Номер провадження: 11-сс/813/471/23
Справа № 522/1086/23 1-кс/522/361/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.02.2023 року,

встановив:

оскарженою ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 08.01.2023 року.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя послався на те, що заява ОСОБА_5 від 08.01.2023 року, подана до Одеської обласної прокуратури, не містить відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою зобов`язати Одеську обласну прокуратуру внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення працівниками Управління СБУ в Одеській області кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 КК України за його заявою від 08.01.2023 року, розпочати досудове розслідування та надати витяг з ЄРДР.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, ОСОБА_5 зазначає, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні його скарги на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення за його заявою.

Заявник стверджує, що слідчий суддя не врахував викладені ним обставини щодо вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що 16.11.2022 року, близько 09:00 год., працівники Управління СБУ, в кількості 6 осіб, озброєні автоматами, проникли до його помешкання та впродовж двох годин безпідставно, без ухвали слідчого судді, перевіряли його та членів його родини, будинок та інші приміщення, телефони та ноутбуки, тобто фактично безпідставно проводили слідчі дії, передбачені ст.ст.233, 234 КПК, а тому вважає, що в діях правоохоронців містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 КК України.

Крім того, заявник просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що в суді першої інстанції він участі не приймав.

Заявник ОСОБА_5 та прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, до суду не з`явились. При цьому, прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 надіслала заяву, в якій просила провести судове засідання без участі прокурора та відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Заявник ОСОБА_5 також звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутністю.

За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.107, ч.4 ст.405 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої ухвали, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що останні, будучи повідомленими про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явилися, колегія суддів оцінює таку позицію учасників провадження, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Щодо клопотання заявника про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Відповідно до положень ст. 395 КПК, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно матеріалів судового провадження та оскарженої ухвали вбачається, що заявник ОСОБА_5 участі в судовому засіданні суду першої інстанції не приймав, надав заяву про розгляд скарги в суді першої інстанції без його участі, копія ухвали слідчого судді йому була направлена судом 21.02.2023 року, апеляційну скаргу ОСОБА_5 відповідно до трекінгу «Укрпошти» подав 22.02.2023 року, яка надійшла на адресу апеляційного суду 06.03.2023 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції апеляційного суду.

Таким чином, враховуючи встановлені апеляційним судом обставини, строк на апеляційне оскарження заявником фактично не пропущений, а тому поновлення не потребує.

Перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо незаконності ухвали слідчого судді, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Статтями 303, 304 КПК визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Так, п.1 ч.1 ст.303 КПК передбачає можливість оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч.1 ст.304 КПК).

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 року №298).

Згідно з п.1 Глави 2 Розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч.1 ст.214 КПК, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч.4 ст.214 КПК).

Апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення.

З матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_5 звернувся до Одеської обласної прокуратури із заявою від 08.01.2023 року, про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення працівниками Управління СБУ в Одеській області кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України (а.п.7).

В мотивувальній частині заяви ОСОБА_5 посилається на те, що 16.11.2022 року, приблизно о 09:00 год., працівники Управління СБУ в Одеській області в кількості 6 осіб, озброєні автоматами, впродовж двох годин безпідставно перевіряли його та членів його родини, будинок, інші приміщення, телефони та ноутбуки. У зв`язку із чим 20.11.2022 року подав скаргу до Управління СБУ в Одеській області, однак остання була проігнорована.

Інших даних або відомостей щодо вчинення будь-яких кримінальних правопорушень конкретними особами за конкретних обставин заява ОСОБА_5 не містить.

З матеріалів судової справи вбачається, що Одеською обласною прокуратурою, ОСОБА_5 було надано відповідь за вих.№31/1/1-15ВИХ-23 від 10.01.2023 року на його звернення, зареєстроване 09.01.2023 року за №1520-22 щодо можливих неправомірних дій службових осіб Управління УСБУ в Одеській області, в йому роз`яснено положення ч.1 ст.2 КК України, ч.5 ст.214 КПК України та повідомлено, що в його заяві не міститься обставин, які б свідчили про вчинення працівниками СБУ кримінального правопорушення, у зв`язку із чим підстав для внесення відомостей до ЄРДР не вбачається (а.п.5-6).

Крім того, в матеріалах справи наявні повідомлення з Управління Служби безпеки України в Одеській області про те, що слідчі СВ УСБУ не приймали участі в проведенні слідчих дій за участі ОСОБА_5 , а слідчий відділ УСБУ не здійснює досудове розслідування стосовно ОСОБА_5 . Окрім того, повідомлено, що в ході перевірки журналів вхідної та вихідної кореспонденції як слідчого відділу, так і в цілому Управління, не встановлено фактів подачі ОСОБА_5 скарг та заяв на їх адресу (а.п.29, 36).

В оскарженій ухвалі слідчий суддя послався на те, що заява ОСОБА_5 не містить відомостей про вчинення кримінального правопорушення, а зазначеної в заяві інформації, які не підтверджується будь-якими доказами, не достатньо для підтвердження події вчинення злочину, передбаченого ст.364 КК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 висновків слідчого судді не спростовують.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді та звертає увагу, що окрім загального посилання про проведення безпідставної перевірки нібито працівниками УСБУ в Одеській області, заява ОСОБА_5 не містить будь-яких об`єктивних даних та доказів (пояснень свідків, фото-відео фіксації події та інших можливих доказів на підтвердження тверджень заявника) про вчинення злочину, передбаченого ст. 364 КК України, а тому вказана заява не є такою, що підлягає безумовному внесенню до ЄРДР.

Таким чином, висновок слідчого судді про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_5 відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду викладеній в постанові від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18, відповідно до якого - у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Таким чином, за результатами перевірки оскарженої ухвали слідчого судді, апеляційним судом встановлено, що доводи ОСОБА_5 про існування факту незаконної бездіяльності посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР, за заявою ОСОБА_5 від 08.01.2023 року (зареєстрованою 09.01.2023 року), є необґрунтованими та безпідставними.

Слідчим суддею не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 9, 303, 306, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.02.2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 , поданої в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 08.01.2023 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4