Справа №295/2811/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0005416 від 28.12.2019 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, громадянина України, освіта вища, розлученого, має на утриманні 3-х малолітніх дітей, працюючого менеджером ІП «Євроголд», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

по обвинуваченню за ч.1 ст.286КК України

з участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

27.12.2019 близько 16 годин 31 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Степана Бендери від вулиці Хлібної в напрямку до вулиці Небесної Сотні в м.Житомирі, з метою здійснити поворот ліворуч на перехресті вулиці Степана Бендери та вулиці Небесної Сотні для продовження руху по вулиці Небесної Сотні в м.Житомирі, в порушення вимог пункту 2.3б) ПДР України був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, відволікшись від керування транспортним засобом у дорозі, пункту 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод, або небезпеки іншим учасникам руху та, як наслідок допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які перетинали проїзну частину вул.Степана Бендери у м.Житомирі в межах пішохідного переходу з права наліво відносно руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця на правому плечі та перелому шийки правої плечової кістки, перелому шийки правої стегнової кістки, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

Необережні дії ОСОБА_4 , які виразились в порушені вимог п.п.2.3б), 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2021 перебувають у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_7 тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, пояснив, що 27.12.2019 близько 16:31 на автомобілі ВАЗ 21074 д.н.з. НОМЕР_1 їхав в м.Житомирі по вул.С.Бандери зі сторони вул.Хлібної в бік вулиці Н.Сотні. В той вечір були складні погодні умови, було відсутнє вуличне освітлення. Під`їжджаючи до перехрестя з вулицею Н.Сотні, на незначній швидкості, впевнився, що все безпечно, проїзжав перехрестя на зелений сигнал світлофору, щоб повернути ліворуч на вул.Н.Сотні. Повертаючи ліворуч, звернув увагу на якийсь предмет, який «прослизнув» справа. Зупинив автомобіль, вийшов, побачив, що за 5-7 метрів від авто із землі піднімаються дві жінки. Підійшов до останніх. Жінки піднялися, повідомили, що переходили дорогу на червоний сигнал світлофору. Запропонував допомогу, о 16:36 викликав медичну допомогу за номером 103, потім о 16:38 за номером 102 викликав поліцейських. Під час здійснення дзвінків до нього підійшла незнайома жінка, повідомила, що потерпіла йшла на червоний сигнал світлофору, а він їхав на зелений сигнал. Зазначив, що під час проїзду перехрестя, вулиця не освітлювалася, тому він не міг бачити як рухаються пішоходи. Вважає, що ніякого контакту між його авто та потерпілою не було, він цього не відчув. Окрім того, будь-яких видимих контактів потерпілої з частинами кузова його автомобіля не було, оскільки сам робив огляд свого авто після ДТП, наявний на автомобілі бруд не був порушений. Після прибуття швидкої допомоги, одна з жінок скаржилася на біль в руці. Потім приїздив до лікарні, куди завезли потерпілу, намагався її знайти, але йому пояснили, що остання покинула лікувальний заклад, відмовившись від госпіталізації. Вважає, що нічого не порушував, їхав зі швидкістю близько 10км/год, в тому що сталося він не винен, було погане освітлення, потерпілої не помітив, не міг її збити, так як будь-якого контакту автомобіля з людиною він не відчув. Про те, що вибігли дві жінки, сказав свідок. Коли починав рух, рушив з місця, помітив, що летить якийсь предмет справа по руху автомобіля. Проїхав декілька метрів і зупинився за 5-7 м від пішохідного переходу та побачив лежачих жінок поза межами пішохідного переходу, за 3-5 метрів від заднього бамперу його автомобіля, за 2 м від пішохідного переходу. Цивільний позов не визнав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження показаннями потерпілої, свідків, дослідженими в судовому засіданні письмовими документами.

Потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що 27.12.2019 після 16 години з подругою ОСОБА_10 вийшли з магазину АТБ, йшли по тротуару вулиці Н.Сотні в напрямку вул.Грушевського. Перехрестя вулиць Н.Сотні та С.Бандери переходила спокійним кроком на зелений сигнал світлофора. Пройшовши 2/3 частини пішохідного переходу, відчула сильний удар з лівого боку, через що впала на землю, з голови злетіла шапка, побачила бордюр, який був навпроти. Запам`ятала сріблястий колір бампера автомобіля. До неї підійшов чоловік та запитав чи вона жива і поїхав. Через деякий час знову підійшов цей чоловік, запитав чи зможе встати, але не могла. Тоді цей чоловік її підвів та посадив на переднє сидіння свого автомобіля, став викликати служби 102 та 103. Ніяких розмов про те, що визнає свою вину не говорила. Працівники швидкої допомогли сісти в авто, повідомили, що в неї зламана рука, про пошкодження ноги сказали встановлять в лікарні. Внаслідок ДТП в неї були переломи правої руки та правої ноги. Лікар не зміг зразу встановити що саме було переламане. В лікарні було холодно, зателефонувала сину, щоб забрав її додому. Син з невісткою після пригоди доклали зусиль для правильної діагностики, робили різні рентгенівські знімки. Встановили, що були зламані рука та тазобедрений суглоб, робили операцію по його заміні. Тиждень лікувалася в лікарні, потім вдома. Два місяці лежала, не могла пересуватися, рука була також зафіксована, нічого не могла робити. Для неї придбали спеціальне ортопедичне ліжко. Її лікуванням та реабілітацією займалися син з невісткою. Внаслідок отриманих через ДТП травм, їй завдана не тільки матеріальна шкода, так як витрачені значні кошти на придбання ліків, інших медичних засобів, проведення операції на заміні суглобу, але і моральна шкода, оскільки нормальне життя було порушено. Тривалий час не могла пересуватися. Зараз пересувається з тростиною, рука травмована не піднімається. Підтримала позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого на її користь матеріальної шкоди в сумі 43480,12грн (витрати на придбання ліків, матраца, крісла, корсета та ін.), моральної шкоди в сумі 100000грн та коштів витрачених на правничу допомогу.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що 27.12.2019 разом із ОСОБА_7 йшли з магазину АТБ по вул.Н.Сотні в бік вулиці Київської. Перехрестя вулиці С.Бендери переходили спокійним кроком на зелений сигнал світлофора, в руках тримали пакети. Вже були сутінки, чи горіло вуличне освітлення не пам`ятає, опадів не було, але раніше пролітав сніг. Вона йшла зліва, справа від неї йшла ОСОБА_7 . Дійшли майже до тротуару до якого залишалося 2 м. Потім її вдарило авто в лівій бік, в руку, від чого вона впала. За нею впала ОСОБА_7 . До неї підійшов обвинувачений. Піднялася сама, в неї боліла рука. Попросила водія підняти ОСОБА_7 , яка впала після неї також, на що він «приставив» потерпілу до свого авто, дав води. Згодом приїхали працівники швидкої та поліцейські. Автомобіль наїхав на неї стороною збоку, зі сторони пасажира. ОСОБА_7 після зіткнення до машини швидкої вели фельдшер та вона. До зіткнення ніякого звукового сигналу з автомобіля обвинуваченого не чула.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що з дітьми та ОСОБА_12 йшли по вул.Н.Сотні, потім на зелений сигнал світлофору переходили дорогу з вул.С.Бандери. Бачила, як з іншого боку вул.С.Бандери їхав «Жигуль» темного кольору, який мав повертати на вул.Н.Сотні. Від магазину АТБ по вул.Н.Сотні йшли повільно дві бабусі. Коли бабусі переходити дорогу, одну з бабусь, котра менша, зачепив «Жигуль» та вона впала. Водій підійшов до неї, посадив в своє авто на переднє сидіння, претензій до водія від бабусь не чула. Що було далі не знає, так як перейшла з дітьми дорогу та пішли по своїм справам. На який сигнал світлофора переходили дорогу бабусі та чи горіло світло на автомобілі не звертала увагу.

Свідок ОСОБА_13 , пояснила, що разом із ОСОБА_14 та її дітьми поверталися додому близько 17 години 27.12.2019. Йшли по вулиці С.Бандери, йшов мокрий сніг. Переходили перехрестя вулиць С.Бендери та Н.Сотні на зелений сигнал світлофору. Їм назустріч з ввімкненим сигналом повороту їхав автомобіль Жигуль, який мав повертати наліво на вул.Н.Сотні. Бачила дві жінки, які рухались повільно одна біля одної зі сторони вул.Л.Українки, перейшли більшу частину дороги. Можливо вони обходили калюжу, тому йшли не рівно в межах пішохідного переходу. Було видно, що жінки похилого віку. Вважає, що вони рухались на червоний сигнал світлофору. Жигуль їхав помалу та зачепив цих жінок. Прямого наїзду на жінок не було. Автомобіль їх зачепив, поїхав вперед, а жінки від контакту з автомобілем, впали та лежали вже позаду машини. Одна жінка піднялася самостійно, а іншій вона з водієм допомогли піднятися та посадили її в автомобіль обвинуваченого. Після зупинки автомобіль не переміщувався, водій включив аварійку, стояли чекали приїзду служб 102 і 103. Було темно, чи горіло вуличне освітлення не пам`ятає. З нею проводився слідчий експеримент, під час проведення якого розповіла про всі обставини ДТП, які бачила.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що 27.12.2019 між 16:00 та 17:00 проїжджав біля місця ДТП, побачив знайомий автомобіль, який за днів 7 до цього був у нього на ремонті, стояв посередині дороги. Зупинився, підійшов до ОСОБА_16 . Останній повідомив, що коли проїжджав перехрестя, коли авто почало їхати, в дзеркало побачив, як щось «мелькнуло», впали бабусі, викликав поліцію та швидку медичну допомогу. Оглядав автомобіль обвинуваченого та ніяких слідів зіткнення, подряпин на авто не побачив. По приїзду карети швидкої медичної допомоги, бабусі самостійно сіли в швидку, тільки одну з них притримувала медсестра. Просив потерпілих дати йому номера телефонів, на що вони відмовили та сказали, що претензій пред`являти не будуть, що вони самі винні. Також вказав, що був присутній під час огляду місця події як понятий, в протоколі до якого поставив свій підпис, там було все правильно зафіксовано. Під час огляду моросів дощ, пролітав сніг, вуличне освітлення не горіло, його ввімкнули через 5-10 хв. Пошкодження на автомобілі разом з обвинуваченим шукали з усіх боків, але нічого не виявили.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що 27.12.2019 близько 17:20-17:30 зателефонував знайомий ОСОБА_15 , на прохання якого приїхав на місце ДТП, оглядав та фотографував автомобіль обвинуваченого. Будь-яких ознак зіткнення, пошкодження на авто не виявив. Був понятим під час проведення слідчих експериментів, які проводили як із ввімкненим освітленням, так і без такого. Обвинувачений вказував, що погодні умови не відповідали тим, що були під час ДТП. Протокол слідчого експерименту підписав, все було правильно записано. Обвинувачений пояснював, що не зрозумів, що сталося: виїхав на середину дороги, щоб повертати ліворуч, на невеликій швидкості розпочав рух, щось сталося незрозуміле, та вже побачив, що жінки вже лежать на дорозі в калюжі.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що 27.12.2019 зателефонувала свекрусі та остання повідомила, що її збила машина, знаходиться в лікарні. Приїхала з чоловіком в лікарню біля 20 години, там матері чоловіка проводили обстеження. Це було в травмпункті, потерпіла лежала на каталці, скаржилась що болить права рука, робили рентген, виявили перелом руки та бедра, на руку наклали гіпс. Оскільки у приймальному відділення сказали, що не можуть госпіталізувати потерпілу в стаціонар, забрали бабусю до себе додому, наступного дня поїхали з нею до обласної лікарні, лікарні №1. Там її також оглядали, сказали, що перелом шийки стегна, треба замінити суглоб на стегні. 31.12.2019 провели операцію по заміні суглобу. Суглоб штучний придбавали за власні кошти. Із своєї банківської картки здійснювали витрати на придбання необхідних ліків, інших матеріалів і для операції також на які вказували лікарі. Купували матрац, крісло туалетне. Після операції пів року свекруха проживала з нею (оскільки проживає на 1 поверсі, а свекруха на 4 поверсі), доглядали за нею.

Даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.12.2019, схемою до нього, з яких видно, що пригода сталася на перехресті вулиць Небесної Сотні та С.Бандери в м.Житомирі При огляді зафіксовано розташування транспортного засобу марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 щодо елементів проїзної частини після ДТП та оглянуто вказаний автомобіль ( а.с.124-134).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №190 від 29.01.2020 на підставі даних судово-медичного обстеження ОСОБА_7 , враховуючи записи представлених медичних документів, даних рентгенологічного дослідження у останньої виявлено поєднану травму тіла у вигляді: синця на правому плечі та перелому шийки правої плечової кістки; перелому шийки правої стегнової кістки. Дана травма утворилася від дії тупих твердих предметів, не виключено від удару виступаючими частинами транспортного засобу, з послідуючим падінням на дорожне покриття, перебуваючи на позиції пішохода, можливо в термін та за обставин вказаних обстеженою та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як така, що не є небезпечною для життя, але призвела до тривалого розладу здоров`я (а.с.173-174).

Згідно висновку 1062 від 27.12.2019 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій встановлено, що у ОСОБА_4 під час огляду о 18:45 цього дня ознак сп`яніння не виявлено (а.с. 195).

Висновком експерта №11/2-38 від 22.01.2020 підтверджується, що на момент ДТП гальмова система, рульове керування, ходова частина автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилися в технічно працездатному стані. Під час дослідження гальмової системи, рульового керування, ходової частини та зовнішніх світлових приладів вказаного автомобіля будь-яких ознак технічного характеру, які могли б знаходить у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП не встановлено (а.с.135-150).

Згідно даних протоколу слідчого експерименту від 28.01.2020 проведеного в присутності понятих із свідком ОСОБА_4 встановлено, що його автомобіль рухався зі швидкістю близько 20км/год та зафіксовано місце розташування автомобіля на проїзній частині вул.С.Бандери м.Житомира на відставні 0,8м від лівого краю проїзної частини та на відставні 11м від умовної лінії межі перехрестя з вул.С.Бандери. При цьому ОСОБА_4 вказав де відносно елементів проїзної частини відбувся наїзд на пішохода та розповів, що пішоходи переходили проїзну частину з права на ліво відносно його напрямку руху та подолали 4,6м до місця наїзду (а.с.152-156).

Потерпіла ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту 28.01.2020 в присутності понятих та захисника ОСОБА_8 вказала, що проїзну частину вона переходила у темпі повільного кроку зі сторони вул.Л.Українки в напрямку вул.Грушевського, вказала де саме відносно елементів проїзної частини на неї відбувся наїзд (а.с.162-166).

Про проведенні слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 28.01.2020, остання вказала, що перетинала проїзну частину вул.С.Бандери зі сторони вул.Л.Українки в напрямку вул.Грушевського в темпі повільного кроку та вказала на місце наїзду, яке розташоване на пішохідному переході на відстані 5 м від правого краю проїзної частини дороги та на відстані 6,6м до умовної лінії межі перехрестя вул.Н.Сотні (а.с.157-161).

Свідок ОСОБА_13 під час проведення з нею слідчого експерименту 29.01.2020 вказала, що потерпілі бабусі йшли зі сторони вул.Л.Українки в напрямку вул.Грушевського. Проїзну частину вул.С.Бандери переходили справа на ліво в темпі спокійного кроку, також вказала на місце наїзду на потерпілу, яке розташоване на відстані 6,4м від умовної лінії краю проїзної частини АДРЕСА_3 (а.с.167-171).

Під час проведення слідчого експерименту з ОСОБА_4 27.02.2020 останній за участю понятих та статиста вказав, що здійснював рух по вул.С.Бандери в напрямку вул.Небесної Сотні в м.Житомирі з увімкненим ближнім світлом фар, зупинив транспортний засіб на червоний (заборонений сигнал світлофора) перед перехрестям вулиць С.Бандери та Н.Сотні на відстані 0,8м від лівого краю проїзної частини у поперечній проекції та на відстані 11м від умовної лінії межі перехрестя у повздовжній проекції. При цьому водій ОСОБА_4 не зміг вказати місце виходу, напрямок та швидкість руху пішоходів. Статиста було розміщено на правому краю проїзної частини (бардюрі) на різних відстанях. Було встановлено відстань з якої поняті та ОСОБА_4 чітко бачили статистів, а саме коли вони знаходилися за відстані 2 метрів від правого краю проїзної частини. Також в ході проведення слідчого експерименту встановлено, що в момент початку маневру перетину проїзної частини пішоходами (статистами) з право на ліво відносно руху автомобіля, пішоходи потрапляють в поле зору водія зі слів понятих на відстані 3,6 м (а.с.179-185).

Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи №384/20-25 від 30.01.2020 технічна можливість уникнення дорожньо-транспортної пригоди з боку водія ОСОБА_4 забезпечувалась за дотримання ним вимог п.п.2.3б) та 10.1 Правил дорожнього руху України, для чого перешкод технічного характеру не вбачається. В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля ВАЗ 2107 р/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.2.3б) та 10.1 Правил дорожнього руху України. З технічної точки, в діях водія ОСОБА_4 , вбачається невідповідність технічним вимогам вищезазначених пунктів ПДР України.

З урахуванням вихідних даних та проведеного дослідження, причиною створення аварійної обстановки й виникнення даної дорожньо-транспортної приходи, в даних умовах дорожнього руху, з технічної точки зору, слід вважати невідповідність дій водія ОСОБА_4 технічним вимогам п.п.2.3б) та 10.1. Правил дорожнього руху України (а.с.175-177).

Суд критично оцінює висунуту обвинуваченим під час судового слідства версію подій, що правил дорожнього руху він не порушував, що зіткнення його автомобіля з потерпілою не було, оскільки будь-яких механічних пошкоджень на авто виявлено не було та розцінює це як намагання пом`якшити свою участь у вчиненому або ж уникнути відповідальності. Твердження обвинуваченого спростовуються показаннями потерпілої, свідків, висновками експерта №11/2-38 від 22.01.2020 судово-автотехнічної експертизи №384/20-25 від 30.01.2020.

Про те, що саме автомобіль під керуванням ОСОБА_4 здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 від чого вони впали на проїзну частину дороги останні наполягали в судовому засіданні.

Що автомобіль обвинуваченого «зачепив» бабусь, які переходили дорогу ствердили свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .

Судом встановлено, що обвинувачений був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, рухаючись на невеликій швидкості, відволікся від керування транспортним засобом проїжджаючи перехрестя вулиць, внаслідок чого вчасно не звернув увагу на пішоходів. Сам обвинувачений пояснив, що тільки повертаючи ліворуч, звернув увагу на якийсь предмет, який «прослизнув» справа. Хоча як встановлено було під час проведення слідчого експерименту з ОСОБА_4 в момент початку маневру перетину проїзної частини пішоходами з право на ліво відносно руху автомобіля, пішоходи потрапляють в поле зору водія на відстані 3,6 м.

Як ствердив свідок ОСОБА_17 слідчі експерименти проводили як із ввімкненим освітленням, так і без такого.

Суд визнає показання потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 достовірними і об`єктивними, оскільки вони об`єктивно узгоджуються з іншими доказами дослідженими в судовому засіданні: висновками судово-медичної експертизи №190 від 29.01.2020, судово-автотехнічної експертизи №384/20-25 від 30.01.2020 Підстав обмовляти обвинуваченого потерпілою, свідками судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання ст.65КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно з ст.12КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання судом не встановлено.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, працює, має сім`ю, на утриманні 3 малолітніх дітей, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вперше вчинив злочин, який відноситься до категорії необережних злочинів, згідно досудової доповіді представника органу пробації ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюється як низький, а тому приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства у зв`язку з чим призначає основне покарання в межах санкції статті за якою він визнається винуватим у виді штрафу.

При цьому суд знаходить за можливе не застосовувати до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_4 вперше вчинив злочин, з необережності, в стані алкогольного сп`яніння не перебував.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Так як з дня вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 минуло більше як три роки, тому суд вважає звільнити його від покарання на підставі ч.5 ст.74КК України.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, яка була завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Як визначено ч.3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 43480,12грн на відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Доказами понесених потерпілою витрат у вказаній сумі є подані відповідні розрахункові чеки про придбання медикаментів, препаратів та протезу, обладнання для догляду.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого 100000грн моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що з вини ОСОБА_4 їй була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у фізичному болі, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, після ДТП потерпіла яка є особою поважного віку, перенесла операцію, тривалий час лікувалася, психічних стражданнях з приводу вимушених змін в звичайному житті, але вказана сума є завищеною, тому суд виходячи із засад розумності, виваженості та достатності зменшує її до 70000грн.

Позовні вимоги потерпілої про стягнення з обвинуваченого на її користь 41300грн в рахунок компенсації витрат за отримані юридичні послуги за час досудового розслідування та судового слідства підлягають частковому задоволенню. Заявлені вимоги є недоведеними, не підтверджені належними доказами витрати адвоката потерпілої пов`язані зокрема з придбанням дизельного палива для особистого автотранспорту в сумі 9700 грн та витрати пов`язані з добовими витратами 11900 грн (оплатою проживання, харчування в дні приїзду в м.Житомир під час досудового розслідування та судового слідства). Тому заявлені вимоги суд задовольняє частково, в сумі 19700 грн, оскільки представником потерпілої були надані юридичні послуги, був витрачений певний час пов`язаний з проведенням необхідних процесуальних дій під час досудового розслідування та судового слідства у даному кримінальному провадженні.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів Житомирським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС та Житомирським відділенням Київського науково-дослідного інституту при проведенні автотехнічних експертиз в сумі 3611,08грн, суд в порядку ст.124КПК України стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21074» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_19 , накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 03.01.2020 скасувати після набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст.371,373,374КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.49, ч.5 ст.74КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання в зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_7 43 480,12грн на відшкодування матеріальної шкоди, 70 000грн на відшкодування моральної шкоди та 19700 грн в рахунок компенсації витрат за отримані юридичні послуги, а всього 133 180,12 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 3611,08грн за проведення Житомирським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС та Житомирським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз автотехнічних експертиз.

Арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21074» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_19 , накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 03.01.2020 скасувати після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м.Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1