ЄУН №336/959/23
провадження № 1-кп/336/529/2023
ВИРОК

іменем України

22 березня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001786 від 16 листопада 2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, на утриманні дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.12.2005 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік;

- 21.02.2006 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяць позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки;

- 24.02.2009 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 3 роки;

- 31.05.2010 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 03.02.2011 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст..70 ч.4 ст.71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі (звільнився умовно-достроково 29.12.2012);

- 05.07.2013 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 21.08.2013 року Орждонікідзевським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 ч.4 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

- 19.12.2013 Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 70 ч.ч. 1, 4 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна (звільнився умовно-достроково 07.10.2016, не відбутий строк покарання : 1 рік, 1 місяць 3 дні);

- 25.07.2019 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік. 17.02.2020 після перегляду вироку, остаточний вирок 1 рік позбавлення волі. Звільнився 04.05.2021;

- 05.10.2022 Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ст. 395 КК України та призначено покарання у вигляді 3 місяців арешту,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не зняті та не погашені у встановлений законом порядку на шлях виправлення і перевиховання не став, діючи повторно знову скоїв корисливий злочин за наступних обставин:

Так, 16 листопада 2022 року приблизно о 17 годині 55 хвилин, у період дії воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, продовженого Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, діючи повторно, знаходячись у салоні трамваю (маршрут руху №10), який в цей час перебував за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників біля б. 64-Г на ЗГТ «Іванова», де таємно рукою викрав з лівого карману куртки потерпілої ОСОБА_5 мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5 plus imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 » в корпусі золотистого кольору, вартість якого відповідно до висновку експерта Дніпропетровського НДІСЕ МЮУ №1072-22 від 13.12.2022 складає 2300 гривень.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на заволодіння та розпорядження чужим майном, ОСОБА_3 разом з викраденим майном почав виходити із салону зазначеного трамвая, але його дії щодо заволодіння мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 5 plus imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 » в корпусі золотистого кольору, були помічені потерпілою ОСОБА_5 та остання почала кричати ОСОБА_3 вимогу повернути викрадений телефон та припинити злочинні дії, проте останній усвідомлюючи, що його дії були помічені та мають відкритий характер, ніяк не зреагувавши на вимоги потерпілої, діючи умисно, почав бігти від потерпілої по пр. Моторобудівників в м. Запоріжжі, але не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий свідком ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав, пояснив, що 16 листопада 2022 року приблизно о 17 годині 55 хвилин, він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у салоні трамваю (маршрут руху №10), який в цей час перебував за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників біля б. 64-Г на ЗГТ «Іванова», заліз рукою в лівий карман куртки потерпілої ОСОБА_5 та викрав мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5 plus в корпусі золотистого кольору, вартість якого складає 2300 гривень, вартість не оспорює.

Після чого, він разом з викраденим телефоном почав виходити із салону зазначеного трамвая, але його дії щодо заволодіння мобільним телефоном, були помічені потерпілою ОСОБА_5 та остання почала кричати йому вимогу повернути викрадений телефон та припинити злочинні дії, він зробив декілька кроків після чого повернув телефон та був затриманий свідком ОСОБА_7 .

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що 16 листопада 2022 року приблизно о 17 годині 55 хвилин, вона поверталась з роботи, сіла в трамвай (маршрут руху №10), на ринку ОСОБА_8 зайшов обвинувачений, вона готувалась до виходу на ЗГТ «Іванова», за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників біля б. 64-Г, слухала музику через навушники, почула як навушники вискочили з вух та відчула відсутність телефону, оскільки був ривок, почала кричати та вимагала у обвинуваченого повернути телефон, оскільки вона помітила його дії, а обвинувачений почав виходити із салону зазначеного трамвая з її мобільним телефоном. Вона вимагала припинити злочинні дії, обвинувачений зробив декілька кроків після чого повернув телефон та був затриманий свідком ОСОБА_7 після чого вона викликала поліцію. Їй належить мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5 plus в корпусі золотистого кольору, вартість якого складає 2300 гривень.

Показання потерпілої та обвинуваченого є логічним та послідовними узгоджуються між собою, та узгоджуються з обставинами викладеними в обвинувальному акті.

16 листопада 2022 року приблизно о 18-30 год. ОСОБА_3 було затримано, як особу яку застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення, що підтверджується відповідним протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Телефон «Xiaomi Redmi 5 plus в корпусі золотистого кольору об`ємом пам`яті на 32 Gb та дротові навушники чорного кольору визнано речовими доказами, що підтверджується відповідною постановою. Вказані предмети повернуті потерпілій, що підтверджується розпискою.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 13, де експертів попереджено про відповідальність за відмову або видачу явно неправдивого висновку за ст. 384, 385 КК України, експерти дійшли висновку, що ОСОБА_3 виявляв та виявляє на теперішній час психічний розлад у формі психічних і поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання психоактивних речовин (алкоголь, опіоїди), синдром залежності від психоактивних речовин (алкоголь, опіоїди), на теперішній час утримання в особливих умовах, судомний синдром по анамнезу. У період здійснення інкримінованого йому кримінального правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв. Він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час він також віг також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує. Потребує лікування від полі наркоманії залежності. За психічним станом протипоказань не має.

16 листопада 2022 року ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відповідним висновком та не заперечується обвинуваченим.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, висновку судово-психіатричної експертизи та висновку на стан сп`яніння.

При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 , вірно розуміє зміст обставин провадження і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, потерпілої, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що вина у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, а саме закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до статті 1 КК України кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до тяжкого злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_3 вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, дані про його особу, спосіб життя, прокурор просив призначити покарання у вигляді семи років позбавлення волі, враховуючи що не відбув покарання за іншим вироком застосувати ст. 71 КК України та остаточно призначити покарання у вигляді 7 років одного місяця позбавлення волі, запобіжний захід до набрання вироком законної чинності залишити без змін, враховуючи позицію потерпілої, яка покладається на розсуд суду, вказала, що телефон їй повернуто і претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, обвинувачений та захисник просять суворо не карати, оскільки обвинувачений має ряд захворювань та застосувати положення статті 69 КК України, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо виключно в умовах ізоляції його від суспільства та вважає необхідним призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.71, 72 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Стан здоров`я не є перешкодою для відбування покарання, оскільки обвинувачений має задовільний стан здоров`я та отримує належне лікування, що підтверджується відповідною інформацією наданою стороною захисту.

Враховуючи особу винного, підстав для застосування положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають один день арешту (п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України).

Строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2022 року визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, та йому призначене покарання у виді 3 місяців арешту.

На день постановлення цього вироку, обвинувачений не відбув покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2023 року, який набув законної сили 05 січня 2023 року, початок строку відбування покарання 05 січня 2023 р., кінець строку відбування покарання 05 квітня 2023 р.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2022 року до обвинуваченого ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на шістдесят днів строком до 18.35 год. 15 січня 2023 року, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2023 року продовжено строк тримання під вартою до 00-00 год. 16 лютого 2023 року. В подальшому ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10.02.2023 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 продовжено до 10 квітня 2023 року. Прокурор просив залишити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін до набрання вироком законної сили.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що питання про обґрунтованість періоду тримання під вартою не можна розглядати абстрактно. Оцінювати, наскільки виправданим є подальше тримання обвинуваченого під вартою, в кожній справі потрібно з огляду на конкретні обставини. У справі безперервне тримання під вартою можна виправдати лише в разі, якщо існують конкретні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, попри презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, викладений у статті 5 Конвенції.

ОСОБА_3 вчинив корисне кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, ніде не працює, неодружений, неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів, суд не знаходить підстав для скасування або зміни раніше обраного судом щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, з урахуванням вимог ст.ст. 176, 177, 200, 377 КПК України у суду відсутні підстави для зміни ОСОБА_3 запобіжного заходу, у зв`язку з цим до набрання вироком законної сили суд залишає незмінним запобіжний захід щодо обвинуваченого, для забезпечення його належної процесуальної поведінки та для запобігання ризиків, що продовжують існувати.

Суд, відповідно до ст. 124 ч.2 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, стягує з обвинуваченого на користь держави, документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ст. 374 ч.4 п.2 КПК України у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Відповідно до довідки про витрати на проведенння експертизи, вартість судово-товарознавчої експертизи становить 755,08 грн.

Суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 755,08 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395, 532 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України, до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2022 року, і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) дня позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання з 18 години 30 хвилин 16 листопада 2022 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 3 на користь держави процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 755,08 грн.

Речовий доказ: мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5 plus imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 » в корпусі золотистого кольору, залишити потерпілій ОСОБА_5 за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1