Справа № 948/1012/23>
Номер провадження 1-кп/948/59/23>
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 року Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного провадження в смт Машівка Полтавського району Полтавської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 від 01.03.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Вільча Поліського району Київської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого в Благодійному фонді «Карітас» на посаді водія, який зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , а мешкає фактично за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правовпорушення, передбаченого частиною другою статті 111-1 КК України,

встановив:

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Всупереч вказаним нормам Президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_4 , а також інші невстановлені на цей час представники влади РФ, спланували, підготували і розв`язали воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі - ЗС РФ) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в АР Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Разом з тим, громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з початку вторгнення ЗС РФ на територію України, тобто з 24.02.2022 по теперішній час, перебував в м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області, тобто на території яка знаходилась під тимчасовою окупацією.

У серпні 2022 року більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, незаконним органом окупаційної влади РФ на тимчасово окупованій території, за вищевказаною адресою було створено так зване «ГП Волчанское лесное хозяйство», при так званій «Харьковской военной администрации», директором якого тимчасова окупаційна влада РФ призначила на посаду іншу особу.

Надалі ОСОБА_3 на пропозицію, так званого, директора «ГП Волчанское лесное хозяйство» та маючи злочинний умисел, спрямований на зайняття посади лісничого в незаконностворенному «ГП Волчанское лесное хозяйство», який виразився у добровільній згоді та зайнятті посади лісничого «ГП Волчанское лесное хозяйство» розташованого за адресою: м. Вовчанськ Харківської області.

Крім того, у серпні місяці 2022 року точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на добровільному зайнятті посади лісничого в створеному військовою адміністрацією рф «ГП Волчанское лесное хозяйство» виконував вказівки іншої особи (директора), а саме: отримував заявки на деревину, розповсюджував її зі складу, який знаходиться на території Чайківського лісництва ДП «Вовчанське лісове господарство», супроводжував її та в подальшому проводив облік відпущеної деревини.

Крім того, ОСОБА_3 , приймав участь у зборах, які проводились у приміщенні ДП «Вовчанське лісове господарство» незаконним органом влади, створеного на тимчасово окупованій території.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 111-1 КК України як добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора (колабораційна діяльність).

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 до суду із клопотанням прокурора Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_5 про розгляд даного обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, а також із письмовою заявою обвинуваченого ОСОБА_3 , яка складена в присутності захисника ? адвоката ОСОБА_6 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Матеріали кримінального провадження відповідають вимогам частини третьої статті 302 КПК України, встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження. За таких обставин суд ухвалює вирок у спрощеному провадженні.

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Обставиною, яка відповідно до статті 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального проступку, конкретні обставини по справі, спосіб, обстановку скоєного злочину, обставину, що пом`якшує покарання, дані про особу обвинуваченого, який працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за останнім місцем мешкання характеризується задовільно, раніше не судимий, обставину, що пом`якшує покарання, майновий стан обвинуваченого, і вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 111-1 КК України, у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю без конфіскації майна, що є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого.

Прийшовши до висновку про можливість не визначати додаткове факультативне покарання у вигляді конфіскації майна, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Згідно з частиною другою статті 59 КК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Оскільки вказане покарання у виді конфіскації майна санкцією ч. 2 ст. 111-1 КК України встановлене як додаткове факультативне, суд приходить до висновку про можливість не застосовувати його відносно ОСОБА_3 , враховуючи обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарської діяльності в усіх підприємствах, установах, організація незалежно від форм власності на строк 10 (десять) років, без конфіскації майна.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини першої статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя - ОСОБА_1