Справа № 381/2965/22
Провадження № 1-кп/362/342/23
ВИРОК

Іменем України

16.03.2023 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0000130 від 01.04.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Василькові Обухівського району Київської області, українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, неодружений, старший номер обслуги стартового взводу стартової батареї НОМЕР_1 дивізіону військової частини НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , старший солдат Збройних Сил України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 410, ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який триває дотепер.

ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби з 28.08.2020 на підставі контракту з Міністерством оборони України, та, обіймаючи посаду з 25.11.2020 старшого номера обслуги стартового взводу стартової батареї НОМЕР_1 дивізіону військової частини НОМЕР_2 , 24.02.2022 у період часу з 6:00 год. по 08:00 год. знаходився на території автопарку управління військової частини НОМЕР_2 , що у військовому містечку НОМЕР_3 у АДРЕСА_3 , біля автомобіля «Урал 4320», реєстраційний номер НОМЕР_4 , з якого військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 отримували зброю та боєприпаси евакуйовані із підрозділу 9612 військової частини НОМЕР_2 . Тоді ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення за рахунок держави, достовірно знаючи, що пістолет «Макарова» (ПМ) серія НОМЕР_5 калібру 9х18 мм, боєприпаси бойові пістолетні патрони калібру 9х18 мм у кількості 16 шт., а також ручні димові гранати РДГ-55МБ у кількості 7 шт. є військовим майном, яке перебуває на обліку військової частини НОМЕР_2 , вирішив стати на злочинний шлях і таємно викрасти та обернути на свою користь зазначені зброю, боєприпаси та ручні димові гранати, які в подальшому мав намір використати на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення військового майна, з указаних мотивів та метою, у період з 6:00 год. по 08:00 год. 24.02.2022 старший солдат ОСОБА_8 , у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаходячись біля автомобіля «Урал 4320», реєстраційний номер НОМЕР_4 на території автопарку управління військової частини НОМЕР_2 , що у військовому містечку НОМЕР_3 АДРЕСА_3 , діючи таємно від інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , не повідомляючи їм про свій злочинний умисел, тобто діючи таємно, в умовах воєнного стану викрав з вказаної військової частини зброю - пістолет «Макарова» (ПМ) серія НОМЕР_5 калібру 9х18 мм, боєприпаси бойові пістолетні патрони калібру 9х18 мм у кількості 16 шт., а також інше військове майно - ручні димові гранати РДГ-55МБ у кількості 7 шт., які внаслідок метушні при отриманні зброї знаходились на землі біля вказаного вище автомобіля, після чого помістив їх до карманів форменого одягу, в який був одягнений, чим викрав вказане вище військове майно.

Потім ОСОБА_8 викрадене майно виніс з території військової частини НОМЕР_2 та перемістив до приватного домоволодіння АДРЕСА_4 , таким чином розпорядився ним на власний розсуд.

Внаслідок вказаних протиправних дій старшого солдата ОСОБА_8 державі спричинено матеріальну шкоду у розмірі 3 317 грн. 71 коп., а саме: вартість пістолета «Макарова» (ПМ) серія НОМЕР_5 складає 875 грн. 79 коп., бойових пістолетних патронів калібру 9х18 мм - 0,37 грн., у кількості 16 шт. їх загальна вартість 5 грн. 92 коп., загальна вартість ручних димових гранат РДГ-55 МБ становить 2 436 грн. 00 коп.

Крім цього, старший солдат ОСОБА_8 , 24.02.2022, у період з 6:00 год. по 08:00 год. (більш точного часу не встановлено), викравши з військової частини НОМЕР_2 вищезазначене майно і перебуваючи на території автопарку управління військової частини НОМЕР_2 , що у військовому містечку НОМЕР_3 АДРЕСА_3 , усвідомлюючи, що вказані предмети являються вогнепальною зброєю та бойовими припасами, незаконно, діючи з єдиним умислом на носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року (зі змінами), та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року (зі змінами), дозволу, помістив їх до карманів форменого одягу, в який був одягнений, після чого перебуваючи на території військової частини НОМЕР_2 та під час передислокації 25.02.2022 до підрозділу військової частини НОМЕР_2 , що в АДРЕСА_5 , носив їх при собі.

Надалі ОСОБА_8 25.02.2022 (більш точного часу не встановлено), перебуваючи на території підрозділу військової частини НОМЕР_2 , що в АДРЕСА_5 , усвідомлюючи, що вказані предмети являються вогнепальною зброєю та бойовими припасами, діючи незаконно, без передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року (зі змінами), та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року (зі змінами), дозволу, на автомобілі перевіз їх до приватного домоволодіння

АДРЕСА_4 , у якому проживає його бабуся ОСОБА_9 , де зберігав їх у обраних ним місцях до 01.04.2022, тобто до проведення обшуку за вказаною вище адресою.

Обвинувачений ОСОБА_8 при його допиті у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, він повністю погодився з їх кваліфікацією і фактичними обставинами, які викладені у обвинувальному акті. Пояснив, що 24.02.2022 прибув до військової частини. Він та інші військові заряджали зброю. Була метушня через початок війни. Вирішив взяти пістолет, боєприпаси і гранати. Потім викрадене відвіз до будинку бабусі. Зберігав там. Коли його запитали чи взяв пістолет, боєприпаси гранати, то відразу признався і показав відповідним особам місце, де їх сховав. Наголосив, що 24.02.2022 взяв пістолет, боєприпаси і гранати у тому числі для захисту себе і родини. Також просив суд врахувати, що добровільно віддав викрадене, продовжує служити, а тому просив суд суворо його не карати.

Показання ОСОБА_8 є послідовними і логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального провадження, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_8 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, речових доказів і процесуальних витрат, суд вважає, що подія кримінальних правопорушень мала місце, вина ОСОБА_8 доведена повністю поза розумним сумнівом, його дії вірно кваліфіковані за: ч. 4 ст. 410 КК України, як викрадення військовослужбовцем зброї, бойових припасів та іншого військового майна, вчинене в умовах воєнного стану; ч. 1 ст. 263 КК України, як та носіння і зберігання вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської) та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_8 покарання, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_8 вчинив умисні кримінальні правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України одне з яких ( ч. 4 ст. 410 КК України ) є особливо тяжким злочином і посягає на встановлений порядок несення військової служби, а інше (ч. 1 ст. 263 КК України) є тяжким злочином, водночас суд враховує, що ОСОБА_8 є військовослужбовцем за контрактом, на обліку у лікаря нарколога та/або у лікаря психіатра не перебуває, виключно позитивно характеризується за місцем проживання і за місцем несення служби, що підтверджується даними характеристики голови Калинівської селищної ради від 17.02.2023 та службової характеристики командира ВЧ НОМЕР_2 від 21.02.2023, відповідно, у вільний від служби час проживає з 84-річним прадідом, якого фактично утримує, раніше не судимий.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

При цьому суд враховує вимоги постанови Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 559/1037/16-к, де надано роз`яснення, що активне сприяння розкриття злочину і щире каяття є окремими обставинами, що пом`якшують покарання, у зв`язку з чим суд розцінює щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину альтернативними, незалежними, окремо існуючими обставинами, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

При призначенні покарання суд, враховуючи усі фактичні обставини кримінальних правопорушень, їх ступінь тяжкості, декілька обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, також суд бере до уваги особу винного, який у судовому засіданні надав зізнавальні показання, є особою молодого віку, вперше вчинив злочин, в умовах збройної агресії проти України приймає активну участь у її захисті та висловив твердий намір продовжувати сумлінно виконувати службові обов`язки, вчинив ці кримінальні правопорушення внаслідок збігу тяжких обставин, що встановлено судом, добровільно видав викрадену зброю і боєприпаси, таким чином відшкодувавши шкоду, тобто негативні наслідки його злочинних дій усунуто і станом на сьогодні держава їх не зазнає, а тому суд погоджується з позицією прокурора і представника потерпілого, яка висловлена у судових дебатах, і вважає за доцільне призначити покарання у межах санкцій статей, за якими обвинувачується, а саме у виді позбавлення волі та, із застосуванням ст. 69 КК України, призначити покарання нижче від найнижчої межи, встановленої в санкції цих статей, однак пов`язане з позбавленням волі.

На думку суду, таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного, суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

При цьому суд враховує роз`яснення, які містяться у пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, тощо.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України, розподіл процесуальних витрат - у порядку ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_8 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 410, ч.1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 4 ст. 410 КК України, із застосуванням вимог ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 ( два) роки;

-за ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням вимог ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 2 ( два) роки;

Відповідно до ст. 62 КК України замінити ОСОБА_8 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на 2 (два) роки тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з дня поміщення його в дисциплінарний батальйон у порядку виконання вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 2265 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять) гривень 36 копійок.

Речові докази після набрання вироком законної сили: пістолет ПМ серія НОМЕР_5 , боєприпаси патрони калібру 9х18 мм у кількості 16 шт., ручні димові гранати РДГ-55МБ у кількості 7 шт., які передані на зберігання до кімнати зберігання зброї та боєприпасів ВЧ НОМЕР_2 відповідно до акту прийому від 23.02.2023, - повернути ВЧ НОМЕР_2 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1