Справа № 455/445/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/730/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у режимі відео конференції кримінальне провадження № 455/445/22 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хирів Старосамбірського району Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 186 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 06 липня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Старосамбірського районного суду Львівської області ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту затримання 02.04.2022. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він достовірно знаючи, що в Україні діє воєнний стан, який оголошений згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та свідомо ігноруючи особливий стан в Україні, 02.04.2022 близько 13:30 год., перебуваючи в м. Хирів проходив разом з ОСОБА_9 по вул. Володимира Івасюка, Самбірського району Львівської області в напрямку автостанції, та побачивши невідомого йому, похилого віку чоловіка ( ОСОБА_10 ), ОСОБА_5 підійшов до нього і запитав, чи має він можливість розміняти грошову купюру номіналом 200 грн. Вказана купюра, яку мав намір розміняти ОСОБА_5 була з написом "сувенір". ОСОБА_5 побачивши, що ОСОБА_10 з кишені витягнув гаманець, в якому були дві грошові купюри номіналом по 200 грн., керуючись раптово виниклим прямим умислом на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, правою рукою з гаманця потерпілого, викрав грошові кошти в сумі 400 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок щодо нього змінити та призначити йому більш м`яке покарання. Зазначає, що у нього на утриманні перебуває вагітна дружина та двоє малолітніх дітей.

Вважає, що розмір призначеного покарання не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення внаслідок суворості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого та вважає вирок суду законним та обґрунтованим, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги на підставі ч. 1 ст. 404 КПК України.

Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються.

Щодо покарання, з яким не погоджується апелянт слід зазначити наступне.

Виходячи з положень ст. 65 КК України суди повинні суворо додержуватися вимог цієї норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вказаних вимог закону суд в повній мірі не дотримався, а тому колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги про несправедливість призначеного ОСОБА_5 покарання, його невідповідність тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, з огляду на таке.

Призначаючи відповідно до вимог ст. 65 КК України ОСОБА_5 покарання у виді 7 років позбавлення волі, місцевий суд зазначив, що враховує ступінь та характер суспільної небезпеки вчиненого діяння, тяжкість кримінального правопорушення, яке відносяться до тяжких злочинів, особу винного, який раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, перебував у місцях покарання, був звільнений з місця відбування покарання по відбуттю строку покарання,його вік, сімейний та матеріальний стан, зокрема, що він має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох малолітні дітей, посереднього характеризується за місцем проживання, будучи працездатною особою офіційно не працює, на обліку у лікаря-нарколога ти лікаря-психіатра не перебуває; наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої потерпілому шкоди, та обставин, які обтяжують покарання: рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Разом з тим, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Якщо санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з обмеженням волі на певний строк передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з обмеженням волі. У разі обрання покарання у виді обмеження волі це рішення також має бути вмотивовано у вироку.

Додержання цих вимог закону вимагає, що в кожному конкретному випадку суд, призначаючи покарання, повинен мотивувати у вироку, чому саме цей вид покарання він вважає за необхідне призначити обвинуваченому і чому саме обрана ним конкретна міра цього виду покарання є достатньою для досягнення цілей, сформульованих у ч. 2 ст. 50 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Згідно з п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні основного покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Відповідно до висновку Верховного суду від 27.04.2021 у справі №712/4384/20, однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи положень ст. 69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання. Суди зобов`язані встановити не лише наявність, а й обґрунтувати, яким чином такі пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

За змістом кримінального закону ступінь тяжкості вчиненого злочину передбачає не тільки врахування самої категорії тяжкості, визначеної ст.12 КК, а й індивідуальних особливостей злочинного діяння.

На думку колегії суддів, при призначенні ОСОБА_11 покарання судом першої інстанції не дотримано вказані вимоги закону України про кримінальну відповідальність і застосовано покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.

Залишилися без належної оцінки суду ті обставини, що ОСОБА_5 визнав усі обставини інкримінованого йому злочину, активно сприяв його розкриттю, щиро розкаявся у скоєному, повністю відшкодував завдану потерпілому шкоду, що підтверджується наявною у матеріалах справи заявою потерпілого ОСОБА_10 , який просив ОСОБА_5 суворо не карати, оскільки вони примирилися та жодних претензій до обвинуваченого він не має. Окрім цього, у ОСОБА_5 на утриманні дружина та троє малолітніх дітей.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому. Пояснив, що кримінальне правопорушення він вчинив через те, що втратив роботу, а дітей треба годувати. Стверджує, що кошти витратив на продукти для дітей.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання є занадто суворим і не сприятиме виправленню останнього.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Таке покарання відповідатиме вимогам ст. 65 КК України й буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного, наявність трьох обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди, колегія суддів вважає необхідним застосувати до обвинуваченого вимоги ст. 69 КК України і призначити основне покарання нижче від найнижчої межі у виді 5 років позбавлення волі.

Разом з тим, підстав для застосування ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає, оскільки всі зазначені обвинуваченим обставини враховані при прийнятті рішення про можливість застосування ст. 69 КК України.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні в частині призначеного покарання.

У решті вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 06 липня 2022 року щодо ОСОБА_5 змінити.

Пом`якшити ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4