Справа № 461/5638/22
Провадження № 1-кс/461/5176/22
про скасування арешту майна в частині користування
16.11.2022 року м. Львів
14.11.2022 року адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням, в інтересах ОСОБА_6 , в якому просить скасувати арешт, що був накладений на автомобіль марки «BMW», р.н.з. НОМЕР_1 , VIN (номер кузова, шасі): НОМЕР_2 та ключів до нього.
В судовому засіданні адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 клопотання підтримали з підстав, викладених у такому та просили таке задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання та просив відмовити в задоволенні такого.
Заявник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали думку захисників.
Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна та долучені до нього документи, приходить до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
На підставі ч.3 ст.233 КПК України 27.10.2022 року органом досудового розслідування проведено обшук до постановлення ухвали слідчого судді в автомобілі марки «BMW», р.н.з. НОМЕР_3 , VIN (номер кузова, шасі): НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .
У ході проведення вказаного обшуку виявлено та вилучено: імітаційні засоби, у вигляді грошових коштів, а саме 30 (тридцять) купюр номіналом по 100 (сто) доларів США серії МН35363346А, рукавиці, в яких проводилось вилучення імітаційних засобів, 1 (один) аркуш формату А4 з пояснюючими написами та реквізитами Благодійної Організації, автомобіль марки «BMW», р.н.з. НОМЕР_3 , VIN (номер кузова, шасі): НОМЕР_2 та ключі до вказаного автомобіля.
27.10.2022 року вилучені речі та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 28.10.2022 року накладено арешт на майно, яке було вилучене 27.10.2022 року під час проведення обшуку автомобіля марки «BMW», р.н.з. НОМЕР_1 , VIN (номер кузова, шасі): НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , а саме: імітаційні засоби у вигляді грошових коштів, а саме 30 купюр номіналом по 100 (сто) доларів США серії МН 35363346А, рукавиці, в яких проводилось вилучення імітаційних засобів, 1 аркуш формату А4 з пояснюючими написами та реквізитами Благодійної організації, автомобіль марки «BMW», р.н.з. НОМЕР_1 , VIN (номер кузова, шасі): НОМЕР_2 та ключі до вказаного автомобіля, із позбавленням права на користування, відчуження та розпорядження таким майном.
Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що підставою для накладення вказаного арешту було те, що вилучені під час обшуку вище перелічені речі, предмети та документи є тимчасово вилученим майном, а тому з метою досягнення дієвості цього провадження необхідно накласти арешт на вказане майно з метою забезпечення подальшого призначення судових експертиз по вилучених речах і документах, оскільки є підстави вважати, що такі є засобом або знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а вільний доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Слідчим суддею встановлено, що згідно наявного в матеріалах клопотання про накладення арешту на майно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , власником автомобіль марки «BMW», р.н.з. НОМЕР_1 , VIN (номер кузова, шасі): НОМЕР_2 , є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .
Слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Враховуючи викладене, наслідки арешту майна для його власника (володільця), розумність та співрозмірність обмеження права власності (володіння) завданням кримінального провадження, те, що арешт майна може бути накладений як з позбавленням права користування, так і без такого, слідчий суддя, відповідно положень п.5 ч.2 ст.173, ч.4 ст.173 КПК України, вбачає підстави для задоволення клопотання, а саме: скасування застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в частині позбавлення права на користування арештованим автомобілем, та вважає за можливе повернути вищевказані арештований транспортний засіб в користування ОСОБА_6 .
Разом з тим, беручи до уваги, що досудове розслідування триває, що не виключає подальших слідчих дій, для проведення яких можуть знадобитися зазначений транспортний засіб, підстав скасування його арешту в іншій частині не вбачається.
Керуючись ст.ст. 100, 170, 171, 173, 174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_6 , про скасування арешту майна задовольнити частково.
Скасувати арешт в частині заборони користування автомобілем марки «BMW», р.н.з. НОМЕР_1 , VIN (номер кузова, шасі): НОМЕР_2 .
Автомобіль марки «BMW», р.н.з. НОМЕР_1 , VIN (номер кузова, шасі): НОМЕР_2 - передати на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 17.11.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1