Справа № 742/2276/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/277/23
Категорія - ч.1 ст.369 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000735 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 грудня 2022 року та ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Прилуки, Чернігівської області, мешканець АДРЕСА_1 , не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, в силу ст.89 КК України раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.369 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 20.08.2022 близько 13.45 години, у м. Прилуки, вул. Ракітна, біля будинку №44, інспекторами Прилуцького РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_9 та ОСОБА_10 був зупинений транспортний засіб - мопед «Хонда» під керуванням ОСОБА_8 , який порушив Правила дорожнього руху, а саме: керував транспортним засобом без відповідних документів, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

У подальшому, 20.08.2022 близько 14.00 години, під час спілкування з інспектором ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , маючи на меті надати неправомірну вигоду службовій особі Прилуцького районного відділу поліції, з метою уникнути відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, будучи достовірно обізнаним про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є співробітниками правоохоронного органу, висловив намір надати неправомірну вигоду в розмірі 1000 грн. за невинесення відносно себе постанови про накладення адміністративного стягнення. Тобто ОСОБА_8 пропонував надати неправомірну вигоду в сумі 1000 грн. ОСОБА_11 , який є службовою особою правоохоронного органу, за невчинення ним відносно себе дій, що пов`язані з використанням наданого службового становища.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 грудня 2022 року було постановлено виправити помилку у вироку Прилуцького міськрайонного суду від 26.12.2022 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, а саме:

- в абзаці 9 мотивувальної частини фразу «у виді обмеження волі; однак суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з встановленням відносно нього іспитового строку та покладенням обов`язків на підставі ст.ст.75-76 КК України» вважати помилкою та виправити на «у виді штрафу, в межах санкції даної статті»;

- у резолютивній частині вироку фразу «у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік, якщо засуджений протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації» вважати помилкою та виправити на «у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. в користь держави».

Не погодившись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив змінити вирок місцевого суду, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Також просив скасувати ухвалу Прилуцького міськрайонного суду від 28 грудня 2022 року про виправлення помилки у вироку Прилуцького міськрайонного суду від 26.12.2022 року. Апелянт зазначив, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.369 КК України, у вчиненні якого визнано винуватим ОСОБА_8 , відноситься до корупційних кримінальних правопорушень. А тому звільнення від відбування покарання, призначеного за вчинення корупційного кримінального правопорушення, з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України, не допускається. Крім того, вказав на необхідність скасування ухвали суду першої інстанції про виправлення помилки у вироку, оскільки місцевий суд, ухвалюючи рішення про виправлення помилки, в порушення вимог ст.379 КК України, фактично призначив обвинуваченому інший вид покарання.

У судове засідання апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, про час і місце судового розгляду був поінформований належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікацію його дій прокурором не оспорюються.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання, суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

За змістом ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину; обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Разом з тим, при призначенні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.1 ст.369 КК України та звільняючи від його відбування на підставі ст.75 КК України, місцевий суд допустив помилку.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.369 КК України, згідно з приміткою до ст.45 КК України, відноситься до корупційних правопорушень, тому звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України, у даному випадку не допускається.

Санкцією частини 1 статті 369 КК України, передбачені наступні види покарання: штраф від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_8 за ч.1 ст.369 КК України слід призначити покарання у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок місцевого суду зміні в частині призначеного ОСОБА_8 покарання.

Крім того, з урахуванням вищенаведеного, підлягає скасуванню й ухвала Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.12.2022 про виправлення помилки у вироку Прилуцького міськрайонного суду від 26.12.2022 року щодо ОСОБА_8 , у зв`язку з невірним тлумаченням судом першої інстанції норм процесуального права, а саме поняття «описка» та «арифметична помилка».

Керуючись ст.ст.404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 грудня 2022 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 грудня 2022 року про виправлення помилки у вироку Прилуцького міськрайонного суду від 26.12.2022 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4