Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 642/196/21
Провадження № 1-кп/553/140/2023
У Х В А Л А

Іменем України

11.01.2023 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника адвоката - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальні провадження № 000253 від 24.05.2021 року, № 0000330 від 13.10.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5

14.01.2021 року до Ленінського районного суду м. Харкова з Харківської місцевої прокуратури № 1 надійшов обвинувальний акт, складений 08.01.2021 року слідчим СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження № 0000330 від 13.10.2020 року відносно ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України (справа № 642/196/21).

18.08.2021 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова зі Слобідської окружної прокуратури м. Харкова надійшов обвинувальний акт, складений 16.08.2021 року слідчим СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківської області ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження № 000253 від 24.05.2021 року відносно ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України (справа № 646/5526/21).

Згідно з ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.08.2021 року кримінальне провадження № 000253 від 24.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України направлено до Харківського апеляційного суду для вирішення питання щодо визначення територіальної підсудності зазначеного провадження.

На підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 30.08.2021 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України передано із Червонозаводського районного суду м. Харкова до Комінтернівського районного суду м. Харкова

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.02.2022 року кримінальне провадження № 1-кп/641/354/2022 справа № 646/5526/21 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, об`єднано з кримінальним провадженням № 1-кп/641/270/2022 справа № 642/196/21 за обвинуваченням ОСОБА_5 ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України в одне та присвоєно єдиний номер провадження № 1-кп/641/270/2021, єдиний номер справи № 642/196/21.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан. Строк воєнного стану продовжувався згідно з Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 341/2022 від 17.05.2022 року, № 573/2022 від 12.08.2022 року та востаннє Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" з 05 год. 30 хв. 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова та Комінтернівського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

Згідно з ухвалою від 17.05.2022 року матеріали об`єднаних кримінальних проваджень № 000253 від 24.05.2021 року, № 0000330 від 13.10.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_5 ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України прийнято до провадження суддею Ленінського районного суду м. Полтави та призначене підготовче судове засідання.

На підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.05.2021 року відносно ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін дії якого продовжувався ухвалами 15.07.2021 року, 20.08.2021 року, 13.10.2021 року, 06.12.2021 року, 20.01.2022 року, а також ухвалами Ленінського районного суду м. Полтава від 17.05.2022 року, від 22.06.2022 року, від 11.08.2022 року, від 28.09.2022 року та від 22.11.2022 року.

Ухвалою судді від 09.01.2023 року вирішено судове засідання по справі проводити в режимі відеоконференції з під час трансляції з ДУ "Харківський слідчий ізолятор" з метою забезпечення участі обвинуваченого та дотримання його прав і інтересів.

Прокурор в судовому засіданні звернулася до суду з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігання яким стало підставою для його обрання та продовження, не зникли та не зменшилися; він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, не працює, не одружений, а тому є підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за вчинені злочини, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення. Запобігання вказаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання покладених на нього обов`язків неможливе за умови застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що проти задоволення клопотання прокурора заперечує, просить застосувати інший більш м`який запобіжний захід, в тому числі домашній арешт, оскільки має родину та постійне місце проживання. Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого, наголосив на тому, що доводи прокурора про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є припущеннями, жодними об`єктивними доказами не підтверджуються, наміру ухилятись від суду обвинувачений не має, здійснювати тиск на свідків не має можливості, оскільки свідками є працівники поліції. Просив врахувати дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та сім`ю, відмовити у задоволенні клопотання прокурора, застосувати до підзахисного інший більш м`який запобіжний захід, зокрема, у виді домашнього арешту, який здатен забезпечити належне виконання його підзахисним процесуальних обов`язків, а у випадку, якщо суд дійде висновку про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначити розмір застави у обсязі меншому, ніж був встановлений слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

При вирішенні клопотання прокурора суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень п. "С" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд у відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує той факт, що він обвинувачується у вчиненні ряду умисних кримінальних правопорушень, на розгляді в Ленінському районному суді м. Полтави перебуває об`єднане кримінальне провадження, в рамках якого ОСОБА_5 обвинувачується у злочинах, які відповідно до положень ст. 12 КК України віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів та за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який не працює та не має постійного джерела доходу, тоді як інкриміновані кримінальні правопорушення спрямовані на отримання прибутку, не має міцних та сталих соціальних зв`язків, його вік, репутацію, майновий стан та оцінюючи встановлені обставини у сукупності вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що він може ухилитись від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, анкетні дані та місце проживання яких йому достовірно відоме, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Сам факт перебування обвинуваченого певний період часу в умовах ізоляції, на переконання суду, не свідчить безперечно про таку його зміну, яка дає підстави припускати зменшення суспільної небезпечності інкримінованих йому діянь і особи обвинуваченого, та є приводом до такої істотної зміни обставин, що б виключали можливість реалізації ризиків, необхідність запобігання яким стала підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Жодних даних, які свідчать про наявність таких обставин, які можуть істотно вплинути на можливість продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , та стати підставою для скасування запобіжного заходу чи зміни запобіжного заходу на інший більш м`який, стороною захисту не надано та судом в ході судового розгляду справи не встановлено, як не здобуто даних, що свідчать про наявність підстав для зменшення розміру застави, визначеного при застосуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею.

Заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , та які на теперішній час не зникли, а також те, що, на переконання суду, застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в тому числі домашнього арешту чи особистого зобов`язання, є неможливим, позаяк з огляду на дані про особу обвинуваченого, зміст пред`явленого обвинувачення та інші конкретні обставини справи не здатне забезпечити належну процесуальну поведінку та реалізацію завдань кримінального провадження, визначених в ст. 2 КПК України, тим паче у зв`язку з військовою агресією проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, з приводу застосування особистої поруки та застави жодна особа у встановленому законом порядку не зверталась, суд приходить до висновку про доведеність підстав для продовження застосування раніше обраного запобіжного заходу та оскільки судовий розгляд справи не завершений, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду даної справи, вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою відносно нього на 60 днів, з застосуванням застави у розмірі, визначеному при застосуванні запобіжного заходу згідно з ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.05.2021 року.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів з 11 січня 2023 року по 11 березня 2023 року включно, з застосуванням застави у розмірі, визначеному при застосуванні запобіжного заходу згідно з ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.05.2021 року, - в сумі 113500 грн. 00 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1