ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/226/23 Справа № 705/4831/22 Категорія: ст.81 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання за участі: прокурора засудженого захисника представника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 січня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ,-

в с т а н о в и л а:

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 24.01.2020.

Клопотання засудженого умотивоване тим, що він став на шлях виправлення, позитивно характеризується, бере участь в соціально-виховних роботах, працевлаштований в установі, за що має 3 заохочення, має незадовільний стан здоров`я, ряд тяжких захворювань, а на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей та хвора матір похилого віку, які потребують його допомоги. Звертає увагу на те, що піддавався стягненням, однак вони погашені у встановленому законом порядку і наразі він вважається таким, що стягнень не мав.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.01.2023 залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у зв`язку з тим, що останній не довів свого виправлення, а його поведінка упродовж всього терміну відбування покарання не була позитивною і не є прикладом для інших засуджених.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції від 23.01.2023 скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та ухвалити нову ухвалу, якою клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 задовольнити, звільнивши його від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк.

Зазначає, що ОСОБА_7 поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що вказує на наявність підстав, передбачених ст.81 КК України для його дострокового звільнення від подальшого відбування покарання. Зокрема засуджений працевлаштований, відповідально ставиться до покладених на нього трудових обов`язків за що 04.01.2022 був заохочений правами начальника установи. Крім того ОСОБА_7 має незадовільний стан здоров`я, сталі соціальні зв`язки, в тому числі має дітей і хвору матір похилого віку, яка потребує сторонньої допомоги.

Вказує, що ОСОБА_7 хоча і мав стягнення, однак останнє датоване 09.04.2021 і в силу ст.131-1 КВК України він є таким, що стягнень не має.

Заслухавши суддю-доповідача, думки засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги у повному обсязі з наведених в ній підстав, прокурора ОСОБА_6 про законність, обґрунтованість ухвали суду першої інстанції і безпідставність апеляційних вимог сторони захисту, пояснення представника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» ОСОБА_9 , який у вирішенні апеляційних вимог поклався на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 до задоволення не належить.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 81 КК України передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Таке звільнення може бути застосоване у тому разі, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів виправлення.

Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, передбаченої ст.50 КК України.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення є дискреційною нормою закону України про кримінальну відповідальність, тобто не є обов`язковим, а є виключно правом суду. При цьому висновку про можливість застосування положень ст.81 КК України, повинно передувати вивчення та аналіз даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особу засудженого в цілому. Для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення умовно-достроково наведених вимог закону дотримано.

Як встановлено з матеріалів провадження, вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 24.01.2020 ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.125 КК України до остаточного покарання, призначеного за сукупністю вироків, у виді позбавлення волі на 4 роки 2 місяці.

Початком строку відбування покарання ОСОБА_7 є 04.09.2019, а кінцевим строком визначено 04.11.2023.

За наведених обставин, станом на 23.01.2023 - час розгляду судом клопотання про умовно-дострокове звільнення, ОСОБА_7 відбув дві третини строку покарання призначеного вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 24.01.2020 і передбаченого п.2 ч.3 ст.81 КК України.

Відповідно до довідок з місць відбування покарання про стягнення та заохочення на засудженого ОСОБА_7 , за час утримання під вартою, останній 04.01.2022 заохочувався за виконання покладених обов`язків та дотримання ПВР. Разом з цим, до засудженого ОСОБА_7 20 разів у період часу з 16.09.2019 по 09.04.2021 застосовані стягнення у виді попередження (1 раз), доган (16 разів) та поміщення в карцер (3 рази) за порушення розпорядку дня, порядку утримання в установі, локалізації, встановлення міжкамерного зв`язку, відсутність в строю під час перевірки.

Згідно характеристики начальника відділення соціально-психологічної служби № 1 ОСОБА_10 від 19.12.2022, ОСОБА_7 , утримуючись в СІЗО м.Черкаси, характеризувався негативно, до праці не залучався, 18 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, заохочення не мав. З 14.08.2020 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)», де характеризується негативно, 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, не дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. Працевлаштований на виробництві установи «каменотесом» за що 1 раз заохочувався правами начальника установи. У відношенні до представників адміністрації колонії не завжди ввічливий, не тактовний, на заходи виховного та профілактичного характеру реагує посередньо, робить висновки не завжди. Підтримує рівні стосунки із засудженими як позитивної, так і негативної спрямованості. Намагається дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці, не дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу та роботі самодіяльних організацій не приймає, за відсутності бажання. У скоєному кримінальному правопорушенні розкаюється. Комісією установи засудженому відмовлено у застосуванні заохочувальних норм законодавства: 14.06.2022 та 16.06.2022 в умовно-достроковому звільненні; 14.10.2021 та 02.11.2021 в зміні покарання більш м`яким; 24.01.2021 та 04.02.2021 у переведенні до дільниці соціальної реабілітації.

Наявна в матеріалах кримінального провадження характеристика на засудженого ОСОБА_7 сумнівів в достовірності занесених в ній даних не викликає.

Вирішуючи апеляційні вимоги сторони захисту щодо доцільності застосування щодо ОСОБА_7 положень ст.81 КК України, колегія суддів бере до уваги те, що прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення в кожному конкретному випадку залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Згідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Перевіривши дані про поведінку та ставлення ОСОБА_7 до праці за весь період відбування покарання, колегія суддів враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та дані про його особу в сукупності і приходить до висновку, що саме по собі дотримання умов і порядку відбування покарання у певний проміжок часу, не є достатньо переконливим важелем для ствердження про готовність засудженого до самокерованої правослухняної поведінки і доведення ним свого виправлення, з огляду на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання в установі є обов`язком засудженого, який він виконував формально, з огляду наявні у нього стягнення в кількості 20 штук в період з 16.09.2019 по 09.04.2021 за порушення режиму і порядку відбування покарання. Дані стягнення хоч і погашені у встановленому законом порядку на що в апеляційній скарзі звертає увагу захисник, однак беззаперечно свідчать про те, що за весь період відбування покарання поведінка ОСОБА_7 не була бездоганною.

Наведені обставини, на переконання колегії суддів, не вказують на те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі. Сам факт працевлаштування засудженого або успішного виконання трудових обов`язків з подальшим заохоченням, у певний період відбування покарання, не свідчить про виправлення ОСОБА_7 , а тому застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від покарання є передчасним.

Доводи сторони захисту про те, що накладені на засудженого стягнення погашені у встановленому законом порядку, тому не мають прийматися до уваги при вирішенні клопотання в порядку ст.81 КК України, колегія суддів визнає безпідставними та зауважує, що факт погашення накладених стягнень не вказує на те, що поведінка ОСОБА_7 під час відбування покарання може слугувати прикладом для інших засуджених, а рішення про умовно-дострокове звільнення приймається з урахуванням аналізу даних про поведінку за весь період відбування покарання, а не за певний проміжок часу.

Те, що засуджений ОСОБА_7 має незадовільний стан здоров`я та сталі соціальні зв`язки є характеризуючими даними на обвинуваченого, які, у сукупності з іншими обставинами, враховуються при вирішенні клопотання відповідного змісту, однак не являється самостійними та безпосередніми підставами для його умовно-дострокового звільнення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність, на даний час, підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , оскільки він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Керуючись ст.404, п.1 ч.1 ст.407, ст.ст.419, 537 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 січня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий

Судді