Номер провадження: 11-кп/813/938/23
Справа № 494/380/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000045 від 03.02.2020 року за апеляційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Березівського районного суду Одеської області від 27.12.2022 року, стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Ельхотово, Кіровського району, Республіка Північна Осетія-Аланія, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановив:

оскарженим вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вироком суду вирішено питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Оскарженим вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим за те, що він, 07 січня 2020 року, приблизно о 23 год., за попередньою змовою з ОСОБА_9 , матеріали відносного якого виділені в окреме провадження, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, прибули до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 .

Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на таємне викрадення чужого майна, будучи впевненими, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, незаконно проникли на огороджену територію подвір`я вказаного домоволодіння, де ОСОБА_8 з використанням фізичної сили зірвав замок на вхідних дверях, після чого проник у середину домоволодіння. В цей час ОСОБА_9 розбив ліктем руки віконне скло та незаконно проник до житла.

У продовження свого спільного злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 під час перебування у будинку, з прямим умислом, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, таємно викрали супутниковий тюнер марки «Digital», моделі №4100С Mini», вартістю 750 грн.

В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності, залишили місце скоєння злочину, розпорядившись, викраденим майном на власний розсуд, спричинивши злочинними діями матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 на суму 750 грн. .

Не погоджуючись з вироком суду заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить вирок суду першої змінити, в частині формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Прокурор просить в мотивувальній частині вироку суду, а саме в частині формулювання обвинувачення прізвище ОСОБА_9 замінити словами «особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження». В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Прокурор зазначає, що суд першої інстанції при формулюванні обвинувачення щодо ОСОБА_8 , в порушення вимог ст.ст. 370, 374 КПК України та презумпції невинуватості, зазначив «вчинення злочину ОСОБА_9 », що є підставою для зміни вироку.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, у відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК України, проведено за відсутності потерпілих та обвинуваченого ОСОБА_8 , які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Апеляційної суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права учасників процесу на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги заступника керівника Одеської обласної прокуратури; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому злочину, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються доказами, які судом досліджувались в обсязі, визначеному в порядку ч.3 ст.349 КПК. Ці обставини обвинуваченим не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються, апеляційним судом не встановлено, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація скоєного ОСОБА_8 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, переглядає вирок суду лише в межах апеляційної скарги..

Згідно вимог ст. 370 КПК України (далі КПК) судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно з положеннями ч.3 ст.373 КПК обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.374 КПК мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити серед іншого докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

За змістом цієї норми закону у мотивувальній частині обвинувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у кримінальному провадженні, аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення, а також мотивовані висновки суду про доведеність вчинення кримінального правопорушення або недоведеність вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону при прийняті оскаржуваного рішення районним судом дотримані не були.

Згідно оскарженого вироку, визнаючи винним ОСОБА_8 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, суд не дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону, а тому вирок суду першої інстанції не можна вважати законним і обґрунтованим, з огляду на таке.

Так, чинний КПК, зокрема ст. 17, 20, 21, 22 КПК країни та міжнародні стандарти у галузі судочинства, вказують на неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий розгляд.

Відповідно до частини 2 статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини 2 статі 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, частини 1 статті 11 Загальної декларації прав людини, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В ході апеляційного розгляду було встановлено, що до суду першої інстанції надійшли обвинувальні акти, стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які в подальшому були об`єднані в одне провадження.

Під час підготовчого судового засідання даного кримінального провадження було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 мобілізований та з 06.10.2022 року проходить військову службу за контрактом, у зв`язку з чим ухвалою суду від 14.12.2022 року було задоволено клопотання прокурора та матеріали за обвинуваченням ОСОБА_9 виділені в окреме провадження, а кримінальне провадження відносно нього зупинене до закінчення проходження обвинуваченим військової служби (т.1 а.п.144-145, 156-157).

Разом з цим, викладаючи формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення за попередньою змовою із ОСОБА_9 , що є неприпустимим та свідчить про невідповідність вироку вимогам КПК, оскільки оскаржений вирок містить посилання на прізвище особи, яка діяла за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні, матеріалами кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження та рішення щодо винуватості оскарженим вироком не приймалося.

З урахуванням вимог КПК та практики Європейського суду, зміст обвинувального вироку відносно ОСОБА_8 недвозначно вказує на співучасть іншої, конкретизованої у вироку особи, у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та є фактичною констатацією цього факту і, всупереч принципу презумпції невинуватості, безпідставно стверджує про причетність вказаної особи до вчинення зазначеного злочину.

Апеляційний суд наголошує, що встановлені судом щодо ОСОБА_8 фактичні обставини справи, не можуть вважатися встановленими щодо іншої особи, прізвище якої зазначене в обвинувальному вироку і потребують окремого дослідження при розгляді справи відносно цієї особи.

На переконання апеляційного суду, зазначення в обвинувальному вироку обставин кримінального правопорушення, скоєного іншою, крім обвинуваченого, особою відносно якої до ухвалення вироку матеріали кримінального провадження були виділені в окреме провадження та щодо цієї особи не здійснюється судовий розгляд в даному провадженні, не лише входить у колізію з нормами кримінального процесуального законодавства щодо вільної оцінки доказів, а й суперечить передбаченим ст.ст.2, 7 КПК завданням кримінального провадження та загальним засадам кримінального провадження, зокрема забезпеченню до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, а тому є незаконним.

З огляду на конституційно-правову та кримінальну засаду презумпції невинуватості є юридичний факт вчинення злочину, а тому беручи до уваги положення ст.17 КПК України, у яких реалізується положення ст.129 Конституції України, особа не може вважатися такою, що вчинила кримінальне правопорушення при відсутності обвинувального вироку щодо неї, який набрав законної сили.

Системний аналіз зазначених норм Основного Закону України та КПК, а також правова неодноразова позиція Верховного Суду, вказують на те, що навіть незважаючи на непрюдиційність обвинувального акту, питання вини іншого співучасника має бути доведено в іншому кримінальному проваджені.

При цьому, апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до положень кримінального процесуального закону підлягає обов`язковому застосуванню та виходить з того, що презумпція невинуватості порушується, якщо судове рішення щодо особи, яка обвинувачується у вчинені кримінального злочину, відображає думку про його винність до того, як його вина була доведена відповідно до закону. Досить навіть за відсутності офіційних висновків того, що є деяке припущення, що суд розглядає обвинуваченого в якості винного (справи «Мінеллі проти Швейцарії» пункт 37; «Нераттіні проти Греції» пункт 23; «Діду проти Румунії» пункт 41).

Таким чином, апеляційний суд констатує, що зазначення судом в обвинувальному вироку при викладенні формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення за попередньою змовою з іншою конкретизованою у вироку особою зроблені без аналізу сукупності зібраних доказів щодо цієї особи та порушує право цієї особи на презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини в окремому провадженні.

За таких обставин, вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ст.ст.409, 412 КПК, а тому підлягає зміні.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.

Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК, суд апеляційної інстанції змінює вирок у в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а оскаржений вирок суду змінити.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Березівського районного суду Одеської області від 27.12.2022 року у кримінальному провадженні №0000045 від 03.02.2020 року, яким ОСОБА_8 засудженийза ч.3 ст.185 КК України змінити.

Виключити з абзаців 1, 2, 3, 4 мотивувальної частини вироку вказівку суду на вчинення ОСОБА_8 злочину за попередньою змовою з ОСОБА_9 , та вважати вірним, що злочин вчинений ОСОБА_8 за попередньою змовою з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4