печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛМАРКЕТ» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000801,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛМАРКЕТ» звернувсядо слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження №0000801. Клопотання обґрунтовано тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000801 від 17.08.2022 за ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 212 КК України, в рамках якого ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва накладено арешт на кошти ТОВ "ГЛОБАЛМАРКЕТ", які знаходяться на банківських рахунках підприємства. Зазначає, що Товариство не має жодного відношення до інкримінованих злочинів, відсутні будь-які докази вчинення підприємством кримінальних правопорушень. Більше того, Товариство добросовісно здійснює свою господарську діяльність суворо дотримуючись вимог чинного законодавства України, зокрема, належним чином зареєстроване в державному реєстрі, здійснює господарські операції зі своїми контрагентами на засадах взаємовигоди та рівноправності, своєчасно та в повному обсязі здійснює обов`язкові платежі до державного та місцевих бюджетів, а тому працює лише в рамках закону України. Правові підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, ще встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, вважаємо, що кошти, на які накладено арешт, ніяким чином не відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, і не стосуються обставин, які підлягають доказуванню в рамках кримінального провадження № 0000801 від 17.08.2022 року. Крім того, ці кошти не мають жодного відношення до обставин вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень. Крім того, відсутня можливість з поточного рахунку в банківській установі, в якій відкритий зарплатний проект підприємства, перераховувати комісію банку за зарахування заробітної плати на зарплатні картки співробітникам, без якої банк не зараховує кошти на зарплатні картки співробітникам. Разом з тим, підприємство не має змоги перерахувати до Державного бюджету кошти на підставі податкових декларацій з податку на додану вартість, а відтак, до Державного бюджету буде відсутнє відповідне надходження коштів. Також, Товариство не має можливості перераховувати кошти за комунальні послуги, спожиту електроенергію, природний газ та виплачувати заробітну плату співробітникам з відповідними податками. Внаслідок арешту банківських рахунків Товариство повністю паралізовано господарську діяльність підприємства, оскільки всі грошові кошти, які надходять на вказані банківські рахунки вже після накладання арешту, автоматично блокуються банками і підприємство позбавлено можливості ними розпоряджатися для здійснення господарської діяльності. Також, внаслідок арешту грошових коштів на банківських рахунках ТОВ «ГЛОБАЛМАРКЕТ», останнє не має фактичної можливості відкрити нові банківські рахунки та відновити свою господарську діяльність. Представник товариства наголошує, що на підприємстві працюють фізичні особи, які отримують заробітну плату з прибутку підприємницької діяльності, але внаслідок арешту банківських рахунків підприємства, Товариством позбавлено можливості отримувати прибуток та виплачувати заробітну плату працівникам. Тому вважаємо, що на даний час відпала потреба в застосуванні такого заходу, що і стало підставою для подання даного клопотання слідчому судді в порядку ч. 1 ст. 174 КПК України про скасування цього арешту. Представник ТОВ ««ГЛОБАЛМАРКЕТ»» - адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у відсутність, вимоги клопотання підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Прокурор/слідчий в судове засідання не прибули, про розгляд вказаного клопотання повідомлені належним чином. Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про повернення клопотання, у зв`язку з наступним. Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000801 від 17.08.2022 за ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 212 КК України. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.11.2022 року у справі № 757/33417/22-к вказане клопотання задоволено та накладено арешт на майно, а саме грошові кошти, які обліковуються на банківських рахунках ТОВ "Глобалмаркет", відкритих в ПуАТ "АКОРДБАНК", АТ "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ", АБ "ПІВДЕННИЙ", АТ "АЛЬФА-БАНК", АТ "УКРСИББАНК", АТ "АЙБОКС БАНК". Правові підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, ще встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна. Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24.03.2005 по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності. Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98). З огляду на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що правова підстава для арешту грошових коштів, спростовується, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому нерухомим майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження. Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити. Скасувати частково арешт, накладений в рамках кримінального провадження № 0000801 від 17.08.2022 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.11.2022 року у справі № 757/33417/22-к на кошти, які знаходяться на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛМАРКЕТ" ():

- НОМЕР_1 (980, 840, 978, 985) відкритий у ПуАТ «КБ Акордбанк» (МФО 380634, юридична адреса: м.Київ, вул.Стеценка, 6);

- НОМЕР_2 (980, 985, 978, 840, 826), відкритий у АТ "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ" (МФО 380281, юридична адреса: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 83-Д);

- НОМЕР_3 (980, 985, 978, 840, 826), НОМЕР_4 , відкриті у АБ "Південний" (МФО 328209, юридична адреса: м. Одеса, вул. Краснова, 6/1);

- НОМЕР_5 (980, 840, 978, 985, 156), відкритий у АТ "Альфа-банк" (МФО 300346, юридична адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100);

- НОМЕР_6 , відкритий в АТ "Укрсиббанк" (МФО 351005, юридична адреса: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12);

- НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , відкриті у АТ "АЙБОКС БАНК" (МФО 322302, юридична адреса: м. Київ, вул. Ділова, 9-А).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .