ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1339/23 Справа № 202/3868/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2022 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за п.12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Суд зазначив, що на підставі ст. 615 КПК України, у зв`язку з неможливістю розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою у установленому цим кодексом порядку, обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Не погодившись з вказаним рішенням, 26.01.2023, поза межами строку на апеляційне оскарження, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, яка надійшла до апеляційного суду 23.02.2023, в якій він, зокрема, просить поновити йому строк апеляційного оскарження ухвали, як пропущений з поважних причин.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений посилається на незаконність рішення суду та тривалість його перебування під вартою. Обвинувачений вказує, що автоматичне продовження запобіжного заходу, на підставі ч. 6 ст. 615 КПК України, за відсутності кримінального провадження щодо нього, є порушення кримінального процесуального закону України та його прав.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 399 КПК України, особа має право порушувати питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав поважності його пропуску, а суддя-доповідач, за наявності для того підстав, має право поновити строк. Як правило, обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження може бути викладено як у апеляційній скарзі, так і в окремій заяві (клопотанні).

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, на інші ухвали суду першої інстанції може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. За змістом ч. 3 зазначеної статті для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає в себе, у тому числі, право доступу до правосуддя, право на захист особисто чи за участю захисника.

У відповідності до ст. 116 КПК України закон вимагає додержання процесуальних строків, зазначені положення є визначальними і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків.

Лише наявність поважних причин, які повинна довести особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, у відповідності до ст. 117 КПК України є підставою для поновлення пропущеного строку.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29.10.2010 Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувану ухвалу судом першої інстанції було постановлено 21.07.2022. Між тим, апеляційну скаргу на зазначену ухвалу обвинувачений подав 26.01.2023, тобто поза межами строку на її апеляційне оскарження.

Разом з цим, 21.10.2022 обвинувачений ОСОБА_6 вже звертався до апеляційного суду зі скаргою на вказане рішення суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в задоволенні якого 24.10.2022 ухвалою Дніпровського апеляційного суду було відмовлено. До того ж, зазначене рішення апеляційного суду обвинуваченим було оскаржено до Верховного Суду, яким 12.12.2022 було відмовлено у відкритті провадження за скаргою, у зв`язку з відсутністю підстав для задоволення скарги та правильності рішення суду апеляційної інстанції.

З огляду на те, що клопотання обвинуваченого про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2022 вже було предметом розгляду апеляційного суду, яким було вмотивовано відмовлено в його задоволенні та нових поважних причин пропущення процесуального строку на апеляційне оскарження зазначеного рішення суду першої інстанції він не наводить, колегія суддів приходить до висновку, що законні підстави для поновлення ОСОБА_6 строку апеляційного оскарження ухвали - відсутні, тому його апеляційна скарга, відповідно до ст. 399 КПК України, підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 395, 398 399, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України - відмовити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного уду м. Дніпропетровська від 21 липня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, повернути апелянту.

Копію ухвали та оригінал апеляційної скарги, разом з додатками, невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4