Справа № 953/1565/23
н/п 1-кс/953/1731/23
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" березня 2023 р. м. Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
На обґрунтування доводів клопотання прокурором зазначено, що група невстановлених осіб у період з 2020 по 2021 року підробивши документи та підписи осіб, шахрайським шляхом, відкривши спадкові справи, заволоділи нерухомим майном померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме належними йому квартирами за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 .
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис № 5835 від 22.04.2020).
Спадкову справу після смерті ОСОБА_4 відкрили за заявою сторонньої особи, яка не мала ніякого відношення до померлого та не надала нотаріусу жодних підтверджуючих документів про родинні зв`язки із померлим. Крім того, з метою визнання себе спадкоємцями, інші невстановлені особи звернулись із позовами до Дзержинського районного суду міста Харкова.
Зазначене свідчить про відкриття спадкової справи по підробленим документам для подальшої реєстрації права власності на квартиру за одним із членів злочинної групи та можливості протиправного розпорядження квартирою та подальше її відчуження іншим особам.
Органом досудового розслідування здійснено тимчасовий доступ до речей і документів приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , які містять таємницю вчинення нотаріальних дій, а саме до спадкової справи № 9/2020 відкритої 18.08.2020 після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вивченням зазначених документів встановлено, що підставою для відкриття спадкової справи послугувала заява ОСОБА_6 та заповіт ОСОБА_4 складений 28.12.2019 та посвідчений старостою Староводолазького старостинського округу № 2 Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області.
Допитана в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що вона працювала головним бухгалтером ТОВ «Регіна» на протязі останніх 15 років, директором якого був ОСОБА_4 . Також вона показала, що ОСОБА_4 при житті практично не мав знайомих, дуже мало з ким спілкувався, оскільки в нього був важкий характер. Близьких родичів в нього не було, дружина померла приблизно в 2010 році, дітей не було. Братів та сестер також не мав. Після смерті дружини ОСОБА_4 мешкав самостійно.
При житті ОСОБА_4 мав на праві приватної власності пять квартир у м.Харкові, а саме квартири за наступними адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 .
Після вступу у спадок за заповітом, ОСОБА_6 за період з 2021 по 2023 рік продано вже чотири з пяти квартир ОСОБА_4 .
Для перевірки показань ОСОБА_6 та достовірності заповіту, на підставі якого остання отримала у спадок зазначене нерухоме майно, органом досудового розслідування було призначено судову почеркознавчу експертизу.
Квартири за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 слідчим було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
На квартиру АДРЕСА_6 згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 16.04.2021 накладено арешт.
На квартиру АДРЕСА_7 згідно ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкові від 23.06.2021 накладено арешт.
Прокурор наголосив, що з метою виключення можливості протиправно розпоряджатися квартирами АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , на які в теперішній час не накладено арешт, оскільки їх подальше відчуження унеможливить відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, до моменту закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню, для виконання можливих рішень суду в частині забезпечення цивільного позову, повернення права власності на нерухомість законним володільцям, а також враховуючи те, що зазначені квартири є предметом злочину, який вчиняється, з метою збереження речового доказу, необхідно накласти арешт на вищезазначені квартири. Так, квартири АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій.
У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, у матеріалах справи міститься заява останнього про розгляд клопотання за його відсутності, яке він підтримує та просить задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття у судове засідання прокурора та власника майна не перешкоджає розгляду клопотання.
Через неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, встановив наступне.
Згідно з Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартири розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.2022; АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 12.05.2021; АДРЕСА_4 на праві приватної власності належить ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу від 18.08.2022; АДРЕСА_5 на праві приватної власності належить ОСОБА_11 , громадянину російської федерації, на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2021; АДРЕСА_2 на даний час на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:
1)збереження речових доказів;
2)спеціальної конфіскації;
3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З огляду на наведене, та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що у разі неприйняття рішення про заборону розпоряджатися квартирами може призвести до втрати відповідного майна (зміни власника нерухомого майна), що в подальшому унеможливить відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, клопотання підлягає задоволенню як таке, що ґрунтується на вимогах закону.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання - задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_8 , яка в теперішній час належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження.
Накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_9 , яка в теперішній час належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження.
Накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_10 , яка в теперішній час належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений і підписаний без проголошення 06.03.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_12