КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №753/5657/22 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2117/2023 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

06 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з ДУ "Львівська установа виконання покарань" № 19 матеріали кримінального провадження №0001101за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 02.11.2022 у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград Львівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 02.11.2022 ОСОБА_6 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Строк відбування покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 був обраний слідчим суддею запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що завершив свою дію. Під час судового розгляду запобіжний захід не обирався.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 18 квітня 2022 року, приблизно о 13 год. 00 хв., перебуваючи в торгівельному залі магазину «Ашан», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 17, де здійснює свою господарську діяльність ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» (ідентифікаційний код 35442481), вирішив таємно викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою обернення чужого майна на свою користь, шляхом вільного доступу, взяв з полиць товар, який належить ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», а саме: коньяк «Napoleon», 0,5 л, у кількості 2 шт, вартістю 167,44 грн, без ПДВ; пиво «Варштайн», 0,5 л, у кількості 2 шт., вартістю 71,50 грн, без ПДВ; салямі «Глобино» у кількості 0,361 г, вартістю 101,47 грн, без ПДВ; салямі «Глобино» у кількості 0,371 г, вартістю 102,74 грн, без ПДВ; масло селянське 73% «Ферма», у кількості 1 шт, вартістю 47,84 грн, без ПДВ, на загальну суму 490,99 грн, без ПДВ, який заховав до свого рюкзака, який був при ньому.

У подальшому, ОСОБА_6 пройшов повз касову зону, при цьому утримуючи вказаний товар при собі і не маючи наміру розрахуватись направився до виходу, однак був виявлений працівником охорони магазину.

Своїми умисними злочинними діями, ОСОБА_6 міг завдати матеріального збитку ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» (ідентифікаційний код 35442481), на загальну суму 490,99 грн, без ПДВ, вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Дії ОСОБА_6 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану (крадіжка).

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на суворість призначеного покарання, просить вирок Дарницького районного суду м. Києва від 02.11.2022 - скасувати та направити на новий судовий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що в день вчинення кримінального правопорушення, а саме 18.04.2022 року, він з товаришем приблизно о 13 год. 00 хв. прийшли до гіпермаркету Ашан, щоб купити продуктів. Зайшовши до гіпермаркету він пішов за товарами, які йому були потрібні. Взявши всі продукти та напої направився до каси, де його чекав товариш з кредитною картою, щоб розрахуватися за товари, але в той момент почалася повітряна тривога, а у людей паніка, охорона наказала усім покинути приміщення магазину, і в цей момент вони з товаришем загубили один одного. Апелянт вказує, що він з товаром пішов до касової зони, щоб подивитися куди пішов його товариш, але в той момент на нього накинувся охоронець не давши йому нічого пояснити і відразу викликав поліцію. По приїзду поліцейських, охоронець повідомив їм, що він хотів викрасти товари і запропонував сплатити у 5 разів більше за товари і лише тоді мене б відпустили, але у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги мій товариш вийшов з магазину, і тому не було змоги сплатити за товар. Зазначає, що він просив дати йому можливість зателефонувати товаришу, але йому заборонили це зробити і забрали телефон. Надалі його відвезли до відділку поліції, а на вечір доставили до ізолятора тимчасового тримання, і зранку провели засідання за ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, апелянт зазначає, що на засіданні, яке відбувалося 02.11.2022 року він просив надати йому захисника, але у зв`язку із поганим зв`язком, його ніхто не почув.

Представник потерпілого ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, а тому, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України апеляційний розгляд проведено без участі представника потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно із положеннями ч.1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції були виконані належним чином.

Як вбачається, з журналу та аудіозапису судового засідання від 27.10.2022, під час розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, щиро розкаявся, підтвердив обставини його вчинення, зазначивши час, місце, спосіб, мету скоєння злочину, а також розмір і вартість викраденого ним майна та не заперечував проти розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд першої інстанції переконався у правильності розуміння ОСОБА_6 змісту обвинувачення, у добровільності його позиції, а також роз`яснив обвинуваченому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти викладених в обвинувальному акті обставин, суд першої інстанції у відповідності до вимога ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 були роз`яснені умови та наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, в тому числі і те, що він буде позбавлений права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, а тому посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на фактичні обставини справи, колегія суддів не бере до уваги, оскільки зазначені обставини апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Не вбачає колегія суддів і порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_6 під час розгляду справи, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 , будучи обізнаним про свої права та обов`язки будь-яких клопотань щодо призначення йому захисника не заявляв. При цьому посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що в судовому засіданні суду першої інстанції, він просив призначити йому захисника є безпідставними і спростовуються технічним носієм інформації на якому зафіксовано судовий процес у суді першої інстанції. До того ж в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_6 не зміг чітко пояснити на якій саме стадії судового процесу він просив призначити йому захисника. Окрім того, і участь захисника не була обов`язковою, адже, злочин, який інкриміновано ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України не є особливо тяжким, а даних про те, що обвинувачений відноситься до будь-якої категорії осіб, зазначених у ч.2 ст. 52 КПК України матеріали провадження не містять, не надано таких даних і до суду апеляційної інстанції.

З приводу покарання, справедливість якого оскаржує апелянт, слід зазначити, що статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого суд першої інстанції при призначенні покарання повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Так, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину,який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого,відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України судом першої інстанції визнано і враховано щире каяття. Також, судом першої інстанції враховано дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий (штраф за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 14.09.2020 обвинуваченим сплачено, а обвинувальні акти у інших кримінальних провадженнях направлено до суду з обвинувальним актами і відомості про прийняті рішення відсутні), на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працював неофіційно, його вік, наявність середньо-спеціальної освіти. Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, в мінімальних межах, установлених санкцією інкримінованої статі, відповідно до положень КК України, у виді позбавлення волі. Таке покарання, на переконання колегії суддів, відповідає принципу індивідуалізації покарання, з огляду на вимоги ст. 50 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, відповідає основній меті покарання, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання дотримався вимог кримінального закону, врахував всі, передбачені ним обставини у їх сукупності, і підстав вважати оскаржуваний вирок занадто суворим, як про це зазначає обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

Додаткових доводів, які б могли бути підставою для скасування вироку обвинуваченим до апеляційного суду не надано. При цьому, колегія суддів зауважує, що на час апеляційного розгляду, ОСОБА_6 приймав участь в режимі ВКЗ з Львівської установи виконання покарань № 19 у зв`язку з обранням йому судом в іншому кримінальному провадженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Будь - яких істотних порушень кримінально-процесуального законодавства, які б ставили під сумнів правильність висновків суду, колегією суддів не встановлено

За таких обстави, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 02.11.2022 щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України- без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту отримання копії ухвали суду.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4