Справа № 462/1974/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/367/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 28.03.2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 про бездіяльність посадових осіб ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, яка полягає у невнесенні відомостей у ЄРДР за заявою про злочин,

за участю:

скаржника - ОСОБА_6 ,

встановила:

Цією ухвалою було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо бездіяльності посадових осіб ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, яка полягає у невнесенні відомостей у ЄРДР за заявою про злочин в порядку ст. 214 КПК України.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя суду першої інстанції послалася на те, що у заяві ОСОБА_6 від 16.03.2023 про вчинення кримінального злочину відсутні, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, відомості та фактичні обставини, які могли б свідчити про вчинення гр. ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України. Водночас, суд зазначає, що в судовому засіданні показанням потерпілої ОСОБА_7 у справі 462/558/21 була надана належна оцінка суддею під час ухвалення вироку від 22.02.2023.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати визнати протиправною бездіяльність начальника відділу поліції №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, яка полягає у невнесенні відповідних даних у ЄРДР на підставі його заяви про злочин в порядку ст. 214 КПК України; зобов`язати начальника ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області внести відомості у ЄРДР за заявою в порядку ст. 214 КПК України про вчинення кримінального правопорушення. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необгрунтованою, такою що не відповідає вимогам КПК України.

Апелянт вважає, що покликання слідчого судді про те, що в його заяві відсутні відомості про вчинення кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки він все чітко в заяві обґрунтував. Крім того апелянт зазначив, що працівники поліції не тільки не внесли відомості в ЄРДР але і не реагують на його звернення та не дають відповіді на його запити. Є необґрунтованим покликання слідчого судді на матеріали справи № 462/558/21 зокрема на вирок від 22.02.2023, оскільки справа в судовому засіданні не досліджувалася.

Заслухавши доповідача, думку апелянта ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування виносить ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Згідно ч.1 ст. 11 КК України злочином (кримінальне правопорушення) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

З`ясовуючи можливість оскарження вказаного рішення слідчого судді, колегія суддів бере до уваги Рішення № 4-р (ІІ)/2020 другого сенату Конституційного суду України від 17 червня 2020 року у справі №3-180/2018 (1644/18), яким положення ч.3 ст. 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 , звернувся до суду зі скаргою про визнання протиправною бездіяльність начальника ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою про те, що громадянкою ОСОБА_7 в ході судового засідання у справі 462/558/21 були надані, на думку ОСОБА_6 , неправдиві свідчення про час її перебування в тролейбусі з моменту заходу в нього та до час початку спілкування з ОСОБА_6 стосовно пред`явлення проїзного квитка - 3, 5 хвилин, а на відеозаписі відображено 4 секунди. Скаржник вважав, що потерпіла дала неправдиві свідчення під присягою по цьому питанню.

Не здійснюючи детального аналізу обставинам, що зазначені у заяві поданій ОСОБА_6 до ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області від 16.03.2023 про вчинення кримінального правопорушення, слідча суддя вважала, що у ній не наведено конкретних відомостей, що можуть свідчити про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України. Водночас, суд зазначає, що наданим в судовому засіданні показанням потерпілої ОСОБА_7 у справі 462/558/21 була надана належна оцінка суддею під час ухвалення вироку від 22.02.2023. Отже враховуючи, що у заяві ОСОБА_6 про вчинення кримінального злочину від 16.03.2023 відсутні, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України відомості та фактичні обставини, які могли б свідчити про вчинення гр. ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

На переконання колегії суддів, за результатом судового розгляду поданої скарги, слідчий суддя підставно та вмотивовано відмовив у задоволені скарги ОСОБА_6 , оскільки викладені у заяві ОСОБА_6 від 16.03.2023 (а.с.3) обставини, щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, не можуть вважатись фактичними даними, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, оскільки не несуть в собі конкретних відомостей, які б підтверджували реальність конкретних подій злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а також мотиву, прямого умислу чи зацікавленість особи. Мотиви скаржника по суті є його суб`єктивним сприйняттям та зводяться до незгоди з показами особи та рішенням суду прийнятого з врахуванням показів гр. ОСОБА_7 , яка була потерпілою у кримінальному провадженні, яким засуджено ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України, оскільки ОСОБА_6 звинувачує її саме в дачі неправдивих показів, тобто вчинення кримінального правопорушення за ст.384 КК України, про що саме він і подав правоохоронним органам заяву для внесення відомостей в ЄРДР.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст. 214 КПК України.

На переконання колегії суддів слідчим суддею суду першої інстанції не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Покликання апелянта про те, що слідчий суддя в судовому засіданні не досліджував справу № 462/558/21 не означає, що слідчий суддя не вчинив цього під час підготовки до судового розгляду.

Судом апеляційної інстанції досліджено вирок Залізничного районного суд м. Львова від 22.02.2023 (справа № 462/558/21), яким засуджено ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України, до покарання у виді 2 років обмеження волі зі стягненням з нього на користь потерпілої ОСОБА_7 10 000 гривень відшкодування моральної шкоди. Висновок суду ґрунтується, як на показах обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 , які не суперечать один одному а доповнюються дослідженими доказами, яким судом першої інстанції надано обґрунтовану правову оцінку.

Стосовно апеляційних вимог зазначених в апеляції саме про невнесення відомостей в ЄРДР на підставі поданої заяви про кримінальне правопорушення суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Положення ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається. При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Апелянтом не було надано підтвердження того, що покази ОСОБА_7 , які, дані суду першої інстанції під присягою, в деталях могли б бути не точними, є саме неправдивими.

Враховуючи зазначене вище, ухвала слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 28.03.2023 року є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 392, 404, 407, 422 КПК України колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 28.03.2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 про бездіяльність посадових осіб ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, яка полягає у невнесенні відомостей у ЄРДР за заявою про злочин - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: