_1 від 14.01.2021 про перебування старшого солдата ОСОБА_13 на військовій службі за контрактом з 02.04.2019;

- витяг з наказу Військової частини НОМЕР_1 від 12.01.2021 № 5 про призначення ОСОБА_13 начальником поста охорони посольства Федеративної Республіки Нігерія;

- графік чергувань;

- рішення командира 5-ї роти охорони щодо організації службової діяльності на 13.01.2021;

- погодинний графік несення служби поста охорони;

- інструкції постового поста охорони та начальника поста охорони;

- витяг з наказу Військової частини НОМЕР_1 від 02.04.2019 № 77 про зарахування ОСОБА_13 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ;

- постанову про призначення судово-медичної експертизи від 14.01.2021;

- розписку ОСОБА_14 про отримання від слідчого мобільного телефону;

- роздруківка з приладу Drager mobile printer № ARНН від 13.01.2021, яким зафіксовано вимір 1,59 % проміле за наслідками проведення перевірки ОСОБА_14 на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу - газоаналізатора Alcotest 6820 (прилад № ARНК-0514).

У ході судового розгляду було допитано заявлених стороною обвинувачення до допиту потерпілого ОСОБА_13 та одного свідка сторони обвинувачення - напарника ОСОБА_13 за 13.01.2021 - ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, під час свого допиту надав потерпілий ОСОБА_13 надав показання, у тому числі, відповіді на запитання прокурора, захисника і суду, за змістом яких він дійсно є військовослужбовцем Національної гвардії України, до його службових обов`язків, серед іншого входить охорона Посольства Республіки Нігерія, 13.01.2021 у вечірній час він перебував на чергуванні за місцем посту охорони, був одягнений у формений одяг, мав нагрудний знак Національної гвардії України, погони, нашивку, броні жилет. У ході патрулювання по периметру будівлі посольства по пров. Васильківському, 12 у м. Києві поза парканом на достатньо освітленій ліхтарем частині вулиці орієнтовно о 17:10 побачив незнайомого до того чоловіка, що наближався, в якого в суді ідентифікував як ОСОБА_14 . Цей чоловік узяв його за значок, став питати хто він такий, де працює, висловлюватися нецензурною лайкою щодо поліції та Національної гвардії України. Після цього ОСОБА_13 помінявся з напарником і коли повернувся на зміну для патрулювання за пів години знову побачив того чоловіка ( ОСОБА_14 ), а тому усвідомлено став під камерою відео спостереження. Проходячи повз, ОСОБА_14 , який перебував у стані сп`яніння, що слідувало з його поведінки та наявного запаху алкоголю з порожнини рота, зупинився і почав говорити з ним. ОСОБА_13 почав спілкуватися з ОСОБА_14 . У цей час приблизно о 17:15 ОСОБА_14 до нього наблизився впритул, а тому ОСОБА_13 п`ять раз проголошував вимогу відійти на відстань 1,5 м від себе, на що ОСОБА_14 не реагував, казав, що таких як ОСОБА_13 він може відправити "на Одесу", вихвалявся своїми фізичними вміннями, здобутими в армії. Після цього ОСОБА_13 відчув один удар в живіт, хоча і був у броне захисті. При цьому ОСОБА_13 запитав чи думає ОСОБА_19 що він робить та зрозумів, що ОСОБА_14 хоче його вдарити своєю головою у лице, на що ОСОБА_13 встиг вчасно відхилитися, попередити нападника про те, що до нього буде застосовано прийом самооборони, зробив ОСОБА_14 підніжку, повалив його на землю, вдяг на нього кайданки. Жодних інших ударів не було. Почувши крики, до них вийшов напарник ОСОБА_13 . ОСОБА_18 , було здійснено доповідь керівництву, яке викликалл поліцію.

За твердженнями потерпілого, ОСОБА_14 погрожував йому тим, що відправить у нокдаун, а коли ОСОБА_13 його затримав, то обвинувачений став йому погрожувати, що вб`є його.

За змістом показань свідка ОСОБА_18 , наданих у ході судового розгляду слідує, що безпосереднім очевидцем сутички свідок не був, сидів у постовій споруді, бачив незнайомого до цього чоловіка, яким виявився обвинувачений ОСОБА_14 у камери відео спостереження 13.01.2021 приблизно о 17-й годині і коли той знову підійшов до будівлі посольства через дві години приблизно о 18:45-19:10, він повертався з магазину і у нього було в руках пиво. Почувши, що напарник ( ОСОБА_13 ) і ОСОБА_14 голосно розмовляють і їх розмова не є дуже доброю, зрозумів, що між ними виникла якась сутичка, вийшов до них, де побачив ОСОБА_14 вже на снігу, доповів командиру про це, після цього була викликана поліція. Як ОСОБА_14 наносить удари ОСОБА_13 свідок не бачив, тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 не було, лікарів на місце не викликали, медичної допомоги останній не потребував. Стан ОСОБА_14 оцінює як перебування особи у стані алкогольного сп`яніння через його неспокійний стан та нецензурну лайку, погроз з боку обвинуваченого на адресу потерпілого не чув.

Обвинувачений у ході свого допиту надав показання за змістом яких 13.01.2021 в вечорі після роботи проходив по пров. Васильківському, прямував до магазину, бачив під парканом Нігерійського консульства незнайомого до цього ОСОБА_13 , який до нього звернувся, бо хотів поговорити. Саме у цей момент між ними мала місце розмова і він ( ОСОБА_14 ) впритул наблизився до ОСОБА_13 та роздивлявся його нагрудний знак. Після відвідування магазину, де він придбав цигарки і пиво та після розпивання пива з двома знайомими, попрямував додому знову повз консульство, де знову стояв ОСОБА_13 . Останній запитав звідки він родом, запитав, чи не ОСОБА_25 він, зробив зауваження щодо його української мови. У правій руці у нього ( ОСОБА_14 ) була цигарка, а під лівою він тримав пляшку пива, притискаючи її до тулуба. Між ними виникла словесна перепалка і він наблизився до ОСОБА_13 впритул, на що ОСОБА_13 скрутив йому руки та кинув на землю, надяг кайданки, скрутив його та навалився зверху. Після цього вийшов напарник ОСОБА_13 . Богдан. За твердженням обвинуваченого як потерпілий, так і його напарник його наглядно знали, ОСОБА_20 він неодноразово пригощав цигарками. Після приїзду поліції пити йому не давали, наказували пити пиво, огляд на стан сп`яніння на газоаналізатор проходив. Знаки екіпірування у ОСОБА_13 , камуфляжну форму, кайданки бачив і знав, що він є військовим Національної гвардії України. Не чув, що б ОСОБА_13 попереджав про застосування прийому самооборони через те, що ОСОБА_21 наблизився до нього впритул. За нагрудний знак ОСОБА_13 не чіпав, на його адресу нецензурною лайкою не висловлювався, тілесні ушкодження йому не заподіював і не намагався заподіяти, не замахувався, не бачив, що у потерпілого щось болить.

Статтею 345 КК передбачено відповідальність за погрозу або насильство щодо працівника правоохоронного органу.

Основним безпосереднім об`єктом цього злочину є нормальна діяльність правоохоронних органів, їх авторитет, а додатковим обов`язковим об`єктом - психічна та фізична недоторканність працівників правоохоронних органів або їх близьких родичів. Об`єктивна сторона цього злочину може бути виражена у погрозі знищенням чи пошкодженням майна, вбивством, застосуванні насильства, незалежно від того, чи є погроза дійсною і реальною, а також у заподіянні побоїв, спричиненні тілесних ушкоджень, що пов`язане із виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків.

У кримінальному провадженні, що розглядається ОСОБА_14 , обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК, його дії кваліфікувалися саме як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Зокрема в обвинувальному акті вказано, що обвинувачений наніс один удар потерпілому правою рукою в область лівої сторони тулуба та намагався нанести удар головою в голову.

Під побоями у сенсі кримінального закону слід розуміти багаторазове (два і більше) завдання ударів по тілу потерпілого, яке не спричинило тілесних ушкоджень. При цьому, побої можуть не викликати порушення анатомічної цілості чи нормального функціонування тканин і органів людини, але обов`язково спричиняють фізичний біль.

У постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суд від 21.09.2021 у справі № 495/8147/17 вказується, що законодавцем передбачено спеціальну норму (ст. 345 КК України), якою визначено відповідальність навіть за погрозу застосування насильства щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службової діяльності, оскільки це має не тільки негативний вплив на психічне та фізичне здоров`я працівника, а й перешкоджає нормальній діяльності правоохоронних органів та підриває їх авторитет.

Аналізуючи позицію Верхового Суду слід зважити на приписи ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду, де закріплено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

Як вказувалося вище, обвинуваченому інкриміноване нанесення побоїв потерпілому, який є спеціальним суб`єктом - працівником правоохоронного органу, що учасниками провадження не оспорюють. У той же час, обвинувачення щодо застосування до потерпілого погроз через виконання ним службових обов`язків чи насильства ОСОБА_14 не висувалося, про це мова в обвинувальному акті не йде, прокурор до зміни обвинувачення не у цьому кримінальному провадженні не вдався.

Як слідує з показань ОСОБА_13 обвинувачений співставляв себе та необмежене коло військовослужбовців в особі потерпілого, порівнюючи свої фізичні навички та вміння, що не є погрозою застосування насильства у зв`язку з виконанням ними службової діяльності, і, зокрема, не чинило прямого негативного впливу на психологічне та фізичне здоров`я потерпілого як працівника правоохоронного органу.

Як зазначив потерпілий у ході допиту погрози в його бік ОСОБА_14 проголосив після того, як він його повалив на землю, застосувавши прийом самозахисту і вдягнув на нього кайданки.

Щодо наявності складу злочину за ч. 2 ст. 345 КК України у формулюванні нанесення побоїв, то досліджені докази дають ствердні підстави вести мову про його відсутність, адже належних, допустимих і достовірних доказів множинності і повторюваності нанесення ОСОБА_14 ударів потерпілому немає. Так, ОСОБА_13 ствердно повідомив, що він відчув один удав у живіт, свідок взагалі не бачив нанесення ударів і присутнім при цьому не був, відеозапис, поданий стороною обвинувачення не містить фрагменту нанесення ОСОБА_14 ударів потерпілому. Зокрема на лазерному компакт диску, де міститься відеозапис камери спостереження посольства Республіка Нігерія видно як ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які підтвердили, що впізнають себе на записах. ОСОБА_14 прямує вздовж паркану, в правій руці дійсно тримає цигарку, лівою дійсно притримує та притискає до себе пляшку, підходить до ОСОБА_13 , наближається максимально близько, не замахується, ударів не наносить, це триває 10 секунд, після чого ОСОБА_13 розвертається лівіше від себе, крокує на ОСОБА_22 , який задкує він ОСОБА_13 , ОСОБА_13 робить активну рухи руками, повертає ОСОБА_14 , робить йому підніжку, валить на землю, котиться пляшка по землі. Моменту того, як ОСОБА_14 хапає за лікоть ОСОБА_13 , намагань нанести удар головою не відображено, натомість мають місце наступальні активні дії з боку ОСОБА_13 , від якого ОСОБА_14 задкував

У висновку судового експерта, що наданий стороною обвинувачення, відсутні такі відомості, які б, у сукупності з іншими доказами, могли б довести заподіяння побоїв та/або фізичного впливу ОСОБА_23 щодо ОСОБА_26 від яких останній відчув би фізичний біль через отримання двох та більше ударів по своєму тілу.

З аналізу представлених документів, у поєднанні з показаннями потерпілого, свідка та обвинуваченого, слідує, що подія кримінального правопорушення - нанесення ОСОБА_14 побоїв потерпілому не мала місця.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України та аналогічна позиція держави закріплена й у ч. 2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

У силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Як уже було зазначено стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України та зазначеного рішення Конституційного Суду України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії" відмічається, що принцип презумпції невинуватості полягає у тому, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Стаття 92 КПК України закріплює, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення не заявлялися клопотання про витребування доказів, заяви про сприяння у поданні доказів не подавалися, один заявлений свідок був допитаний, медичну чи інші документацію, яка б свідчила про фізичні страждання ОСОБА_13 суду подано не було.

Таким чином, обвинуваченням не доведено суду факту вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 345 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі недоведеності вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа.

За підставі викладеного, суд вбачає достатніми підстави для ухвалення у цьому кримінальному провадженні виправдувального вироку в порядку п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_14 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 345 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст. 100 КПК України.

Строк дії запобіжного заходу, що був обраний до ОСОБА_14 за ухвалою від 15.01.2021, закінчився 14.03.2021.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведеного дослідження у сумі 273,80 грн. здійснити за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються з Державного бюджету України в порядку приписів ч. 2 ст. 15 Закону України "Про судову експертизу".

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 368, 370, 373, 374, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_14 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 345 КК України та виправдати його на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Речовий докази, а саме: лазерний компакт диск DVD-R, об`ємом 4,7 ГБ, (визнаний речовим доказом згідно з постановою старшого слідчого Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_24 від 27.01.2021 та приєднаний до матеріалів кримінального провадження № 0000074) - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити сторонам.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок проголошено 01.03.2023 після виходу суду з нарадчої кімнати, видалення до якої відбулося 28.02.2023.

Суддя ОСОБА_1