490/2572/20 27.12.2022
н/п 1-кп/490/64/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2572/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника, адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілих, адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000058 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, працюючого у ТОВ "ПРОДІНВЕСТ СЕРВІС", раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за наступних обставин.

16.02.2020р. приблизно о 03:10 год. водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки "Daewoo lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Миколаєві по освітленій міським електроосвітленням проїзній частині пр. Центрального, зі сторони вул. Соборної у напрямку вул. 3-ї Слобідської, яка має три смуги в одному напрямку, в крайній лівій смузі відносно напрямку свого руху, з перевищенням дозволеної в населеному пункті швидкості - 90 км/год.

Рухаючись у вказаному напрямку, в районі зупинки громадського транспорту "Садова", що розташовується по пр. Центральному зі сторони вул. Соборної у напрямку вул. 3-ї Слобідської, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 2.3 "б", 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки та особливостей її змін, не звернув увагу на те, що в цей час проїзну частину пр. Центрального справа наліво по ходу руху автомобіля у невстановленому для пішохідного переходу місці зі сторони зупинки громадського транспорту "Садова" у темпі швидкого кроку перетинала пішохід ОСОБА_7 , не вжив заходів до своєчасного зменшення швидкості свого транспортного засобу аж до повної його зупинки, хоча об`єктивно міг і зобов`язаний був це зробити, в результаті чого допустив наїзд на вказаного вище пішохода, яка від отриманих тілесних ушкоджень померла в кареті швидкої медичної допомоги по дорозі у лікарню.

Як підсумовується в акті, в діях ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 2.3 "б", 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, порушення яких знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням ДТП та її наслідками, а тому ці його дії кваліфіковано стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_7 .

В ході судового розгляду ОСОБА_4 свою провину у вчиненні вказаного злочину за наведених вище обставин не визнав. Пояснив, що 15.02.2020р. разом із друзями - подружжям ОСОБА_8 , перебував у розважальному закладі "Шторм", де алкогольні напої не вживали. Приблизно о 02:00 год. вирішили їхати додому на автомобілі "Daewoо Lanos"реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_4 . Прямуючи до виходу, зустріли спільного знайомого ОСОБА_9 та він попрохав його також підвезти. Вийшли на вулицю, сіли у вищевказаний автомобільта вирішили заїхати до кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", за такого спочатку поїхали по вул. Московській, однак в ході руху передумали та вирішили їхати додому. За такого ОСОБА_4 , керуючи т/з, виїхав з вул. Московської на пр. Центральний, та продовжив рух прямо у середній смузі із швидкістю 50 км/год. У його автомобілі було увімкнене ближнє світло фар, на колесах встановлена зимова резина. Не пам`ятав, чи дорожнє покриття було слизьким. На світлофорах увесь час його руху по пр. Центральному потрапляв на зелений сигнал, тому швидкість була сталою. В салоні авто музика не грала, спілкування майже не відбувалось, оскільки всі були зморені.

Приблизно о 03:00 год. ночі, наближаючись до перехрестя з вул. Садовою, на світлофорі йому був увімкнений також зелений сигнал, отже ОСОБА_4 продовжив рух далі із незмінною швидкістю, перетинаючи перехрестя. Проїзна частина освітлювалась лише лампами на стовпах, однак стовпи були розташовані далеко один від одного, за такого освітлювали проїзну частину нерівномірно. Ділянка біля зупинки громадського транспорту "Садова" взагалі не була освітлена ані світлом від міського освітлення, ані світлом від магазинів.

Перетнувши перехрестя, приблизно за 10-12 м. до зупинки громадського транспорту "Садова", ОСОБА_4 помітив нечіткий силует людини, яка вибігла з тротуарної частини зупинки на проїзну частину та швидко переміщувалась по проїзній смузі, в напрямку перетину траекторії руху автомобіля та вже встигла пробігти близько 4 метрів проїзної частини. Уникаючи зіткнення, ОСОБА_4 одразу почав пригальмовувати шляхом натискання та відпускання педалі гальм (оскільки технічні характеристики його транспортного засобу не дозволили б це зробити) та зміщуватись ліворуч, у зв`язку з чим та враховуючи невелику швидкість руху транспортного засобу, сліди гальмування на проїзній частині не залишились. Однак стався наїзд, в ході якого тіло людини ударилося об центральну передню частину авто.

Після зіткнення ОСОБА_4 вимкнув передачу у нейтральне положення, оскільки розгубився, прокотився трохи - близько 20м., потім прийняв праворуч та зупинився. Надалі увімкнув аварійну сигналізацію. Вийшовши з салону автомобіля, побачив на проїзній частині тіло дівчини, яке лежало діагонально відносно передньої стойки транспортного засобу у крайній лівій смузі. Поряд із тілом стояв її чоловік - ОСОБА_10 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння. Жінка була одягнена у темні речі - чорну куртку, темні джинси і високі темні ботинки. ОСОБА_4 викликав швидку медичну допомогу. Через деякий час після ДТП на місце події під`їхав інший автомобіль з протилежної частини дороги та з автомобіля вийшов пасажир. Ще через деякий час під`їхали близько 5-7 патрульних автомобілів, а швидка тривалий час не приїжджала. ОСОБА_4 на той час був розгублений та не відчував плин часу, на його думку до приїзду швидкої пройшло близько 15 хвилин. Уже перебуваючи в автомобілі патрульної поліції, ОСОБА_4 дізнався, що дівчина померла.

Друзі ОСОБА_4 після ДТП знімали події на свої телефони, та відеозаписами зафіксовано наявність на місці події ОСОБА_10 у стані сп`яніння, однак оскільки на тих відео не було зафіксовано момент наїзду на пішохода, за такого поліцейські сказали, що вони не мають доказового значення. Слідчо-оперативна група приїхала на місце події близько через годину, саме оформлення події відбувалось близько 30-60 хв. Через 2,5-3 год. ОСОБА_4 доставили до наркодиспансеру, де він пройшов медичний огляд на з`ясування стану сп`яніння.

Як уточнив обвинувачений, він не пам`ятав щоб на місці події був гр. ОСОБА_11 , який в подальшому фігурує в кримінальному провадженні в якості свідка, вперше його побачив в приміщенні суду перед засіданням.

Також ОСОБА_4 додав, що його адвокати намагались вийти на зв`язок із потерпілими та останні сказали, що будуть розбиратися лише в суді. Особисто ОСОБА_4 із потерпілими не зв`язувався, проте якби вони попросили якоїсь фінансової допомоги, то він би не відмовив.

Окрім цього, сторона захисту стверджує, що в ході досудового розслідування кримінального провадження, органом досудового розслідування були допущені грубі порушення норм КПК України, а саме те, що слідчий ОСОБА_12 , який здійснював оформлення схеми з місця ДТП, а в подальшому й інших процесуальних документів у провадженні, - не був уповноваженою посадовою особою на складання матеріалів провадження та здійснення досудового розслідування, оскільки обіймав посаду слідчого Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, отже його компетенція та територія обслуговування не дозволяли брати участь у цих слідчих діях, що є підставою для визнання зібраних ним доказів по справі недопустимими.

Також сторона захисту наполягала на тому, що органом досудового розслідування не здобуто і не надано суду допустимих і переконливих доказів винуватості ОСОБА_4 . Вважає, що досудове розслідування було проведено неповно та однобічно, а висунуте обвинувачення таким, що ґрунтується на припущеннях, які покладені в основу ключового за значенням для даного провадження висновку судової автотехнічної експертизи по дослідженню механізму та обставин ДТП №20-478 від 22.04.2020р. Зокрема не враховано покази свідків, які є безпосередніми очевидцями події - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , щодо місця наїзду на пішохода, швидкості автомобіля під керуванням ОСОБА_4 , інших обставин ДТП, та з останніми не проведено слідчі експерименти. Натомість слідчим було надано на дослідження експертів покази та результати слідчих експериментів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які мають явно обвинувальний ухил, що лягло в основу експертних досліджень та призвело до хибних висновків щодо порушення ОСОБА_4 вимог п.п. 2.3 "б", 12.3, 12.4 ПДР України.

Таким чином захисник вважав, що безпосередній причинно-наслідковий зв`язок із настанням ДТП перебуває у діях пішохода ОСОБА_7 , яка перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння,будучи одягненою в темний одяг без світловідбиваючих елементів, перетинала проїзну частину у невстановленому для пішохідного переходу місці.

За такого ОСОБА_15 не становлять об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доказів зворотного матеріали справи не містять, у зв`язку із чим провадження щодо ОСОБА_4 підлягає закриттю.

Надаючи оцінку викладеним обставинам, суд приходить до наступних висновків.

Європейський Суд у рішенні від 21 квітня 2011 року "Нечипорук і Йонкало проти України", п.150, зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".

За змістом ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, суд повинен оцінювати докази на основі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, в обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, сторона обвинувачення посилалася на письмові докази, які було безпосередньо досліджені під час судового розгляду, а саме:

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.02.2020р. зі схемою та фототаблицею до нього, в ході якого оглянуто ділянку проїзної частини пр. Центрального неподалік від перехрест пр. Центрального та вул. Садової, зафіксовано дорожню обстановку, розмітку, наявність світлофорних об`єктів та дорожніх знаків, розташування автомобіля "DaewoоLanos"реєстраційний номер НОМЕР_1 , після ДТП та слідову інформацію у вигляді осипу уламків лобового скла, речовини бурого кольору, схожої на кров, одягу потерпілої;

- медичний висновок №232 від 16.02.2020р. Миколаївського обласного наркологічного диспансеру, згідно якого за результатами огляду ОСОБА_4 ознак сп`яніння не виявлено;

- висновок експерта №512 від 20.03.2020р. судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 , в ході якої у останньої виявлені тілесні ушкодження, які могли утворитись від дії тупих твердих предметів зі значною силою одномоментно або в швидкій послідовності одне за одним, незадового до настання смерті, в умовах ДТП при зіткненні транспортного засобу легкового типу з пішоходом. Смерть ОСОБА_7 настала в результаті тупої поєднаної травми тіла у вигляді крововиливів під павутинну оболонку головного мозку, забою скроневої частки, переломів ребер та кісток тазу зліва, розривів капсули печінки, селезінки з внутрішньо-черевною кровотечею. Зазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжкого ступеню тяжкості та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. З урахуванням тілесних ушкоджень та пошкоджень на одязі потерпілої, механізм травми представлено наступним чином: первинний удар вірогідно прийшовся виступаючими частинами транспортного засобу в область лівої гомілки та стегна, коли потерпіла знаходилась у вертикальному положенні та була обернена задньою лівою половиною тіла до рухаючогося транспортного засобу; потім відбулося закидання тіла на капот з послідуючим ударом потиличною областю голови об лобове скло; потім відбулося відкидання тіла з послідуючим падінням та ударом передньою поверхнею тіла об тверде покриття дороги. Враховуючи тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_7 , можливо зробити висновок, що потерпіла в момент ДТП була у вертикальному положенні та перебувала у русі. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_7 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,66 проміле, що стосовно до живих осіб може належати до сильного ступеня алкогольного сп`яніння;

- висновок експерта №20-426 від 06.04.2020р. з дослідження технічного стану автомобіля "Daewoo lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 з фототаблицею, згідно якого встановлено, що система рульового управління, ходова частина та робоча гальмівна система автомобіля "Daewoo lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилися в працездатному стані і дозволяли водію керувати транспортним засобом із відомою йому ефективністю;

- висновок експерта №20-427 від 08.04.2020р. транспортно-трасологічної експертизи з фототаблицею до нього, згідно якого встановлено, що пошкодження в передній частині автомобіля "Daewoo lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 , утворення яких характерне при контакті з частинами тіла людини, розташовувалися починаючи від передньої лівої частини автомобіля (лівої частини таблички номера та лівої частини облицювання переднього бамперу) на відстані близько 70 см. від лівої бічної поверхні автомобіля, з наступним переміщенням назад і декілька справа-наліво та контактуванням з капотом, лобовим склом та лівою передньою стійкою. Місце наїзду на пішохода автомобілем "Daewoolanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 розташовувалось на проїжджій частині, перед початком розташування осипу дрібних уламків лобового скла автомобіля (відмітка 10 на схемі ДТП), на деякій відстані відлічуючи назад по ходу руху автомобіля;

- протокол слідчого експерименту від 27.03.2020р. зі схемою до нього, за участю свідка ОСОБА_11 , в ході якого експериментальним шляхом визначено, що свідок ОСОБА_11 безпосередньо під час ДТП розташовувався на зупинці громадського транспорту «Садова» по пр. Центральному зі сторони вул. Соборної в напрямку вул. 3-ї Слобідської на відстані 3,8м до правого краю проїзної частини пр. Центрального та на відстані 52,3м до перехрестя з вул. Садовою, обернутий обличчям до проїзної частини пр. Центрального; автомобіль "Daewoo lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по пр. Центральному зі сторони вул. Соборної в напрямку вул. 3-ї Слобідської з правим боковим інтервалом 6,6м від передньої правої осі та 6,6м від задньої осі до правого краю проїзної частини; швидкість статистичного автомобіля "Daewoo lanos" відповідає третьому експериментальному заїзду та складає 90 км/год.; місце наїзду автомобілем "Daewoo lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода розташовується на проїзній частині на відстані 7,5м до правого краю проїзної частини пр. Центрального та на відстані 52,9м до перехрестя з вул. Садовою; місце розташування пішохода в момент перед початком руху у напрямку проїзної частини пр. Центрального розташовується на відстані 3м до правого краю проїзної частини та на відстані 48,5м до перехрестя з вул. Садовою; траекторія руху пішохода мала вигляд прямої у діагональному напрямку, дещо праворуч, відносно напрямку руху пішохода від зупинки вул. Садова по проїзній частині пр. Центрального до місця наїзду; заміри відстані, яку долає пішохід від початку руху до місця наїзду складає 11,4м; при контрольованому замірі встановлено, що статист, вказуючи темп руху пішохода до моменту ДТП долає відстань 10м за час рівний 5,5с.; в момент наїзду, пішохід розташовувалась лівою бічною частиною тіла до передньої лівої частини автомобіля; загальна видимість у напрямку руху водія складає понад 100м.; встановлено, що конкретна видимість пішохода-статиста, який по зросту, тілобудові та одягнутого в подібну одежу, з водійського місця статистичного автомобіля "Daewoolanos"настає за 0,1,2,3,4,5 сек., після чого на 6сек. пішохода не видно;

- протокол слідчого експерименту від 27.03.2020р. зі схемою до нього, за участю свідка ОСОБА_10 , в ході якого експериментальним шляхом визначено, що місце наїзду автомобілем "Daewoo lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода розташовується на проїзній частині на відстані 7,3м до правого краю проїзної частини пр. Центрального та на відстані 51,8м до перехрестя з вул. Садовою, при цьому боковий інтервал автомобіля складав 6,7м від передньої правої осі та 6,7м від задньої правої осі до правого краю проїзної частини пр. Центрального; місце розташування пішохода в момент перед тим як ОСОБА_10 відвернувся від неї обличчям, знаходиться на відстані 3,1м до правого краю проїзної частини та на відстані 49,5м до перехрестя з вул. Садовою;в момент наїзду, пішохід розташовувалась лівою бічною частиною тіла до передньої лівої частини автомобіля;

- протокол слідчого експерименту від 31.03.2020р. зі схемою до нього, за участю ОСОБА_4 , в ході якого експериментальним шляхом визначено, що ОСОБА_4 в момент коли вперше побачив пішохода, керував автомобілем "Daewoo lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль розташовувався по пр. Центральному зі сторони вул. Соборної в напрямку вул. 3-ї Слобідської з правим боковим інтервалом 3,8м від передньої правої осі та 3,75м від задньої правої осі до правого краю проїзної частини пр. Центрального та на відстані 31,3м від задньої осі до перехрестя з вул. Садовою (відстань від переднього зрізу автомобіля до пішохода склала 14,8м), а пішохід в цей час знаходилась на відстані 0,5м до правого краю проїзної частини пр. Центрального та на відстані 49,6м до перехрестя з вул. Садовою; місце наїзду автомобілем "Daewoo lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода розташовується на проїзній частині на відстані 4,8м до правого краю проїзної частини пр. Центрального та на відстані 49,6м до перехрестя з вул. Садовою; швидкість статистичного автомобіля "Daewoo lanos"відповідає експериментальному заїзду та складає 50 км/год.; пішохода на відстані 14,8м від переднього зрізу автомобіля до пішохода по прямій видно, встановлення подальшої відстані (конкретної видимості пішохода) та темпу руху пішохода ОСОБА_4 відмовився, так як не розумів суті цих дій; місце розташування тіла пішохода після ДТП головою в напрямку вул. Садової, а ногами у напрямку вул. 3 Слобідської, при цьому боковий інтервал від голови до правого краю проїзної частини пр. Центрального складає 8,1м та від ніг до правого краю проїзної частини пр. Центрального 7,5м.;

- висновок експерта №20-478 від 22.04.2020р. автотехнічної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП, згідно якого встановлено, що оскільки свідчення водія ОСОБА_4 і результати слідчого експерименту за його участю (в частині розташування автомобіля з правим бічним інтервалом близько 3,8м від правого краю проїзної частини; щодо руху автомобіля в момент наїзду в межах середньої смуги руху; а також щодо розташування пішохода в момент його виявлення водієм та в момент наїзду на відстані 49,6м. до перехрестя з вул. Садовою, тобто щодо руху пішохода під прямим кутом відносно руху автомобіля) не відповідають відомостям згідно схеми до протоколу огляду місця ДТП щодо розташування автомобіля в момент контактування пішохода з лобовим склом з урахуванням утворення та розташування дрібних уламків лобового скла, які сформували осип, а також не відповідають характеру тілесних ушкоджень, механізму їх утворення та розташування тіла в просторі на момент наїзду згідно висновку судово-медичної експертизи трупа, у зв`язку з чим з технічної точки зору свідчення водія ОСОБА_4 та результати слідчого експерименту за його участю є технічно неспроможними. Також згідно висновку, на підставі свідчень ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , а також на підставі результатів слідчих експериментів за їх участі, було встановлено, що водій ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування за умов руху автомобіля зі швидкістю 50 км/год; швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_4 90км/год, встановлена згідно свідчень ОСОБА_11 та на підставі результатів слідчого експерименту за його участі, з технічної точки зору не дозволяє водію запобігти наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування; на підставі викладеного експертом встановлено, що за умов приведених в свідченнях ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , а також на підставі результатів слідчих експериментів за їх участі, дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п. 12.4, 12.3 ПДР України й така невідповідність з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням ДТП.

Окрім того в ході судового розгляду було допитано наступних свідків:

- ОСОБА_13 , який пояснив, що знайомий з ОСОБА_4 давно. Того дня зустрілись із ним у клубі "Шторм" по вул. Садовій, відпочивали, при цьому ОСОБА_4 алкогольних напоїв не вживав та був абсолютно тверезий. ОСОБА_13 також не вживав алкогольних напоїв. Пізніше до клубу прийшли дружина ОСОБА_13 та їх знайомий ОСОБА_9 . Близько 02:30год.-02:40 год. вирішили повертатись додому. ОСОБА_4 запропонував їх підвезти на своєму автомобілі "Daewo Lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 . Таким чином в салоні перебувало 4 особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , його дружина та ОСОБА_9 . ОСОБА_13 сидів на задньому сидінні праворуч, ближче до центру. ОСОБА_4 їхав до вул. Соборної, потім по вул. Нікольській, потім повернули на пр. Центральний, однак не пам`ятав з якої саме вулиці. Далі їхали по пр. Центральному зі сторони вул. Соборної в напрямку вул. 3 Слобідської, в середній смузі. Точну швидкість руху автомобіля ОСОБА_13 не знав, оскільки не дивився на спідометр, однак рухались нешвидко - на його думку близько 50 км/год. По ходу руху смугу руху не змінювали, маневрів не здійснювали. Проїзна частина освітлювалась міським освітленням - горіли лампи на стовпах. Проїхавши близько 10-15м. після пішохідного переходу, ОСОБА_13 помітив силует людини, одягненої у темний одяг, яка перебігала проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, після чого відбувся удар. Після наїзду ОСОБА_4 зупинив свій автомобіль та усі вийшли із салону та викликали швидку медичну допомогу і поліцію. Також на місці ДТП перебував чоловік потерпілої, який сказав, що жінка сама вибігла на проїзну частину, а ОСОБА_4 не винуватий. Окрім того ОСОБА_13 додав, що слідчий експеримент за його участю не проводився, оскільки слідчим такого не пропонувалось.

- ОСОБА_9 , який пояснив, що з 15 на 16 число був у клубі "Шторм" з товаришами, однак алкогольні напої не вживав. Пізніше зустрів хлопців, з якими раніше був знайомий, але не близько, - ОСОБА_4 та подружжя ОСОБА_8 . ОСОБА_9 попросив, щоб вони підвезли його додому. Їхали на автомобілі "Daewo Lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом був ОСОБА_4 . ОСОБА_9 сидів на задньому сидінні ліворуч. На передньому пасажирському сиділа ОСОБА_16 - дружина ОСОБА_17 . Їхали спочатку по вул. Садовій, потім по вул. Нікольській, а в подальшому виїхали на пр. Центральний. Продовжили рух по пр. Центральному в середній смузі, їхали нешвидко - не більше 50 км/год. Під час руху в автомобілі було увімкнене ближнє світло фар, в салоні музика не грала, пасажири спілкувалися мало, тому ОСОБА_9 дивився в лобове скло, спостерігаючи за дорожньою обстановкою. По ходу їх руху усі світлофори працювали. Попереду в попутному напрямку інших транспортних засобів не було, чи були інші автомобілі позаду ОСОБА_9 не бачив. Коли перетнули перехрестя з вул. Садовою на зелений сигнал світлофору, ОСОБА_9 помітив, як з бордюру, з`явився силует людини, який швидко перебігав проїзну частину з права на ліво та по діагоналі (з кутом наближення в напрямку авто) відносно руху автомобіля та перетинаючи траекторію руху т/з. Потім на деякій відстані за вказаним силуетом з`явився ще один. Яке саме освітлення було на ділянці проїзної частини, де сталося ДТП, ОСОБА_9 не пам`ятав, однак силует людини був погано видимий, наче темна пляма та він помітив цей силует буквально за мить до зіткнення. Таким чином, коли перший силует пробіг десь смугу з половиною, стався удар із автомобілем "Daewo Lanos".

Окрім того ОСОБА_9 вказав, що водій ОСОБА_4 намагався уникнути зіткнення, для чого прийняв ліворуч і почав гальмувати, однак особа дуже раптово з`явилась на проїзній частині та перебігала її, що на думку ОСОБА_9 стало причиною наїзду. Після наїзду, ОСОБА_4 зменшив швидкість та зупинився. На передній частині автомобіля були механічні пошкодження у вигляді розбитого капоту, фари та стойки.

Також ОСОБА_9 додав, що слідчий експеримент за його участі не проводився, слідчим такого не пропонувалось, за увесь час досудового розслідування він був лише один раз допитаний.

Здійснення перевірки вищевказаних доказів на їх допустимість, якщо сторона захисту ставить їх під сумнів, є обов`язком суду.

Так, стороною захисту стверджується про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000058 проводилось неуповноваженою посадовою особою слідчим ОСОБА_12 , який обіймав посаду слідчого Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, та його компетенція не поширювалась на розслідування злочинів у сфері транспорту у складі СВ СУ ГУНП в Миколаївській області.

Аналізуючи наведене твердження, суд приходить до наступних висновків.

Дотримання належної правової процедури здійснення слідчих дій, крім іншого, означає їх виконання спеціально уповноваженою в конкретному провадженні особою, що має забезпечувати його відповідність стандартам захисту прав людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, налагоджену взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні та публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 39 та ч. 1 ст. 214 КПК визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, належить до компетенції керівника органу досудового розслідування.

Статтею 110 КПК установлено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Таким чином процесуальне рішення про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, має прийматися у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення згідно ст. 110 КПК України у формі постанови.

При цьому таке процесуальне рішення необхідно долучати до матеріалів досудового розслідування для підтвердження наявності повноважень слідчих, які здійснюють досудове розслідування.

В аспекті застосування приписів ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 214 КПК у взаємозв`язку з положеннями ст. 110 цього Кодексу недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно відповіді т.в.о. начальника Управління кадрового забезпечення ГУНП в Миколаївській області за вих. №7345/14-2021 від 23.12.2021р., в період з 16.02.2020р. по 29.04.2020р. ОСОБА_12 перебував на посаді слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області та у зазначений період був направлений до СУ ГУНП в Миколаївській області для розслідування кримінальних проваджень у сфері транспорту у територіальних відділах (відділеннях) поліції області.

Згідно доручення начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_18 , досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000058 за ч. 2 ст. 286 КК України, доручено слідчому відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області лейтенанту поліції ОСОБА_12 .

На підставі викладеного вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000058 проведено уповноваженою посадовою особою, у зв`язку з чим твердження сторони захисту про зворотне є безпідставним.

Оскільки стороною захисту зазначається про ряд помилок та суперечностей, однак не стверджується про недопустимість інших наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.02.2020р. зі схемою та фототаблицею до нього; медичного висновку №232 від 16.02.2020р. Миколаївського обласного наркологічного диспансеру щодо результатів огляду ОСОБА_4 на стан сп`яніння; висновку експерта №512 від 20.03.2020р. судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 ; висновку експерта №20-426 від 06.04.2020р. з дослідження технічного стану автомобіля "Daewoo lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 з фототаблицею; висновку експерта №20-427 від 08.04.2020р. транспортно-трасологічної експертизи з фототаблицею до нього; протоколу слідчого експерименту від 27.03.2020р. зі схемою до нього, за участю свідка ОСОБА_11 ; протоколу слідчого експерименту від 27.03.2020р. зі схемою до нього, за участю свідка ОСОБА_10 ; протоколу слідчого експерименту від 31.03.2020р. зі схемою до нього, за участю ОСОБА_4 ; висновку експерта №20-478 від 22.04.2020р. автотехнічної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП, у зв`язку з чим наведені вище докази визнаються судом допустимими.

Враховуючи наведене, перевіривши наявні в матеріалах справи докази з точки зору допустимості, суд переходить до їх оцінки на предмет належності та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 26.01.2021р. у справі №537/1916/18, н/п №51-2682км20, зазначено, що диспозиція статті 286 КК сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР України, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений статтею 286 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР України, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 статті 286 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Таким чином, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановку; суспільно - небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження - частина 1, смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження - частина 2, загибель кількох осіб - частина 3; причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати у: 1) вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, керування транспортним засобом у стані сп`яніння чи без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо); 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (не зниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу тощо).

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені статті 286 КК України.

Допущені особою, яка керує транспортним засобом, порушення ПДР України можуть бути умовно поділені на дві групи: а) порушення, які самі собою (без порушення інших правил ПДР) не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки, зазначені у статті 286 КК; б) порушення, які самі собою (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і тим самим виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити і встановити порушення ПДР України, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених статтею 286 КК України, тобто перебували у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Тільки порушення ПДР України, які містять у собі реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого статтею 286 КК України.

При цьому склад кримінального правопорушення, передбачений статтею 286 КК України, утворює не будь-яке недотримання особою, котра керує транспортним засобом, вимог ПДР України, а лише таке, що безпосередньо призвело до зазначених у цій статті наслідків.

Пр ичинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка була учасником дорожнього руху.

Так, стороною обвинувачення стверджується, що в діях ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 2.3 "б", 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, порушення яких знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням ДТП та її наслідками, а тому ці його дії кваліфіковано стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_7 .

Таким чином предметом судового розгляду є встановлення діяння (дії або бездіяльності) ОСОБА_4 у вигляді недотримання вимог ПДР України; обстановки настання ДТП; суспільно- небезпечних наслідків у вигляді загибелі потерпілої ОСОБА_7 ; причинного зв`язку між суспільно небезпечним діянням у вигляді порушень вимог ПДР України та суспільно небезпечним наслідком у вигляді загибелі ОСОБА_7 .

Згідно обвинувального акту діяння вчинено та наслідки настали в обстановці дорожнього руху.

Суспільно-небезпечні наслідки характеризуються загибеллю ОСОБА_7 , внаслідок отриманням тілесних ушкоджень, а саме: тупої поєднаної травми тіла у вигляді крововиливів під павутинну оболонку головного мозку, забою скроневої частки, переломів ребер та кісток тазу зліва, розривів капсули печінки, селезінки з внутрішньо-черевною кровотечею, які згідно висновку експерта №512 від 20.03.2020р. судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 належать до категорії тяжкого ступеню тяжкості, могли утворитись від дії тупих твердих предметів зі значною силою одномоментно або в швидкій послідовності одне за одним, незадового до настання смерті, в умовах ДТП при зіткненні транспортного засобу легкового типу з пішоходом.

У якості діяння згідно обвинувального акту зазначено недотримання ОСОБА_4 вимог п.п. 2.3 "б", 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до положень п. 2.3 "б" ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Вимогами п. 12.3 ПДР України передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Положеннями п. 12.4 ПДР України визначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Серед ключових доказів у підтвердження порушення ОСОБА_4 зазначених вище положень ПДР України, стороною обвинувачення надано: протокол слідчого експерименту від 27.03.2020р. зі схемою до нього, за участю свідка ОСОБА_11 ; протокол слідчого експерименту від 27.03.2020р. зі схемою до нього, за участю свідка ОСОБА_10 ; висновок експерта №20-478 від 22.04.2020р. автотехнічної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП, згідно якого встановлено, що дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п. 12.4, 12.3 ПДР України й така невідповідність з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням ДТП.

Аналізуючи наведений висновок експерта, суд приходить до наступних висновків.

Так, постановою слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 від 10.04.2020р. в межах досудового розслідування кримінального провадження №0000058 призначено автотехнічну експертизу по дослідженню механізму і обставин розвитку ДТП, проведення якої доручено експертам Миколаївського відділення ОНДІСЕ. На вирішення експертів слідчим поставлено наступні питання: чи є в діях водія автомобіля "Daewoo lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 Єфіменко ОСОБА_19 невідповідності вимогам ПДР України, і чи знаходяться вони з технічної точки зору в причинному зв`язку з ДТП? Чи мав технічну можливість водій автомобіля "Daewoo lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 Єфіменко ОСОБА_19 запобігти настанню ДТП? Чи спроможні з технічної точки зору покази та слідчий експеримент водія ОСОБА_4 .? У якості вихідних даних для проведення експертного дослідження слідчим надано відомості з протоколу огляду місця ДТП зі схемою до нього; результати висновку експерта №20-426 від 06.04.2020р. з дослідження технічного стану автомобіля "Daewoo lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 з фототаблицею; висновок експерта №20-427 від 08.04.2020р. транспортно-трасологічної експертизи з фототаблицею до нього; висновок експерта №512 від 20.03.2020р. судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 ; покази свідка ОСОБА_20 та результати слідчого експерименту за його участі; покази свідка ОСОБА_10 та результати слідчого експерименту за його участі; покази водія ОСОБА_4 та результати слідчого експерименту за його участі.

До компетенції експерта-автотехніка відноситься дослідження обставин ДТП з технічної точки зору, при цьому технічний аспект дослідження будь-яких дій учасників дорожнього руху передбачає визначення того, як саме повинен був діяти учасник дорожнього руху в тій або іншій дорожньо-транспортній ситуації, а це регламентується в цілому вимогами ПДР України.

Визначення кваліфікації дій учасників дорожнього руху та їх відповідність вимогам ПДР України є суто правовим питання, здійснюється зокрема слідчим на підставі аналізу зібраних доказів по справі та не належить до компетенції експерта-автотехніка.

Між тим, як вбачається з постанови про призначення експертизи та згідно висновку експерта, слідчим допущено ряд грубих помилок, які фактично вплинули на результати проведеного експертного дослідження, а саме: не кваліфіковано дій водія ОСОБА_4 відповідно до пунктів ПДР України, однак вирішення цього питання покладено на розсуд експерта; слідчим безпідставно не надано на дослідження експерта вихідні дані які містяться в свідченнях ОСОБА_13 , ОСОБА_21 та ОСОБА_9 , які на момент ДТП перебували в салоні автомобіля "Daewo Lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 та були безпосередніми очевидцями ДТП, надали покази щодо дорожньої обстановки (в тому числі видимості проїзної частини), дій водія до та в момент ДТП, швидкості руху автомобіля, моменту появи пішохода на проїзній частині, її траекторію, темп руху тощо. Слідчі експерименти за їх участі взагалі не проводились та слідчим такого їм не пропонувалось; слідчим не надано правової оцінки свідчень ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та результатів слідчих експериментів з ним у відповідності до інших встановлених доказів, однак покладено вирішення цього питання на розсуд експерта.

Таким чином, експерт, враховуючи формулювання та смисловий зміст питань, вхідні дані вказані у постанові слідчого та згідно матеріалів кримінального провадження, самостійно визначив предмет дослідження в частині відповідності дій ОСОБА_4 щодо п.п. 12.2, 12.3, 12.4 ПДР України; після чого надав таким діям оцінку, порівнявши відповідність фактичної слідової інформації, що характеризує обставини ДТП згідно зібраних матеріалів кримінального провадження (що відноситься до компетенції слідчого) із технічною можливістю настання події, в результаті чого встановив:

- технічну неспроможність свідчення водія ОСОБА_4 та результати слідчого експерименту за його участю, в частині невідповідності розташування автомобіля з правим бічним інтервалом близько 3,8м від правого краю проїзної частини; щодо руху автомобіля в момент наїзду в межах середньої смуги руху; а також щодо розташування пішохода в момент його виявлення водієм та в момент наїзду на відстані 49,6м. до перехрестя з вул. Садовою, тобто щодо руху пішохода під прямим кутом відносно руху автомобіля) - до відомостей згідно схеми до протоколу огляду місця ДТП щодо розташування автомобіля в момент контактування пішохода з лобовим склом з урахуванням утворення та розташування дрібних уламків лобового скла, які сформували осип, а також не відповідності характеру тілесних ушкоджень, механізму їх утворення та розташування тіла в просторі на момент наїзду згідно висновку судово-медичної експертизи трупа;

- невідповідність дій ОСОБА_4 щодо вимог п. 12.3 ПДР України, у зв`язку з тим, що за загальним правилом у водія виникає обов`язок вжити заходів до гальмування з моменту виявлення виходу пішохода на проїжджу частину.

Слід зазначити, що наведений висновок експерта грунутється на загальних трактуваннях положень п. 12.3 ПДР України. Обрахування моменту появи небезпеки для водія, з урахуванням особливостей дорожньої обстановки, наявність освітлення проїзної частини та рівномірність такого освітлення, початку руху пішохода з тротуару на проїзну частину, темпу, траекторії та швидкості руху пішохода, можливість виявлення пішохода на проїзній частині (з урахуванням темного одягу потерпілої, відсутність світловідбиваючих елементів, перебування у стані сильного алкогольного сп`яніння) експертом не здійснювалось, у зв`язку з тим, що слідчим таке питання не ставилося для вирішення та повних вихідних даних щодо цих характеристик не надавалося.

- технічну можливість з боку водія ОСОБА_4 запобігти наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування за умов руху автомобіля зі швидкістю 50 км/год;

- технічну неможливість запобігти наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування з боку водія ОСОБА_4 , за умови швидкості руху автомобіля 90км/год (згідно свідчень ОСОБА_11 та на підставі результатів слідчого експерименту за його участі).

- на підставі викладеного експертом встановлено, що за умов приведених в свідченнях ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , а також на підставі результатів слідчих експериментів за їх участі, дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п. 12.4, 12.3 ПДР України й така невідповідність з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням ДТП.

Надаючи оцінку результатам вказаного висновку експерта, судом враховується, що оскільки слідчим не було надано на дослідження вихідні дані зі свідчень ОСОБА_13 , ОСОБА_21 та ОСОБА_9 , слідчі експерименти з ним взагалі не проводились, не зважаючи на те, що їх покази відрізняються від свідчень ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та явно можуть трактуватися на користь водія ОСОБА_4 , за такого суд приходить до переконання, що висновком автотехнічної експертизи по дослідженню механізму і обставин розвитку ДТП №20-478 від 22.04.2020р. встановлено лише можливий (ймовірний) варіант розвитку подій, ґрунтуючись здебільшого на даних згідно свідчень та слідчого експерименту свідка ОСОБА_11 , тобто під час експертизи не були отримані відомості, що дають можливість достовірно встановити обставини дорожньо-транспортної пригоди за участю обвинуваченого ОСОБА_4 при керуванні ним автомобілем марки "Daewo Lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 , що мають значення для даного кримінального провадження. Вбачається, що отримані дані згідно висновку №20-478 від 22.04.2020р. були лише підставою для додаткової слідчої оцінки (чого слідством не було зроблено) і в такій версії не можуть бути покладені в основу обвинувачення.

Також судом враховуються пояснення обвинуваченого щодо того, що він рухався по пр. Центральному, починаючи з вул. Московської, потрапивши у "зелену хвилю" світлофорів, що може свідчити про швидкість руху його автомобіля не більше ніж 60 км/год. Таке твердження ОСОБА_4 не спростовано, оскільки в ході досудового розслідування зазначена версія подій не перевірялась. Під час судового розгляду, при допиті свідків, прокурором таке питання не ставилось.

Оцінюючи дані отримані зі слідчих експериментів від 27.03.2020р. за участю свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 із викладеними їх свідченнями, суд приходить до наступних висновків.

Так, стороною обвинувачення стверджується, що свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в ході слідчого експерименту надано свідчення зокрема про перевищення швидкості руху автомобіля під керуванням ОСОБА_4 на момент ДТП, за такого їх покази лягли в основу проведення автотехнічної експертизи по дослідженню механізму і обставин розвитку ДТП (висновок №20-478) та доведення порушення водієм п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України.

Між тим, з протоколів слідчих експериментів встановлено, що ОСОБА_10 взагалі не вказував швидкість руху автомобіля, в той час як параметри швидкості були встановлені тільки зі свідчень ОСОБА_11 - 90 км/год. та вбачається, що виключно ці параметри були покладені в основу дослідження та використовувались при обрахуванні усіх подальших показників.

При цьому у суду виникають обґрунтовані сумніви у достовірності даних, встановлених з пояснень згаданих свідків та відомостей слідчих експериментів за їх участі, оскільки в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 пояснив про перебування ОСОБА_10 на місці ДТП з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні не був допитаний, тому не можливо встановити яким чином зазначена особа була встановлена як свідок (особливо зважаючи на твердження ОСОБА_4 про те, що він не пам`ятав ОСОБА_11 на місці події, а вперше побачив його в приміщенні суду перед судовим засіданням); не з`ясовано, що вказана особа робила на зупинці громадського транспорту о 03:00 ночі, а саме головне - чи був він тверезий.

Таким чином, наведені покази свідків в ході слідчого експерименту слід поставити під сумнів, зважаючи на перебування цих осіб у стані сп`яніння (як у випадку ОСОБА_10 ) або можливе перебування у стані сп`яніння (як у випадку ОСОБА_11 ), що могло критично вплинути на точність показників, які вони вказували під час слідчого експерименту, особливо зважаючи на потребу у точності та якості таких показників при розслідуванні ДТП.

Інші надані стороною обвинувачення докази у вигляді протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.02.2020р. зі схемою та фототаблицею до нього; медичного висновку №232 від 16.02.2020р. Миколаївського обласного наркологічного диспансеру щодо результатів огляду ОСОБА_4 на стан сп`яніння; висновку експерта №512 від 20.03.2020р. судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 ; висновку експерта №20-426 від 06.04.2020р. з дослідження технічного стану автомобіля "Daewoo lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 з фототаблицею; висновку експерта №20-427 від 08.04.2020р. транспортно-трасологічної експертизи з фототаблицею до нього - лише підтверджують обстановку події, причетність учасників до події та наслідки події у вигляді загибелі пішохода, однак жодним чином не мають самостійного доказового значення у підтвердження суспільно-небезпечного діяння з боку водія ОСОБА_4 у вигляді порушень вимог п.п. 2.3 "б", 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України.

Також в ході судового розгляду не встановлено будь-яких доказів порушення ОСОБА_4 п. 2.3 "б" ПДР України, а саме того, що останній був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, відволікався від керування транспортним засобом. Навпаки в ході судового розгляду ОСОБА_4 пояснив, що перебував у тверезому стані та об`єктивно оцінював дорожню обстановку та її зміни; під час руху в транспортному засобі увімкнув ближнє світло фар; постійно їхав в одній смузі та не маневрував, у зв`язку з чим належним чином слідкував за керуванням транспортним засобом; в салоні авто музика не грала та з пасажирами практично не було спілкування. Наведені пояснення були підтверджені також допитаними в судовому засіданні свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_9 .

На підставі викладеного, оскільки в ході судового розгляду наявними доказами не підтверджено порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 2.3 "б", 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, що унеможливлює встановлення причинно-наслідкового зв`язку із настанням ДТП, таким чином в його діях відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за такого суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 129 КПК України, оскільки обвинуваченого ОСОБА_4 виправдано, у зв`язку з чим цивільний позов потерпілих ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, а такоє витрат на правову допомогу слід залишити без розгляду.

Оскільки щодо ОСОБА_4 ухвалено виправдувальний вирок, за такого стягнення процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні підлягає за рахунок держави.

Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України наступним чином:

- письмові докази залишити у матеріалах кримінального провадження;

- транспортний засіб марки "Daewoo lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано ОСОБА_4 на відповідальне зберігання - вважати повернутим за належністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - визнати невинуватим та виправдати у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Цивільний позов ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 про стягнення з ОСОБА_4 27190 грн. матеріальної шкоди, 300 000 грн. моральної шкоди та 54 000 грн. витрат на правову допомогу - залишити без розгляду.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на проведення судової автотехнічної експертизи від 06.04.2020р. №20-426; судової транспортно-трасологічної експертизи від 08.04.2020р. №20-427; судової автотехнічної експертизи від 22.04.2020р. №20-478, загальною вартістю 5393,52 грн. - віднести на рахунок держави.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, долю речових доказів вирішити наступним чином:

- письмові докази залишити у матеріалах кримінального провадження;

- транспортний засіб марки "Daewoo lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано ОСОБА_4 на відповідальне зберігання - вважати повернутим за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1