Справа № 308/3766/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого 1-го відділення СВ Управління СБ України в Закарпатській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000010, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, про арешт майна, -

встановив:

13 березня 2023 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого 1-го відділення СВ Управління СБ України в Закарпатській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000010, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, про арешт майна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в ході проведення огляду огляд мобільного терміналу зв`язку марки «Huawei Y6», IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та був добровільно наданий ним органу досудового розслідування згідно розписки від 15.02.2023 для проведення огляду.

В ході проведення даного огляду було виявлено переписку в додатку для комунікації «Viber» переписку з контактом, підписаним як « ОСОБА_6 ». Так, в розділі «Інформація про чат і параметри», вказано, що абонент вказаного контакту користується номером мобільного оператора зв`язку « НОМЕР_3 ». Згідно протоколу допиту ОСОБА_5 від 15.02.2023 останній вказує, що даними контактом та номером мобільного телефону користується ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, в ході огляду було виявлено ряд інших матеріалів, які мають значення доказів в рамках даного кримінального провадження, зокрема переписки, фотоматеріали та голосові повідомлення.

15.02.2023 року вказаний мобільний термінал зв`язку визнаний речовим доказам у даному кримінальному провадженні та переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що вказаний мобільний термінал зв`язку містить ознаки речового доказу, як визначено ч. 1 ст. 98 КПК України і буде використаний як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, зокрема, наявні в ньому відомості підтверджують факт вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з метою встановлення об`єктивної істини в даному кримінальному провадженні, а також враховуючи, що вищевказаний термінал, відповідно до положень ст. 98 КПК України являється речовим доказом у кримінальному провадженні, про що слідчим винесено відповідну постанову та у відповідності до положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України на такий може бути накладено арешт з метою збереження, запобігання його знищенню або приховуванню, подальшого проведення експертних досліджень для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначає, що клопотання підтримує повністю, посилаючись на мотиви викладені у ньому просив таке задовольнити.

Представник власника майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставлення смс повістки.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим слідчий суддя розглянув подане клопотання про арешт майна у відсутності вказаних осіб.

Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до статті 107 КПК.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали заслухавши думку прокурора, слідчого, представника володільця майна, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділо УСБУ в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000010, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18 січня 2023 року.

Попередня правова кваліфікація вказаного кримінального правопорушення визначена за ч. 2 ст.111 КК України.

В ході проведення огляду огляд мобільного терміналу зв`язку марки «Huawei Y6», IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та був добровільно наданий ним органу досудового розслідування згідно розписки від 15.02.2023 для проведення огляду.

В ході проведення даного огляду було виявлено переписку в додатку для комунікації «Viber» переписку з контактом, підписаним як « ОСОБА_6 ». Так, в розділі «Інформація про чат і параметри», вказано, що абонент вказаного контакту користується номером мобільного оператора зв`язку « НОМЕР_3 ». Згідно протоколу допиту ОСОБА_5 від 15.02.2023 останній вказує, що даними контактом та номером мобільного телефону користується ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, в ході огляду було виявлено ряд інших матеріалів, які мають значення доказів в рамках даного кримінального провадження, зокрема переписки, фотоматеріали та голосові повідомлення.

Внесене прокурором в межах кримінального провадження №0000010, клопотання про арешт майна відповідає вимогам ч.2 ст.111 КПК України.

Метою поданого клопотання про арешт майна прокурор визначив збереження речових доказів у відповідності до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зазначене майно відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є тимчасово вилученим майном.

Також прокурором, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

В свою чергу статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право на володіння речами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Важливим в даних правовідносинах є те, що в кримінальному проваджені арешт допускається в тому числі і з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення, слід накласти арешт на:

- мобільний термінал зв`язку марки «Huawei Y6», IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 передати на відповідальне зберігання володільцю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку, а також обов`язку щодо представлення мобільного терміналу зв`язку марки «Huawei Y6», IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 на вимогу слідчого, прокурора, з метою проведення слідчих, процесуальних дій, експертиз та попередити останнього про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на:

- мобільний термінал зв`язку марки «Huawei Y6», IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із забороною розпорядження (зняття з обліку, перереєстрацію, відчуження) .

Покласти на ОСОБА_5 обов`язок забезпечити зберігання вказаного мобільного терміналу зв`язку марки «Huawei Y6», IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 у переданому вигляді до скасування арешту майна у повному обсязі у встановленому КПК України порядку до розгляду кримінального провадження №0000010, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, а також покласти обов`язок щодо представлення мобільного терміналу зв`язку марки «Huawei Y6», IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 на вимогу слідчого, прокурора, суду з метою проведення слідчих, процесуальних дій, експертизи .

Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження майна.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати власнику майна.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Копію ухвали вручити прокурору,слідчому, та іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1