Код суду 233 Справа № 233/1991/22
Вирок
Іменем України
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, не одружений, дітей не має, має середню спеціальну освіту, працездатний, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 01.08.2016 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 309 ч. 1 КК України до штрафу у розмірі 1190 грн;
- 16.04.2019 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2, 309 ч. 2, 185 ч. 3, 186 ч. 2, 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі та штрафу в сумі 1190 грн, відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно, звільнений 29.11.2021 року умовно-достроково на підставі ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 19.11.2021 року, невідбутий строк покарання 1 рік 3 місяці 2 дні,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України,
Наприкінці травня 2022 року, в денний час доби, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись на території зруйнованої колишньої будівлі РВ МВС України в Донецькій області за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Костянтинівка, вул. Київська, 40, на ґрунті під дерев`яними дошками виявив предмет, зовні схожий на гранату. Переконавшись, що знайдений предмет є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини у вигляді спорядженого корпусу гранати типу РГД-5 з вибуховим пристроєм у вигляді запалу типу УЗРГМ-2, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання вищезазначених вибухової речовини та вибухового пристрою.
Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи, що виявлені ним предмети є вибуховою речовиною та вибуховим пристроєм, придбання, зберігання і носіння яких без відповідного дозволу є незаконним, ОСОБА_5 , діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, підняв з ґрунту споряджений корпус гранати типу РГД-5 з запалом типу УЗРГМ-2, щоб перенести до місця свого мешкання, тим самим здійснив незаконне придбання вибухової речовини та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.
У вказаний день та час ОСОБА_5 , діючи незаконно, умисно, переніс в руках вищевказаний споряджений корпус гранати типу РГД-5 з запалом типу УЗРГМ-2 до свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим здійснив незаконне носіння вибухової речовини та вибухового пристрою, без передбаченого законом дозволу, після чого поклав зазначені предмети на підвіконня в спальній кімнаті зазначеної квартири та став незаконно, умисно зберігати вибухову речовину та вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу.
14 вересня 2022 року в період часу з 20 год. 20 хв. по 20 год. 50 хв. в ході проведення у встановленому законом порядку огляду місця події, а саме квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , слідчим СВ ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено на підвіконні в спальній кімнаті:
-конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус осколкової наступальної ручної гранати РГД-5, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху;
-модернізований уніфікований запал ручної гранати типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху, які ОСОБА_5 умисно, незаконно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.
Таким чином, ОСОБА_5 скоїв незаконне придбання, носіння та зберігання вибухової речовини та вибухового пристрою, без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, зазначених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі, щиро каявся.
Під час досудового розслідування між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 02 листопада 2022 року була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, визнав повністю.
За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому упровадженні..
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_5 буде визначено остаточне покарання, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16.04.2019 року, та призначено до відбування покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого остаточного покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає рецидив злочинів.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше притягувався кримінальної відповідальності, має дві незняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, на медичних обліках за місцем проживання не перебуває, працездатний, офіційно не працевлаштований, стійких соціальних зв`язків не має, за місцем проживання характеризується негативно.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у виді 3 років позбавлення волі є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Разом з тим, суд погоджується з тим, що оскільки ОСОБА_5 раніше був засуджений за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16.04.2019 року за ст.ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2, 309 ч. 2, 185 ч. 3, 186 ч. 2, 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі та штрафу в сумі 1190 грн, і, не відбувши призначене покарання, знову скоїв нове кримінальне правопорушення, при призначенні йому покарання відповідно до ст. 71 КК України необхідно призначити йому остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком.
Крім того, суд також погоджується з тим, що невідбуте ОСОБА_5 покарання у виді штрафу не підлягає приєднанню відповідно до ч. 1 ст. 80 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим.
Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні проведено судову експертизу. Витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження в сумі 1887,80 грн. на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосований.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 02 листопада 2022 року.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16.04.2019 року, остаточно призначивши до відбування ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання на виконання вироку.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1887 (одну тисячу вісімсот вісімдесят сім) грн 80 коп. процесуальних витрат.
Речові докази: споряджений корпус осколкової наступальної ручної гранати РГД-5 та модернізований уніфікований запал ручної гранати типу УЗРГМ-2, знешкоджені відповідно до акту Управління вибухотехнічної служби ГУНП в Дніпропетровській області, вважати знищеними.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1