Справа №932/1520/23
Номер провадження №1-кс/932/566/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000349 від 10.02.2023 за ч.1 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

у клопотанні слідчий просить накласти арешт, шляхом позбавлення права володіння, користування та розпорядження, на автомобіль «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_5 .

Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що автомобілем «Mitsubishi Lancer», 09.02.2023, здійснено наїзд на пішохода ОСОБА_6 , якому заподіяно тілесні ушкодження та госпіталізовано до лікарні. Автомобіль є об`єктом кримінального правопорушення, по ньому будуть провадитись експертизи: судово-автотехнічна, судова транспортно-трасологічна та судова експертиза технічного стану автомобіля.

Слідчий вказує, що автомобіль визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Арешт мотивовано необхідністю збереження речових доказів.

В судове засідання слідчий не з`явився.

Захисник та власника в судове засідання не з`явились, надали заяву без участі та зазначили, що частково заперечують, просять залишити право користування, оскільки автомобіль є способом заробітку.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані додатки до клопотання, вважаю за необхідне клопотання задовольнити за наступних підстав.

Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, до реєстру, 10.02.2023, за №0000349, внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Автомобіль «Mitsubishi Lancer» було вилучено 09.02.2023 у водія ОСОБА_7 . Огли та 10.02.2023 визнано речовим доказом.

Вказаний автомобіль належить ОСОБА_5 .

У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За приписами ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За приписами ч.3 вказаної статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Оцінивши надані докази слідчий суддя приходить до переконання про доведення обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешт, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

Враховуючи, що автомобіль фактично є знаряддям злочину, міг зберегти на собі сліди злочину такий є речовим доказом. Його збереження має важливе значення для кримінального провадження, зокрема враховуючи мотиви клопотання про необхідність проведення із ним судових експертиз.

За таких обставин клопотання підлягає до задоволення в цілому.

Доводи про використання автомобіля в службових цілях не можуть бути самостійною підставою для відмови в арешті.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовільнити.

Накласти арешт, шляхом позбавлення права володіння, користування та розпорядження, на автомобіль «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .

Копії ухвали надіслати слідчому та власнику майна.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1