Номер справи 703/1786/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м. Сміла

Смілянський міськрайонного суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Сміла кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2018 під №0000429, за клопотанням слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру у зв`язку із вчиненням особою у стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балаклея Смілянського району Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_6 , у невстановлений час, у період з 20 січня 2018 року по 01 лютого 2018 року, шляхом вільного доступу, з під зруйновного погребу, що знаходиться на території неогородженого подвір`я будинковолодіння АДРЕСА_3 , таємно вчинив крадіжку майна, належного ОСОБА_7 , а саме: рейки металевої залізничної звичайної (ширококолійної) типу Р-60 довжиною 5 метрів, бувшої у використанні, після чого з місця вчинення злочину з викраденим зник, спричинивши потерпілому матеріальних збитків на суму 1219 гривень 00 копійок.

Дії ОСОБА_6 мають ознаки суспільно-небезпечного діяння, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч.1 ст.185 КК України.

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотаннями про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом, оскільки під час досудового розслідування встановлено, що він вчинив суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності.

Під час судового розгляду особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 , психічний розлад якого не перешкоджає його участі в судовому засіданні, у присутності його законного представника та захисника, не заперечував обставин, які викладені у фабулі клопотання прокурора про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру. Крім того зазначив, що саме ним було вчинено суспільно-небезпечне діяння, обставини якого викладені у клопотанні, та пояснив, що дійсно викрав у січні 2018 року з під зруйновного погребу, що знаходиться на території неогородженого подвір`я будинковолодіння АДРЕСА_3 , металеву рейку, яку у подальшому здав на металобрухт. Просив призначити йому примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Законний представник та захисник проти задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, не заперечували, при цьому просили застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, при цьому заслухавши думки учасників судового провадження, зважаючи на можливість з`ясування всіх обставин під час судового засідання за відсутності в ньому потерпілого, судом, відповідно до приписів ст.325 КПК України, вирішено проводити судовий розгляд без участі потерпілого.

Під час судового розгляду прокурором надані письмові докази, які безпосередньо досліджені судом та у повній мірі підтверджують обставини вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 07 лютого 2018 року, відповідно до якого, ОСОБА_7 повідомив працівників поліції про те, що 01 лютого 2018 року невідома особа в АДРЕСА_3 , скоїла крадіжку металевих виробів з погребу, при цьому у вчиненні крадіжки підозрював ОСОБА_6 ;

- заява ОСОБА_7 від 17 квітня 2018 року, відповідно до якої, останній надав слідчому дозвіл на проведення огляду будинковолодіння АДРЕСА_3 ;

- протокол огляду місця події від 17 квітня 2018 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого, слідчим 17 квітня 2018 року в період часу з 12 години 30 хвилин до 12 години 55 хвилин, у присутності понятих та ОСОБА_7 , проведено огляд будинковолодіння АДРЕСА_3 , під час якого виявлено залишки розібраного входу до погреба;

- висновком про вартість майна від 13 березня 2018 року, відповідно до якого, вартість рейки металевої залізничної (ширококолійної) типу Р-60 довжиною 5 метрів становить 1219 гривень 00 копійок.

Таким чином, у судовому засіданні, шляхом дослідження доказів, встановлено, що у період з 20 січня 2018 року по 01 лютого 2018 року мало місце суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке вчинене саме ОСОБА_6 .

Разом з тим, згідно правової позиції Європейського суду з прав людини викладеної у п.18 справи "G.v.France", п.39 "Halilovic v.Bosnia and Herzegovina", почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №198 від 18 травня 2018 року, на період часу до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час, ОСОБА_6 виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді легкої розумової відсталості в ступені помірно вираженої дебільності (IQ=58 балів) з вираженими психопатоподібними розладами нестійкого типу, паранояльними включеннями (маячноподібні ідеї переслідування, маячне інтерпретування ситуації притягнення до карної відповідальності), що на думку комісії позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, перешкоджає його подальшій участі у слідчих діях та судовому розгляді.

З огляду на особливості інкримінованих йому дій, зважаючи на повторність скоєння суспільно-небезпечних діянь, враховуючи характеризуючи його образ та спосіб життя дані, домінуючу психопатологічну феноменологію, наявність актуальних паранояльних переживань, що поєднується з появами вродженого розумового недорозвитку та відсутністю критики, комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_6 , виявляючи клінічні ознаки пасивного типу суспільної небезпеки, потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду.

Наведені у вищевказаному висновку експерта обставини надають суду достатні підстави визнати ОСОБА_6 неосудним.

Відповідно до дослідженого судом висновку судово-психіатричної експертизи №198 від 18 травня 2018 року, на час вчинення суспільно-небезпечного діяння та на час проведення експертизи ОСОБА_6 страждав на психічний розлад, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними. Тобто, у ОСОБА_6 встановлено наявність як медичного критерію (хронічне психічне захворювання), так і інтелектуальної й вольової ознак юридичного критерію (нездатність усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними).

Саме на підставі вказаних обставини, суд зробив висновок про вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння у стані неосудності та, як наслідок, необхідність застосування щодо останнього примусових заходів медичного характеру.

Разом із тим, враховуючи, що стан неосудності пов`язаний з відсутню у особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих дій, які необхідно вчинити для доведення кримінального правопорушення до кінця. Юридична оцінка суспільно-небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне виключити з фабули обставин вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння, яка зазначена у клопотанні, посилання слідчого та прокурора на форму вини ОСОБА_6 та мету, яку останній бажав досягти вчиняючи суспільно небезпечне діяння, а саме наступні твердження: «умисно» та «з корисливих мотивів».

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії, або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема, до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ч.1 ст.94 КК України, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Вказаною статтею визначено три критерії, які суд має врахувати, призначаючи певний вид примусових заходів медичного характеру: 1) медичний (характер і тяжкість захворювання), 2) юридичний (тяжкість вчиненого діяння) 3) соціальний (ступінь небезпечності хворого для себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання. (постанова ККС ВС від 25 вересня 2019 року №464/7471/16-к).

Згідно ч.2 ст.94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Згідно ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як кримінальний проступок, у стані неосудності, при цьому, за своїм психічним станом потребує примусового лікування, та приймаючи до уваги, що висновок судово-психіатричного експерта не містить вказівки щодо необхідність госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги, а містить лише рекомендацію щодо застосування конкретного виду лікування, а також враховуючи характеризуючи дані щодо ОСОБА_6 , який за місцем проживання характеризується позитивно, перебуває на обліку в лікаря психіатра та нарколога, та приймаючи до уваги, що з часу вчинення інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння до дати розгляду судом по суті клопотання слідчого про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру, минув тривалий проміжок часу, протягом якого, з урахуванням відсутності відповідних доказів, ОСОБА_6 інших суспільно-небезпечних діянь чи кримінальних правопорушень не вчиняв, суд вважає за можливе застосувати щодо нього примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, внаслідок чого клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 як під час досудового розслідування кримінального провадження, так і під час його судового розгляду, не застосовувався та підстав для його застосування суд не вбачає.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 19, 93, 94, 185 КК України, ст. ст. 372, 395, 503, 512, 513 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 у зв`язку з вчиненням ним у стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не оскаржено, а у разі оскарження - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошений о 13 год. 10 хв. 07 квітня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1