Справа № 603/423/22
Провадження № 1-кп/603/65/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" листопада 2022 р. Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастириська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 12 травня 2022 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мужилів Підгаєцького району Тернопільської області, громадянина України, із вищою освітою, перебуває у цивільному шлюбі, пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості на підставі ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК України),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 відповідно до ст. 68 Конституції України та ст. 1, п. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» №3353-XII від 30 червня 1993 року, із змінами та доповненнями, як особа - учасник дорожнього руху (водій транспортного засобу) зобов`язаний знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, із змінами та доповненнями (надалі - Правила дорожнього руху або ПДР) та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, зокрема знати, що відповідно до статті 15 Закону України «Про дорожній рух» спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань охорони здоров`я визначає перелік медичних протипоказань (захворювань і вад), за наявності яких особа не може бути допущена до керування відповідними транспортними засобами, а згідно пункту 24 Переліку захворювань і вад, при яких особа не може бути допущена до керування відповідними транспортними засобами (далі Перелік), затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України №299 від 24 грудня 1999 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 січня 2000 року за №21/4252, станом на 12 травня 2022 року йому було протипоказано за станом здоров`я керувати транспортними засобами категорії «В», оскільки в період із 21 серпня 2002 року по 2019 рік у нього були виявлені та станом на 12 травня 2022 року були наявні хвороби серця, зокрема: гіпертонічна хвороба, ішемічна хвороба серця, стенокардія, хронічне обструктивне захворювання легень, аліментарне ожиріння, про що йому було достовірно відомо, у зв`язку з неодноразовим проходженням лікування зазначених хвороб.
Однак, грубо ігноруючи вимоги вищевказаного Закону України «Про дорожній рух» та відповідно Переліку, 12 травня 2022 року приблизно о 16 год 00 хв обвинувачений ОСОБА_3 , достовірно знаючи про свій хворобливий стан і наслідки, до яких він може призвести, під час керування транспортним засобом, в порушення вимог пункту 2.9 (б) Правил дорожнього руху, керував технічно справним автомобілем «SKODA-FABIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в хворобливому стані (оскільки вказані вище хвороби цілком могли призвести до тимчасової втрати свідомості, а як наслідок втрати керованості транспортним засобом) та рухався автомобільною дорогою Н-18 сполученням «Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль» в межах с. Криниця Монастириської ОТГ Чортківського району Тернопільської області, у напрямку від м. Івано-Франківськ до м. Тернопіль, в салоні якого перебував один пасажир.

Під час руху вказаною ділянкою автодороги обвинувачений ОСОБА_3 саме внаслідок такого хворобливого стану не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, не обрав безпечної на даній ділянці автодороги швидкості руху, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.1 ПДР, а також вимоги, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», які зобов`язували його рухатися вказаною вище ділянкою автодороги із безпечною швидкістю руху і своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Під час руху ділянкою автодороги Н-18із значним заокругленням праворуч, яка має ухил на спуск, із сухим асфальтобетонним покриттям, обвинувачений ОСОБА_3 не обрав такі прийоми керування транспортним засобом та безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах, обстановці, внаслідок чого на заокругленій ділянці автодороги допустив зміну напрямку руху керованого автомобіля «SKODA-FABIA», р. н. НОМЕР_1 , ліворуч і перетнувши горизонтальну дорожню розмітку 1.1 (вузьку суцільну лінію), розділу 34. Дорожня розмітка ПДР, яку перетинати забороняється, виїхав цим автомобілем спочатку на зустрічну смугу руху, на яку виїжджати категорично забороняється (у цьому місці) та подальший виїзд керованого автомобіля на конструктивно виділений елемент автомобільної дороги, який не призначений для руху транспортних засобів ліве узбіччя, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим грубо порушив вимоги пунктів: 1.10 (в частині визначення поняття «узбіччя», і належне виконання його вимог), 10.1, 11.14, а також вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), розділу 34. Дорожня розмітка, Правил дорожнього руху.

Своїми діями, які не відповідали вищевказаним вимогам пунктів Правил дорожнього руху, обвинувачений ОСОБА_3 , виїхавши за межі проїзної частини дороги, а саме в лівий кювет, допустив наїзд керованим транспортним засобом в бетонну конструкцію (з блоків), яка розташована в лівому кюветі, та подальше перекидання автомобіля «SKODA-FABIA», р. н. НОМЕР_1 на лівий бік.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_7 , який займав місце переднього пасажира автомобіля «SKODA-FABIA», р.н. НОМЕР_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді:?? закритої травми грудей з переломами грудини, 1-6 правих і 1-10 лівих ребер, розривами перикарду, грудного відділу аорти та обох легень,??закритої травми живота з розривами печінки,??закритого перелому хребта між 7-м шийним та 1-м грудним хребцями, з повним розривом спинного мозку на цьому рівні, закритого перелому таза, ??закритого перелому правої ключиці,?? крововиливу в м`які тканини голови,?? синців на обличчі, тулубі, лівому плечі, в ділянці лівого ліктьового суглоба, на лівій кисті та лівому передпліччі, в ділянці лівого променево-зап`ястного суглоба, на правій кисті, на правому стегні та обох колінах, на лівій гомілці,?? саден на обличчі, в поперековій та крижовій ділянках, на спині, правій сідниці, в ділянці лівого ліктьового суглоба, на лівій кисті, в ділянці лівого променево-зап`ястного суглоба та на лівому передпліччі, на правому плечі, правій кисті, тулубі, правій гомілці, на лівому коліні та лівій гомілці,від яких настала його смерть на місці пригоди.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_3 вимог пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10, (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «узбіччя», і належне виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 2.9 (б), 10.1, 11.14, 12.1, а також вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), Розділу 34. Дорожня розмітка, Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведені у статті 1, абзацах 1, 2 частини 5 статті 14, статті 15 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, статті 68 Конституції України, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_7 .

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, розкаявся та суду пояснив, що повністю погоджується з обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Зазначив, що 12 травня 2022 року після 15 год керував автомобілем Шкода Фабія та рухався автодорогою з міста Івано Франківськ в напрямку міста Підгайці разом із своїм сусідом та родичем - пасажиром ОСОБА_7 , зі швидкістю приблизно 50 км/год. По дорозі вони розмовляли, потерпілий знаходився на передньому пасажирському сидінні, погода була сухою та жаркою, світило сонце, жодних перешкод не було. Вони вже минули річку Дністер, коли у с. Криниця у нього раптово погіршилося самопочуття, потемніло в очах, до тями він прийшов вже після ДТП. На місце події прибули працівники поліції та працівники швидкої допомоги. Вони з потерпілим були пристебнуті ременями безпеки, і їх намагалися відстебнути. Обвинувачений також пояснив, що у нього незадовільний стан здоров`я. Він відшкодував потерпілій ОСОБА_5 спричинену шкоду, просить суд його суворо не карати та не призначати покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просить обвинуваченого ОСОБА_3 суворо не карати та призначити йому покарання, не пов`язане із позбавленням волі. Будь яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою вину у вчиненні інкримінованого йому, злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочину та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Статтями 50 і 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даних про особу винного.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких злочинів, вчинений з необережності, особу винного і вважає за необхідне обрати покарання у виді позбавлення волі на строк, що наближений до мінімального, передбаченого санкцією статті, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Із врахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину, щиросердечно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується по місцю проживання, має постійне місце проживання, є пенсіонером, також враховуючи його сімейний стан неодружений, проживає у цивільному шлюбі, не судимий, відшкодування шкоди, потерпіла претензій матеріального та морального характеру не має, думку потерпілої відносно міри покарання, яка просить його суворо не карати і не позбавляти волі, суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України і звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. При цьому суд враховує, що обставини, які обтяжують покарання, відсутні. Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Таке покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним та достатнім.

Окрім цього, суд при призначенні покарання бере до увагу досудову доповідь про обвинуваченого у кримінальному провадженні від 01.11.2022 року, згідно якої орган пробації оцінив ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення як середній і вказує на те, що беручи до уваги узагальнені матеріали, які характеризують особистість обвинуваченого, до нього може бути застосоване покарання, не пов`язане із обмеженням чи позбавленням волі, та просить врахувати надану інформацію.
Долю речового доказу вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

У відповідності до ст. 124 КПК України наявні у кримінальному провадженні процесуальні витрати за проведені експертизи: автотехнічну експертизу №СЕ-19/120-22/4760-ІТ в сумі 2402,68 грн, транспортно-трасологічну експертизу №СЕ-19/120-22/4763 ІТ в сумі 2642,92 грн, автотехнічну експертизу №СЕ-19/120-22/9172-ІТ в сумі 1887,80 грн, всього на загальну суму 6933,4 грн (шість тисяч дев`ятсот тридцять три гривні сорок копійок), слід стягнути з ОСОБА_3 в користь держави.

Обраний обвинуваченому згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.10.2022 року запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків строком до 00 год 00 хв 06 грудня 2022 року залишити без змін.

Захід забезпечення арешт майна - скасувати після набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 (два) роки.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речовий доказ у кримінальному проваджені пошкоджений автомобіль «SKODA-FABIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, який поміщений на арешт майданчик сектору поліцейської діяльності №1 (м. Монастириська) ВП №2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області - повернути власнику ОСОБА_3 .

Обраний обвинуваченому згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.10.2022 року запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків строком до 00 год 00 хв 06 грудня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведені експертизи: автотехнічну експертизу №СЕ-19/120-22/4760-ІТ в сумі 2402,68 грн, транспортно-трасологічну експертизу №СЕ-19/120-22/4763 ІТ в сумі 2642,92 грн, автотехнічну експертизу №СЕ-19/120-22/9172-ІТ в сумі 1887,80 грн, всього на загальну суму 6933,4 грн (шість тисяч дев`ятсот тридцять три гривні сорок копійок).

Захід забезпечення арешт майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.05.2022 року на автомобіль «SKODA-FABIA», р. н. НОМЕР_1 , - скасувати після набрання вироком законної сили.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуюча суддя ОСОБА_1