Справа № 686/1339/23
Провадження № 1-кс/686/565/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за скаргою ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. В обґрунтування доводів скарги зазначено, що 05.01.2023 року ОСОБА_3 звернувся до начальника Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.194-1 КК України, однак відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР внесені не були, а отже вимоги ст.214 КПК України не виконані. У скарзі ОСОБА_3 просить: зобов`язати уповноважених осіб Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області внести його заяву про вчинення злочину від 04.01.2023 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

ОСОБА_3 , який клопотав про розгляд скарги без його участі, та представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явились.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на вказане, враховуючи принцип диспозитивності, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали скарги та надані матеріали перевірки, слідчий суддя приходить до наступного.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із наданих матеріалів перевірки №243-22 вбачається, що дійсно 05.01.2023 р. ОСОБА_3 звертався до начальника Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області із заявою, датованою 04.01.2023 р., в якій повідомляв, що: «27.09.2022 р. дві особи чоловічої статі безпідставно незаконно проникли до приватного будинку ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . На вимогу ОСОБА_3 представитися, невідомі особи назвалися представниками Красилівського РЕМ та пред`явили якісь бланки неіснуючих організацій. Шляхом психологічного тиску, вищевказані особи примушували ОСОБА_3 надати їм документи на право власності його нерухомим майном. По даному факту 03.10.2022 р. ОСОБА_3 звернувся до начальника ВПД № 2 із зареєстрованою належним чином заявою (копію додає), в якій просив встановити та притягнути до відповідальності даних осіб. Станом на 04.01.2023 р. жодної відповіді по заяві ОСОБА_3 від 03.10.2022 р. він не отримав. 15.11.2022 р. група невідомих осіб незаконно проникла на територію приватного домогосподарства ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . Одна з осіб назвала себе головний інженер Красилівського РЕМ ОСОБА_4 . Жодних підтверджуючих документів, на вимогу ОСОБА_3 , вищевказані особи не представили та на його вимогу покинули територію приватного домогосподарства. Даний факт зафіксований ОСОБА_3 за допомогою технічного засобу. У разі необхідності він готовий надати відеофіксацію факту представникам правоохоронних органів. 02.12.2022 р. ОСОБА_3 отримав листа від особи, яка назвала себе головний інженер Красилівського РЕМ АТ «Хмельницькобленерго» ОСОБА_4 , в якому вищезазначена особа безпідставно незаконно вимагала від ОСОБА_3 надати документи на право власності його нерухомим майном. По даному факту 13.12.2022 року ОСОБА_3 звернувся до начальника ВПД № 2 із зареєстрованою належним чином заявою (копію додає), в якій просив невідкладно провести перевірку щодо законності дій ОСОБА_5 . Станом на 04.01.2023 року жодної відповіді по заяві від 13.12.2022 р. ОСОБА_3 не отримав. 04.01.2023 р. близько 10 год. ОСОБА_3 виявив, що невідомим суб`єктом пошкоджено електродроти, що ведуть від електроопори до приватного житлового будинку ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушено нормальну роботу електричної мережі, внаслідок чого було припинено постачання електроенергії до приватного будинку ОСОБА_3 за вищевказаною адресою. Такими злочинними діями ОСОБА_3 було завдано матеріальних збитків та заподіяно моральну шкоду. ОСОБА_3 свідомо заявляв, що станом на 04.01.2023 року він не отримував жодного документу, в якому була б вказана підстава порушення нормальної роботи електромережі, або будь-якого рішення суду про припинення електропостачання до приватного житлового будинку ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . Також інформував, що на законних підставах користується електроенергією у вищезазначеному приватному житловому будинку з 2005-го року. Вважає, що це помста за його громадянську позицію та громадську діяльність. Має підозру, що до вищевказаного правопорушення причетна особа, яка назвала себе головний інженер Красилівського РЕМ ОСОБА_4 . Вважає, що вчинено злочин, передбачений ст.194-1 КК України, тобто умисне пошкодження об`єктів електроенергетики. Тому, у вказаній заяві просив: прийняти та невідкладно зареєструвати заяву про вчинення злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань; розпочати за заявою про вчинення злочину досудове розслідування у формі досудового слідства за вчинення дій, які мають ознаки складу злочину, передбаченого ст.194-1 Кримінального Кодексу України; повідомити його письмово, у встановленому законом порядку та строк, про початок кримінального провадження та закінчення досудового розслідування вказаного злочину.»

Вказана заява ОСОБА_3 05.01.2023 р. була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал НП України» ВПД№2 за № 70. Після чого, ця заява ОСОБА_3 була скерована т.в.о. начальника Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, де 06.01.2023 р. була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал НП України» ХРУП за № 312.

Відомості до ЄРДР за цією, поданою ОСОБА_3 заявою, датованою 04.01.2023 р., внесені не були, про що заявника було повідомлено листом №354/121/119/04 2023 від 23.01.2023 р.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, у поданій ОСОБА_3 заяві, яка датована 04.01.2023 р., викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, зокрема й того, яке передбачене ст.194-1 КК України, оскільки ця заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), не містить ця заява й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій осіб за відповідними статтями Кримінального кодексу України, зокрема, не йдеться у цій заяві про умисне пошкодження саме визначених Законом України «Про ринок електричної енергії» об`єктів електроенергетики, яке призвело або могло призвести до порушення нормальної роботи цих об`єктів, або спричинило небезпеку для життя людей. Аргументи ОСОБА_3 про можливе вчинення кримінального правопорушення, фактично ґрунтуються на його суб`єктивній незгоді із діями працівників Красилівського РЕМ АТ «Хмельницькобленерго», пов`язаними із припиненням електропостачання по АДРЕСА_1 .

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя не вбачає підстав для внесення відомостей за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР. Ініціювання кримінального переслідування щодо осіб, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Враховуючи, що уповноваженими особами Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, про яку також йдеться у поданій ОСОБА_3 скарзі, тому у задоволенні цієї скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 214, 303- 307, 309, 395 КПК України,-

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя