КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 18 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2022 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003659 від 14 грудня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та накладено арешт на:

- мобільний телефон «Іphone», ІМЕІ НОМЕР_1 ;

- банківську карту № НОМЕР_2 ,які належать ОСОБА_5 , і які вилучено у ході проведення огляду місця події 15 грудня 2022 року за адресою: м. Київ, вул. Прорізна, буд. 12-Б, у приміщенні службового кабінету №311.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною у зв`язку із порушенням норм КПК України.

Апелянт зазначає, що клопотання подано з порушенням строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки майно вилучено 15 грудня 2022 року про, що складено відповідний протокол, а клопотання подано до суду 23 грудня 2022 року.

Також, у клопотанні не зазначено підстави для накладення арешту та не долучено документи, що підтверджують право власності на майно.

Крім того, ОСОБА_5 не має процесуального статусу у кримінальному провадженні.

На думку апелянта, прокурором не дотримано вимоги ст.ст. 171, 172 КПК України. щодо строку звернення до суду із клопотанням про накладення арешту.

Заслухавши доповідь судді, доводи власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, СВ ВП № 4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 14 грудня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003659, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07 грудня 2022 року, близько 12 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, Майдан Незалежності, 2, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під приводом оплати за визволення родича з полону, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами, в розмірі 906 908 гривень 51 копійка, які належать ОСОБА_7 .

15 грудня 2022 року за адресою: м. Київ, вул. Прорізна, 12-Б, в приміщенні службового кабінету № 311 ВП № 4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві проведено огляд місця події, де в присутності двох понятих виявлено і вилучено наступні речі: 1) мобільний телефон «Iphone», ІМЕІ НОМЕР_1 , який поміщено до спеціального пакету WAR1327818; 2) банківську карту № НОМЕР_2 , яку поміщено до спеціального пакету WAR1235418, які належать ОСОБА_5 .

Постановою старшого слідчого СВ ВП № 4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 15 грудня 2022 року вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003659.

16 грудня 2022 року прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 направив до Шевченківського районного суду м. Києва поштовим зв`язком клопотання про накладення арешту на зазначене майно.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2022 року клопотання задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0003659, про накладення арешту на зазначене майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, оскільки зазначене майно у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами відповідно до постанови старшого слідчого СВ ВП № 4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 15 грудня 2022 року (а.с. 66-67), відтак є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права ОСОБА_5 з потребами кримінального провадження та його зв`язок із кримінальним правопорушенням.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132,170,172КПК України, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на майно та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням, а відтак доводи апелянта про відсутність правових підстав для арешту майна, є не переконливими.

Доводи апелянта, що він не має процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, не заслуговують на увагу, з наступних підстав.

З огляду на положення п. 1 ч.2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Доводи власника майна що в клопотанні не зазначено підстави для накладення арешту майна, спростовуються матеріалами клопотання.

Так, прокурором у клопотанні зазначено правову підставу арешту вилученого під час огляду майна, а саме з метою збереження речових доказів, про що зазначено і в ухвалі слідчого судді.

Доводи апеляційної скарги, що клопотання подано з порушенням строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України є необґрунтованими. Зокрема, огляд проведено 15 грудня 2022 року про, що складено відповідний протокол (а.с 59-65), клопотання направлено поштовим зв`язком 16 грудня 2022 року, що підтверджується долученим до клопотання конвертом (а.с. 88). Відтак, клопотання прокурором подано у строк, визначений ст. 171 КПК України.

Інші доводи на які посилається апелянт також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховано ним при прийнятті рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга ОСОБА_5 , - задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2022 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11

Єдиний унікальний № 761/28653/22 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12

Провадження № 11сс/824/398/2022 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК