Справа № 392/11/23
Провадження № 1-кп/392/139/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000609 від 10.012.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мала Виска, Кіровоградської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 06 грудня 2022 року, (точного часу досудовим розслідуванням та судом не встановлено), вирішив шляхом обману заволодіти транспортним засобом автомобілем марки Opel Omega, в кузові червоного кольору, № кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1990 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , зареєстрований та належить ОСОБА_5 . При цьому він був обізнаний, що власник вказаного автомобіля ОСОБА_5 проходить службу в Збройних силах України та вказаний автомобіль знаходився на ремонті на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Переслідуючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, поза волею і без попередньої згоди власника, не маючи а ні дійсного, а ні уявного права на користування зазначеним транспортним засобом, ОСОБА_3 зателефонував до свого знайомого ОСОБА_6 , та запропонував придбати у нього за ціною металобрухту автомобіль марки Opel Omega, в кузові червоного кольору, № кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1990 року випуску. Після чого ОСОБА_7 , будучи необізнаним в злочинних діях ОСОБА_3 , погодився з даною пропозицією. Цього ж дня він прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходився вказаний автомобіль та за допомогою троса, не заводячи двигуна відбуксирував його за місцем свого проживання.

Тим самим ОСОБА_3 незаконно заволодів автомобілем марки Opel Omega, в кузові червоного кольору, № кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1990 року випуску, належним ОСОБА_5 , вартість якого згідно висновку експерта, становить 75 330,00 гривень.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, не заперечував щодо фактичних обставин кримінального правопорушення та пояснив, що 06 грудня 2022 року він зателефонував ОСОБА_8 та запропонував придбати у нього автомобіль марки Опель, який знаходився на подвір`ї по АДРЕСА_2 , та належав ОСОБА_5 . На вказану пропозицію ОСОБА_9 погодився та шляхом буксирування забрав вказаний автомобіль до свого місця проживання, грошові кошти в сумі 3600 грн відправи йому на карту. Показав, що був обізнаний, що ОСОБА_10 проходить службу в ЗСУ, а вказаний автомобіль знаходиться на подвір`ї за вказаною адресою. Зазначив, що ОСОБА_9 не знав, що вказаний автомобіль не належить йому ( ОСОБА_11 ). Наголосив, що вчинив так на емоціях, оскільки потерпілий був винен йому гроші за продаж авто, він був ображений на нього, бо той досить довго не віддавав йому кошти, при цьому зазначив, що ні до суду з позовом про повернення коштів не звертався, ні до правоохоронних органів також не звертався. У вчиненому розкаявся, вказав, що зробив відповідні висновки, готовий нести покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення. Просив суворо не карати, призначити мінімальне покарання.

Враховуючи те, що учасники провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, та вивченням характеризуючих даних на особу, визнавши недоцільним допит потерпілого, свідків, вивчення письмових доказів у провадженні.

Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено. З`ясувавши позиції прокурора та обвинуваченого, потерпілого, у наданій на адресу суду заяві, суд дійшов висновку про правильність кваліфікації досудовим слідством дій ОСОБА_3 за ч.1 ст.289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні обвинуваченому покарання суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином, вчинене проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Досліджуючи дані про особу, суд встановив, що компрометуючі матеріали у Маловисківській міській раді відносно ОСОБА_3 відсутні, останній не працює, неодружений, на диспансерних обліках в кабінетах психіатра та нарколога КНП «Маловисківська лікарня» не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, відповідно до ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставинам, відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, у виді обмеження волі в межах санкції статті ч. 1 ст. 289 КК України, яке є необхідним та достатнім, на думку суду, для його виправлення та попередження нових злочинів.

Однак враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 бажає виправитися, розкаявся у вчиненому, дав правдиві та послідовні показання, негативно оцінює вчинене ним кримінальне правопорушення, демонструє готовність понести заслужене покарання, враховуючи також відсутність майнових претензій від потерпілого ОСОБА_5 , а також ту обставину, що обвинувачений зобов`язався на майбутнє не чинити будь - яких протиправних дій, злочин вчинено останнім за відсутності обтяжуючих обставин, враховуючи також молодий вік обвинуваченого, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_3 саме такого виду та розміру покарання буде справедливим, необхідним та достатнім і досягне мети не лише покарати останнього за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України не встановлено.

Підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не застосовувати.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази автомобіль марки Opel Omega, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що зберігається на майданчику ВП №1 (м. Мала Виска) повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст.394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинувачен(ому)ій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_12

суддя