Справа № 297/2162/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

01.03.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/411/21, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 09 вересня 2021 року, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 (далі - слідчий), погодженого прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000345 внесеному 07 вересня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 190 320 грн відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Виноградів, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням засобу електронного контролю строком на 60 діб із забороною залишати місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , з 22:00 години по 06:00 години щодня та з покладенням на підозрюваного таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; носити електронний засіб контролю; не відлучатися за межі Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватись від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Встановлено строк дії ухвали до 08.11.2021.

З матеріалів клопотання убачається, що 08 вересня 2021 року, до слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області звернувся слідчий із погодженим з прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Відповідно до клопотання, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, тобто у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей, яке є тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від двох до трьох років. Слідчий у клопотанні вказує на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, зокрема це підтверджується тим, що Закарпатська область межує з чотирма країнами, що є підставою вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, має реальні можливості покинути територію України, враховуючи той факт, що у підозрюваного ОСОБА_7 наявний паспорт громадянина України для виїзду за кордон; існує ризик того, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших учасників у кримінальному провадженні; також існує ймовірність того, що підозрюваний ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Слідчий у клопотанні звертає увагу на відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 ніде не працює, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає. Слідчий у клопотанні також зазначає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать виконанню підозрюваним покладених на нього обов`язків. Тому, враховуючи вищенаведене, просить застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з можливістю внесення застави у розмірі 190 320 грн.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України. Слідчим суддею встановлено, що матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу не містять достатніх даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 має місце постійного проживання у АДРЕСА_1 , однак ніде не працює, навчається заочно в УжНУ та здобуває вищу освіту, має захворювання головного мозку, і те, що вказані у клопотанні ризики є недостатніми для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Отже, на переконання слідчого судді, враховуючи те, що прокурором та слідчим не доведено наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, тому слідчий суддя дійшов висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби на строк 60 діб, який буде достатнім для запобігання ризиків, вказаних слідчим у клопотанні.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. На думку апелянта, застосований слідчим суддею запобіжний захід не зможе запобігти вказаним у клопотанні ризикам. Прокурор звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_7 не надав слідчому судді документального підтвердження того, що він вчиться у вищому навчальному закладі. На підставі вищенаведеного, просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторони обвинувачення та сторони захисту, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вищевказаних осіб, береться до уваги те, що вказані сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяв про відкладення апеляційного розгляду та даних про поважність причин неявки не подавали; прокурор подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі; судове провадження повинно бути розглянуто з дотриманням приписів щодо розумних строків його розгляду та положень КПК України у межах строку досудового розслідування.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в тому випадку, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження, внесене 07.09.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000345, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Берегівською окружною прокуратурою.

Із журналу судового засідання убачається, що у розгляді клопотання брали участь підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник, адвокат ОСОБА_8 , що не свідчить про порушення права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема протоколами огляду місця події, допитів свідків, огляду предмета, затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, на підставі яких 07.09.2021 винесено повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про те, що наведені у клопотанні ризики є непереконливими, а відтак і недостатніми для застосування щодо підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу.

Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, навчається на заочній формі навчання, має захворювання головного мозку, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки.

Тому, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили реальну можливість настання зазначених у клопотанні ризиків, а також про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Тому, апеляційний суд вважає, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати досудовому розслідуванню у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема домашній арешт у нічний час доби, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період часу з 22 до 06 год включно щодня, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_9 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, настанню яким не зможе запобігти обраний підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення та жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Із цих підстав, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не надав слідчому судді документального підтвердження того, що він вчиться у вищому навчальному закладі та потребує стаціонарного лікування, визнаються такими, що не впливають на висновки слідчого судді.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; носити електронний засіб контролю; не відлучатися за межі Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватись від спілкування із свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, до 08.11.2021 включно.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі прокурор не вказує в апеляційній скарзі, а не з`явившись на її розгляд позбавив себе можливості надати будь-які докази чи довести обставини у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків слідчого судді; строк дії оскаржуваної ухвали сплив.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 09 вересня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого з прокурором клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000345, внесеному 07 вересня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань та обрано щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, ОСОБА_7 , запобіжний захід домашній арешт із застосуванням засобу електронного контролю строком на 60 діб із забороною залишати місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , з 22:00 години по 06:00 години щодня, та з покладенням на підозрюваного відповідних процесуальних обов`язків, до 08.11.2021 включно, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: