Справа № 355/426/23
Провадження № 1-кс/355/28/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року

Слідчий суддя Баришівського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Броварського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 14.03.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2023 до Баришівського районного суду Київської області за вх.№ 2208 для розгляду по суті надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0000046, згідно якого остання проводить досудове розслідування.

В обґрунтування поданого клопотання вказано, що 13.03.2023 на лінію 102 звернувся інспектор взводу №2 роти №4 БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області ОСОБА_4 та повідомив, що під час несення служби у складі екіпажу Лемур-201 на стаціонарному посту «Березань», що розташований на 76км автодороги М-03 сполучення Київ-Харків під час перевірки документів гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній надав працівникам поліції свідоцтво ДОПНВ про підготовку водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане RSC 3501, з ознаками підробки.

Візуальним оглядом було встановлено, що вищезазначене ДОПНВ про підготовку водія не відповідає державному стандарту, а саме має відмінності у друкованих елементах та структурі бланку.

14.03.2023 слідчим слідчого відділу Броварського РУП ГУНП в Київській під час огляду місця на 76км автодороги М-03 сполучення Київ-Харків вказане вище посвідчення було вилучено в присутності понятих та інших учасників, та поміщено до спеціального пакету № 2538145.

14.03.2023 постановою т.в.о. начальника сектору дізнання свідоцтво ДОПНВ про підготовку водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане RSC 3501, яке було вилучено та поміщено до спеціального пакету № 2538145, визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

З метою ефективного розслідування протиправного діяння, досягнення дієвості, в даному кримінальному провадженні, дізнавач сектору дізнання відділення поліції № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_3 посилаючись на те, що виявлене та вилучене свідоцтво ДОПНВ про підготовку водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане RSC 3501, відповідає критеріям, викладеним у ст.98 КПК України, просить накласти арешт на вищевказане майно.

Від дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд поданого клопотання без її участі, просила його задовольнити, арешт накласти шляхом заборони розпоряджатись вказаним майном.

Власник майна ОСОБА_5 про день та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, про причину неявки до суду не повідомляв.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Таким чином, враховуючи норми ст. 172 КПК України, слідчим суддею визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі слідчого та володільця майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх учасників, які беруть участь у судовому провадженні.

Слідчий суддя дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.5 ст.17 1КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучене.

Як вбачається із матеріалів клопотання, 13.03.2023 під час перевірки документів в ОСОБА_5 , встановлено, що свідоцтво ДОПНВ про підготовку водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане RSC 3501, має ознаки підроблення. Вказані документи були тимчасово вилучені працівниками поліції Броварського РУП ГУНП в Київській області 14.03.2023.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час дослідження матеріалів клопотання, тимчасово вилучене майно у встановленому законом порядку постановою дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 14.03.2023 визнане речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Статтею 100 КПК визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, а ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України встановлює, що слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1ст. 98 КПК України.

З огляду на положення даних статей, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя вважає, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Таким чином, встановивши належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, перевіривши спів розмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про задоволення клопотання про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 170,171,175 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Броварського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 14.03.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України.

Накласти арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування наступним майном, а саме на свідоцтво ДОПНВ про підготовку водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане RSC 3501, яке поміщено до спеціального пакету №2538145.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_6