Справа № 192/1406/22
Провадження № 1-кп/192/49/23
Ухвала

Іменем України

10 лютого 2023 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області угоду про визнання винуватості, укладену 20 вересня 2022 року між прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_7 , за участю захисника адвоката ОСОБА_8 , у внесеному 03 червня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженні № 0000431 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Свобода Берегівського району Закарпатської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 149, ч. 2 ст. 149 КК України,

встановив:

До Солонянського районного суд Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000431, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 червня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 149, ч. 2 ст. 149 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду було подано угоду про визнання винуватості, укладену 20 вересня 2022 року між прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_7 , за участю захисника адвоката ОСОБА_8 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив угоду затвердити та призначити покарання обвинуваченому згідно з угодою.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що надали згоду на укладення угоди.

Обвинувачений вину у вчиненні злочинів визнав, запевнив, що розкаюється, угоду підтримав.

Захисник просив угоду затвердити, вважає, що підстав для відмови у затвердженні угоди немає.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості вимогам закону, суд вважає, що у затвердженні угоди потрібно відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні таких кримінальних правопорушень:

злочину, передбаченого ч. 1 ст. 149 КК України, а саме у вербуванні, переміщенні людини, вчинених з метою експлуатації, з використанням примусу, обману;

злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, а саме у вербуванні, переміщенні людини, вчинених з метою експлуатації, з використанням примусу, обману, вчинених повторно, поєднаних з насильством, яке не є небезпечним для життя або здоров`я потерпілого, та з погрозою застосування такого насильства.

Санкція ч. 2 ст. 149 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України особливо тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Отже, за правилами, встановленими ч. 6 ст. 12 КК України, один із злочинів, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , а саме злочин, передбачений ч. 2 ст. 149 КК України є особливо тяжким, оскільки за його вчинення передбачене основне покарання більше десяти років.

Суд зазначає, що за приписами ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів;

2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

З огляду на правила, встановлені ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину можлива лише за наявності умов, визначених п.п. 2 та 3 ч. 4 ст. 469 КК України.

Суд звертає увагу, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 149 КК України, не віднесений до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Відсутні також такі обов`язкові умови укладення угоди у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів: 1) вчинення особливо тяжкого злочину за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою; 2) викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів; 3) підтвердження повідомленої інформація доказами.

За вказаних обставин суд вважає, що угода про визнання винуватості між прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_7 , за участю захисника адвоката ОСОБА_8 , суперечить вимогам КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 7 ст. 474 суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

Отже, у затвердженні угоди про визнання винуватості потрібно відмовити.

Суд звертає увагу, що перелік рішень, які можуть бути прийняті судом у підготовчому судовому засіданні, наведений у ч. 3 ст. 314 КПК України і є вичерпним.

Так, зокрема, за приписами п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

За змістом ч. 7 ст. 474 КПК України у разі відмови суду в затвердженні угоди досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Тобто, в залежності від того, на якій стадії укладено угоду, продовжується досудове розслідування або судове провадження в загальному порядку.

У разі відмови у затвердженні угоди за передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України підстав суд повертає кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження або продовжує судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду укладено під час здійснення судового провадження.

Таким чином, п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає реалізацію положень ч. 7 ст. 474 КПК України під час підготовчого судового засідання в разі відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, досягнутої (укладеної) під час досудового розслідування, та визначає дії суду - повернення кримінального провадження прокурору саме для продовження досудового розслідування.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних у кримінальних справ у постанові від 11.12.2015 № 13 вказав на те, що за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень:

а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або

б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

Як вбачається з матеріалів справи, угоду про визнання винуватості було укладено прокурором з підозрюваним ОСОБА_7 , тобто на стадії досудового розслідування.

Таким чином, враховуючи, що обвинувальний акт надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості, угоду було укладено на стадії досудового розслідування, суд дійшов висновку про відмову у затвердженні угоди, прокурором з клопотанням, пов`язаним з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення, до суду не звертався, тому суд вважає, що кримінальне провадження належить повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Суд також звертає увагу, що рішення про відмову у затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування не позбавляє прокурора права повторного направлення обвинувального акта до суду для вирішення питання щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, в порядку передбаченому КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 469, 474 КК України,

постановив:

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 20 вересня 2022 року між прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_7 , за участю захисника адвоката ОСОБА_8 , у внесеному 03 червня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженні № 0000431 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 149, ч. 2 ст. 149 КК України.

Кримінальне провадження № 0000431, внесене 03 червня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 149, ч. 2 ст. 149 КК України, повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1