ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/67/20 Номер провадження 11-кп/814/1314/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст. 286 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000311 за апеляційною скарг ою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2022 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селі Мостовівщина Великобагачанського району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, з повною загально. середньою освітою, непрацюючого, не судимого,

засуджено за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді арешту на 4 місяці, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено ОСОБА_9 від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 218650 матеріальної шкоди та 80000 моральної шкоди.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

12 жовтня 2019 року приблизно о 08 години 40 хвилин, ОСОБА_9 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки "ВАЗ-2102", державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , з автомобільним причепом марки "ЛЕВ", державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , виїхавши з другорядної автодороги Глобино-Мостовівщина, на автомобільний шлях міжнародного значення М03, сполученням Київ-Харків-Довжанський та рухаючись на 269 кілометрі + 400 метрів даного автошляху по правій полосі в напрямку села Сидорівщина Миргородського району Полтавської області, не оцінивши дорожню обстановку, не переконавшись у відсутності перешкоди для здійснення перестроювання транспортного засобу в крайню ліву полосу руху з метою здійснення розвороту, порушив вимогу пунктів 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, допустив зіткнення своїм переднім лівим крилом з передньою правою частиною транспортного засобу марки "Subaru Forester", державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням потерпілого ОСОБА_7 , якому належить даний транспортний засіб.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, потерпілому ОСОБА_7 завдано тілесні ушкодження: крайового перелому малогомілкової кістки, в нижній третині, перелом 5-ї плюсневої кістки лівої ступні, в області лівої стопи гематома, в області правого колінного суглобу рвана рана, набряклість, гематома правого колінного суглобу, які по ступеню тяжкості, у своїй сукупності, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

На вирок суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 284 КПК України закрити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд при ухвалені вироку поклав в основу докази, які є недопустимими.

Зазначає, що досліджувана історія хвороби потерпілого, отримана від КНП «Великобагачанська ЦРЛ» з порушенням ст. 163, ст. 165 КПК України на підставі запиту про її отримання, а не ухвали суду. Відсутні відомості коли та як було отримано ретгенограму від 12.10.2019 ОСОБА_7 , сам потерпілий вказував, що ретгенограму слідчому не передавав. При цьому стверджує, що опис рентгенограми щодо виявлених ушкоджень не відповідає ушкодженням, зазначеним в історії хвороби ОСОБА_7 .

Стверджує, що у висновку експерта № 613 є суперечності між резолютивною частиною та дослідницькою частиною. В матеріалах справи медична документація відсутня та в порядку ст. 290 КПК України медична документація стороні захисту не відкривалася Тому вважає, що висновок експерта № 613 є недопустимим і неналежним доказом.

Також вважає недопустимими та неналежними протокол огляду місця події від 23.11.2019 за участю ОСОБА_9 , протокол огляду місця події від 23.11.2019 за участю ОСОБА_7 та дві схеми місця ДТП від 12.10.2019, які є додатками до протоколів огляду, так як вказані докази отримані з істотним порушенням кримінального процесуального закону, які полягають у недотриманні належної процесуальної форми отримання такого доказу і даних, які у них зазначені та надані експерту для проведення інженерно-транспортної експертизи. Надану судом оцінку вказаним доказам вважає не правильною.

Оскільки вважає недопустимими протокол огляду місця події від 23.11.2019 за участю ОСОБА_9 , протокол огляду місця події від 23.11.2019 за участю ОСОБА_7 та дві схеми місця ДТП від 12.10.2019, тому і висновки інженерно-транспортної експертизи № 647 від 27.11.2019, а також транспортно-трасологічної та атотехнічної експертизи № 2330/2331 від 09.02.2022, в основу яких були покладені дані, зазначені в протоколах і схемах, є недопустимими доказами.

Зазначає, що оскільки у справі не було залучено відповідачем страхову компанію ПрАТ «УПСК», тому суд першої інстанції при вирішення цивільного позову, повинен був залишити цивільний позов потерпілого залишити без розгляду. При цьому, поза увагою суду залишилося те, що потерпілий в позові посилався на висновок експерта, яким визначено вартість відновлюваних робіт більшою, ніж ринкова вартість самого автомобіля, тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним. Стверджує, що в такому випадку власнику майна повинно бути відшкодовано різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Залишкова вартість експертом не визначалася.

Зазначає, що оскільки потерпілий не зазначав окремо шкоду завдану життю і здоров`ю, тому суд був позбавлений можливості розмежувати відповідальність страховика та страхувальника.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Під час апеляційного розгляду захисник та обвинувачений ОСОБА_9 подали суду клопотання про скасування вироку суду першої інстанції та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, визначених ст.49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку поданого клопотання, прокурора, який вважає, що клопотання підлягає задоволенню, потерпілого, який заперечив проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

За правилами ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Як випливає зі змісту положень ст.49 КК України та ч.3 ст.285 КПК України, за наявності підстав та умов, передбачених ст.49 КК України та за наявності згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності саме з підстав закінчення строків давності - звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 обвинувачується за ч.1 ст.286 КК України, яка відповідно до положень ст.12 КК України (на день вчинення кримінального правопорушення) є злочином невеликої тяжкості, який карається штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

За правилами п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Будь-яких обставин, які б свідчили про наявність підстав для зупинення перебігу строку давності, зокрема даних про вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення чи вчинення умисних дій, направлених на ухилення від досудового розслідування або суду, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, на момент перегляду апеляційним судом вироку Великобагачанського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_9 , строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за висунутим йому обвинуваченням закінчилися, що є підставою для його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Крім цього, обвинуваченому ОСОБА_9 у ході апеляційного розгляду були роз`яснені правові підстави та умови звільнення від кримінальної відповідальності, на що він надав свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.49 КК України, що відповідно до положень ч.3 ст.285 КПК України є умовою звільнення від кримінальної відповідальності.

З огляду на вказане звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.49 КК України та умов такого звільнення, колегія суддів дійшла висновку за необхідне, у відповідності до вимог ст.288 КПК України звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження із підстав п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Згідно з приписами, передбаченими п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог, передбачених ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи те, що колегією суддів задоволено клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, наслідком чого закривається кримінальне провадження, перевірка доводів апеляційної скарги колегією суддів не проводилась і рішення по поданій апеляційній скарзі не ухвалювалось.

Керуючись ст.ст.284, 286, 288, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_9 скасувати.

ОСОБА_9 на підставі ч.1 ст. 49 КК України звільнити від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження за ч.1 ст. 286 КК України щодо нього закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4