04.04.2023 Єдиний унікальний номер 205/6803/20
1-кп/205/135/23
Провадження №1кп/205/135/23
Єд.унік.№205/6803/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, освіта середня-технічна, раніше не засудженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 , 10 липня 2020 року, близько 08 години 10 хвилин, перебував біля об`єкту незавершеного будівництва мийки самообслуговування, розташованої за адресою: м.Дніпро, ж/м Червоний Камінь 3, де під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_4 , у нього виник злочинний умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачуючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи спричинити потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження, наблизився до останнього та стоячи навпроти нього обличчям до обличчя, з силою наніс потерпілому удар своєю рукою в обличчя, щелепу з правого боку, від якого ОСОБА_4 впав на асфальт та вдарився задньою тім`яно-потиличною частиною голови по центру. В результаті умисних дій обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеню, гемарогічних вогнищ забиття (внутрішньомозкових гематом) речовини головного мозку в обох лобних та скроневій частці ліворуч, масивної субдуральної гематоми у лівій лобно-скронево-тім`яній області, дислокаційного синдрому (зміщення речовини головного мозку праворуч), гемосинусу клітин гратчастого лабіринту та основної пазухи, перелому потиличної кістки праворуч, двох забійних ран та підшкірної гематоми у правій тім`яно-потиличній області та в тім`яно-потиличній області по центру, забійної рани у носо-губному трикутнику праворуч, з розвитком в посттравматичному періоді лівостороннього геміпарезу, моторної афазії, виражених когнітивних та координаторних розладів, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 своєї вини не заперечував та пояснив суду, що 10 липня 2020 року, близько 08 години 10 хвилин, він перебував біля об`єкту незавершеного будівництва - мийки самообслуговування, яка розташована на ж/м Червоний Камінь 3, де між ним та потерпілим ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, дійсно виник конфлікт, під час якого потерпілий намагався нанести йому удар, а він, в свою чергу, відштовхнув останнього, в результаті чого він, будучи в стані сп`яніння, впав та вдарився головою об асфальт, отримавши тілесні ушкодження. При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 пояснив суду, що удару потерпілому не наносив та умислу на заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень у нього не було.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 10 липня 2020 року, зранку, на будівельному майданчику, який розташований на ж/м Червоний Камінь 3, між ним та обвинуваченим ОСОБА_6 відбулась сварка, під якої обвинувачений наніс йому удар, від якого він впав на асфальт та вдарився головою, отримавши тяжкі тілесні ушкодження.

Показаннями свідка ОСОБА_7 суду підтверджено, що 10 липня 2020 року, зранку, у приміщенні роздягальні, яка знаходиться на території будівельного майданчику по вул.Набережна Заводська, між потерпілим ОСОБА_4 , який перебував у стані сп`яніння та обвинуваченим ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, під якого вони вийшли на вулицю. Через деякий час у приміщення роздягальні зайшов ОСОБА_8 та сказав викликати «швидку», оскільки потерпілий впав на асфальт та отримав травму голови. Коли він вийшов на вулицю, то побачив потерпілого ОСОБА_4 , який перебував на землі, а також обвинуваченого ОСОБА_6 , який перебував поруч.

Із показань свідка ОСОБА_9 судом встановлено, що 10 липня 2020 року, зранку, він прийшов на роботу та знаходився у роздягальні, яка розташована на території будівельного майданчику по вул.Набережна Заводська, де також перебували обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_4 . Після того як ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вийшли на вулицю, через деякий час у роздягальню зайшов один з робітників бригади та повідомив, що потерпілий лежить без свідомості на асфальті, увесь у крові. Після цього він вийшов на вулицю, де від ОСОБА_10 йому стало відомо, що потерпілий впав на асфальт та вдарився головою в результаті отриманого удару, який наніс йому обвинувачений ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що 10 липня 2020 року, зранку, на території будівельного майданчику по вул.Набережна Заводська, між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, під час якого потерпілий намагався нанести обвинуваченому удар рукою, однак ОСОБА_6 ухилився, після чого наніс удар потерпілому в область обличчя, від якого останній впав на асфальт, отримавши тілесні ушкодження.

Згідно з протоколом огляду місця події від 10 липня 2020 року (а.с.10, 13-15), на огороженій ділянці місцевості, яка розташована на відстані 50 м. від буд. АДРЕСА_2 , з лівої сторони від в`їзних воріт, виявлено та вилучено фрагмент каменя зі слідами РБК, а також зроблено та вилучено змиви РБК з металевої огорожі.

Згідно з протоколом від 10 липня 2020 року (а.с.11-12), на території лікарні ім.Мечникова, у свідка ОСОБА_9 були вилучені речі, які належать потерпілому ОСОБА_4 , на яких виявлені плями бурого кольору.

Відповідно до висновку судової імунологічної експертизи №621/3 від 03 серпня 2020 року (а.с.79-82), на фрагменті марлі зі змивом і на фрагменті каменю, вилучених під час огляду місця події, виявлена кров, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_4 та виключається за рахунок крові обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку судової імунологічної експертизи №621/4 від 03 серпня 2020 року (а.с.84-87), в слідах на шортах потерпілого ОСОБА_4 , виявлена його кров. Походження слідів за рахунок крові обвинуваченого ОСОБА_6 виключається.

Під час проведення слідчого експерименту від 27 серпня 2020 року (а.с.107-113), свідок ОСОБА_12 вказав на обставини заподіяння обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .

Під час проведення слідчого експерименту від 27 серпня 2020 року (а.с.125-129), потерпілий ОСОБА_4 вказав локалізацію удару, нанесеного йому обвинуваченим ОСОБА_6 , в результаті чого йому були заподіяні тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2441е від 02 вересня 2020 року (а.с.120-124), у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеню, гемарогічних вогнищ забиття (внутрішньомозкових гематом) речовини головного мозку в обох лобних та скроневій частці ліворуч, масивної субдуральної гематоми у лівій лобно-скронево-тім`яній області, дислокаційного синдрому (зміщення речовини головного мозку праворуч), гемосинусу клітин гратчастого лабіринту та основної пазухи, перелому потиличної кістки праворуч, двох забійних ран та підшкірної гематоми у правій тім`яно-потиличній області та в тім`яно-потиличній області по центру, забійної рани у носо-губному трикутнику праворуч, з розвитком в посттравматичному періоді лівостороннього геміпарезу, моторної афазії, виражених когнітивних та координаторних розладів, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Під час проведення слідчого експерименту від 27 серпня 2020 року (а.с.135-141), обвинувачений ОСОБА_6 вказав на обставини, за яких потерпілим ОСОБА_4 були отримані тілесні ушкодження.

Згідно з висновком додаткової судово-медичної експертизи №2443е від 02 вересня 2020 року (а.с.133-134), виявлені у потерпілого ОСОБА_4 тілесні ушкодження могли утворитися за обставин, на які вказав ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту за його участю.

Крім того, винуватість ОСОБА_6 підтверджується долученими до справи речовими доказами, якими визнані: речі обвинуваченого ОСОБА_6 , фрагмент каменя зі слідами РБК, змиви РБК на марлевий тампон, речі потерпілого ОСОБА_4 зі слідами РБК (а.с.88-89).

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що ударів потерпілому ОСОБА_4 він не наносив, а лише штовхнув останнього, в результаті чого він впав, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони повністю спростовуються висновками судово-медичних експертиз №2441е від 02 вересня 2020 року та №2443е від 02 вересня 2020 року, які були повністю підтверджені експертом ОСОБА_13 під час її допиту в судовому засіданні, яка пояснила суду, що потерпілому ОСОБА_4 був нанесений саме удар кулаком в область щелепи з послідуючим падінням останнього на тупу тверду поверхню.

З урахуванням викладеного, оцінивши вищенаведені докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, характеризується позитивно.

Обставин, які б пом`якшували, або обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , передбачених ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на вищевикладене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі, а також думку потерпілого ОСОБА_4 , який не заперечував проти призначення запропонованого прокурором покарання, наявність обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

Вирішуючи питання щодо заявлених потерпілим ОСОБА_4 цивільних позовів про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування майнової шкоди 48170,12 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000 грн., суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.ст.22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що в результаті дій обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження. В результаті отримання тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_4 поніс витрати, пов`язані з лікуванням в сумі 48170,12 грн., які підтверджені документально. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розглядаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілого ОСОБА_4 , яка була завдана йому незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_6 шляхом спричинення тяжких тілесних ушкоджень, враховуючи характер, обсяг та тривалість душевних страждань, яких зазнав потерпілий, суд, враховуючи конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає заявлений розмір моральної шкоди у сумі 150 000 грн. завищеним, в зв`язку з чим приходить до висновку, що сума в розмірі 60 000 грн., повністю відповідає глибині моральних страждань та переживань потерпілого.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 :

- в рахунок відшкодування майнової шкоди 48 170 гривень 12 копійок;

- в рахунок відшкодування моральної шкоди 60 000 гривень.

Речові докази по справі:

- футболку синього кольору, шорти сині джинсові, кросівки білого кольору, фрагмент каміння зі слідами РБК, змив РБК на марлевий тампон, труси червоного кольору зі слідами РБК, шорти сірого кольору зі слідами РБК, які зберігаються в камері схову ВП №3 ДРУП (Новокодацького ВП ДВП) ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1