справа № 361/6611/22
провадження № 1-кп/361/713/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2023 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001177, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Броварського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , із середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження №0001177, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

24.01.2023 у судовому засіданні прокурор Броварської окружної прокуратури Київської області подала до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з посиланням на існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання (від 7 до 15 років), знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримала та просить задовольнити посилаючись на заявлені в клопотанні обставини.

Представник потерпілої ОСОБА_6 клопотання прокурора підтримала.

Обвинувачений ОСОБА_4 при вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора посилаючись на недоведеність останнім ризиків, передбачених положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України, а посилатися лише на тяжкість обвинувачення суперечить практиці Європейського суду з прав людини. Просить суд врахувати, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання, безпосередніх свідків немає, тому просить суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши позицію учасників кримінального провадження щодо заявленого прокурором клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд прийшов до наступних висновків.

Ухвалою суду від 09.12.2022 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів по 06.02.2023 включно.

Згідно ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на потерпілу, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При продовженні запобіжного заходу, суд враховує наявні матеріали кримінального провадження, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим.

Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та його тяжкість, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , а саме вбивство - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має неповнолітню дитину, розлучений, офіційно не працевлаштований, отже відсутні сталі соціальні зв`язки, тяжкість покарання, яке передбачене законом - позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, свідчить про ймовірність того, що обвинувачений може безперешкодно залишити своє місце проживання, ускладнивши тим самим здійснення правосуддя, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду.

Обставини, що обґрунтовують наявність ризиків, передбачених п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та обставини, що перешкоджають їх уникнути без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчиняти інші кримінальні правопорушення проти життя і здоров`я осіб, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо зухвалих протиправних дій, які вимагають значного рівня кримінальної рішучості. Зазначене породжує обґрунтовані ризики, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи не під вартою, здатний повторити такі ж кримінальні дії, оскільки не володіє достатнім рівнем самоконтролю. Крім цього, маючи таку рішучість до вчинення протиправних дій, обвинувачений ОСОБА_4 , здатний ухилитись від слідства і суду, незаконно впливати на потерпілу і свідків з тим, щоб вони підтримали його версію події, і останні, з огляду на характер події, матимуть підстави побоюватися за своє життя і здоров`я.

Дані обставини з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим свідчать про те, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та залишились незмінними.

При цьому суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому.

Суд враховує, що об`єктивних даних, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою, суду надано не було, як і не наведено жодних доводів, що обвинувачений не буде переховуватися від суду, не буде впливати на потерпілу та свідків.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який запропоновано прокурором, є недоцільним, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам, отже, відповідно до положень частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Вирішуючи питання щодо продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає розмір застави щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст. 177, 183, 194, 196-199, 331, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 27.03.2023 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1