Справа № 487/2304/23
Провадження № 1-кс/487/1111/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 24.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000404 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 24.04.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000404, звернувся 25.04.2023 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене під час обшуку 24.04.2023 приміщень першого поверху адміністративної будівлі штабу стрілецького батальйону військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: пакетик з кристалічною речовиною прозорого білого кольору; мобільний телефон ОСОБА_4 торгової марки «iPhone» модель «SE» (IMEI: НОМЕР_2 ), з SIM-карткою оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_3 .

Підставою звернення стало те, що вищезазначені вилучені предмети мають доказове значення у даному кримінальному провадженні.

Прокурор у судове засідання не прибув, до початку розгляду справи подав заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні №0000404 від 24.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Проведеним на даний час досудовим розслідуванням встановлено, що 24.04.2023 військовослужбовець військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_4 незаконно придбав психотропну речовину (альфа-PVP) без мети збуту, яку йому перекинула через паркан (збула) невстановлена на даний час досудовим розслідуванням особа, після чого був викритий «на гарячому» іншими військовослужбовцями військової частини.

Наведені обставини давали достатньо підстав вважати, що причетним до вчинення розслідуваного злочину являється військовослужбовець військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_4 та при проведенні обшуку першого поверху адміністративної будівлі штабу стрілецького батальйону військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України за адресою АДРЕСА_1 можуть бути виявлені та зафіксовані відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також відшукано предмет кримінального правопорушення.

При цьому, з урахуванням одержання повідомлення про злочин, час реєстрації кримінального провадження (19:51 год. 24.04.2023) та причетності до вчинення розслідуваного злочину військовослужбовця правоохоронного органу та можливість розголошення іншими військовослужбовцями військової частини № НОМЕР_1 відомостей про виявлення факту вчинення злочину ОСОБА_4 , в силу наявних тісних стосунків, які виникли за час служби з ним, існував ризик втрати доказів причетності його до вчинення кримінального правопорушення та приховування їх або знищення.

З огляду на викладене, в умовах невідкладності, пов`язаної із необхідністю врятуванням майна у вигляді речових доказів у кримінальному провадженні, впродовж 20:57-22:09 год. 24.04.2025, з письмового дозволу військової частини, було проведено обшук приміщень першого поверху адміністративної будівлі штабу стрілецького батальйону військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України за адресою АДРЕСА_1 до постановлення ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, в ході я кого було виявлено та вилучено: пакетик з кристалічною речовиною прозорого білого кольору, яка, зі слів ОСОБА_4 являється наркотичною речовиною (сіллю) альфа-PVP, яку йому для власного споживання збув інший військовослужбовець ОСОБА_5 , вказаний пакетик з речовиною, яка являється предметом кримінального правопорушення, забороненим у вільному обігу, опечатано до спеціального сейф-пакету Державного бюро розслідувань № S2050380 та вилучено; мобільний телефон ОСОБА_4 торгової марки «iPhone» модель «SE» (IMEI: НОМЕР_2 ), з SIM-карткою оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_3 .

Поверховим оглядом під час обшуку на одному з телефонів було виявлено переписку з абонентом « ОСОБА_6 », який, зі слів учасника обшуку ОСОБА_4 , являється особою, яка займається збутом психотропних речовин, та переписка містить відомості про збут та придбання психотропних речовин.

Вказані предмети мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні так як зазначені речі є засобом вчинення кримінального злочину та вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального злочину.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначений в клопотанні матеріальний об`єкт зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також у зв`язку із доведеністю прокурором наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його часткового задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене під час обшуку 24.04.2023 приміщень першого поверху адміністративної будівлі штабу стрілецького батальйону військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: пакетик з кристалічною речовиною прозорого білого кольору; мобільний телефон ОСОБА_4 торгової марки «iPhone» модель «SE» (IMEI: НОМЕР_2 ), з SIM-карткою оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1