Провадження №1-кп/523/704/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2023 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у присутності обвинувачених, розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за №0000471 від 23.06.2021року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 5 ст.27, п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289, ч.2 ст.15, ч.1 ст.162 КК України, -

Встановив:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси на колегіальному розгляді знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000471 від 23.06.2021року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 5 ст.27, п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289, ч.2 ст.15, ч.1 ст.162 КК України.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що під час судового провадження на підставі ст.331 КПК України відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.12.2022 року був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор». Строк дії ухвали суду припиняє свою дію 13.02.2023 року.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 цією ж ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси був продовжений запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладеними на нього обов`язками строком на два місяці. Строк дії ухвали суду припиняє свою дію 15.02.2023 року.

Відповідно Закону України №558-1Х від 13.04.2020р. про внесення зміни до п.20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України щодо особливостей розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, який продовжений Постановою Кабінету Міністрів України за №1423 від 23 грудня 2022 року до 30.04.2023 року, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою ст.35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, у зв`язку з чим клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядається суддею ОСОБА_1 одноособово.

У ході судового засідання прокурор надав письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , мотивуючи тим, що обвинувачені скоїли тяжке та особливо тяжке кримінальні правопорушення за попередньою змовою, обвинувачення є обґрунтованим, що підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, не мають міцних соціальних зв`язків, місця роботи, що у сукупності дає підстави вважати, що ризики передбачені ст.177, 178 КПК України на сьогоднішній день продовжують мати місце, що перебуваючи на волі, обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених з метою зміни показів у ході судового провадженні, які мають істотне значення для встановлення обставин інкримінованих кримінальних правопорушень, тому на думку прокурора єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти ризикам є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Водночас стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 прокурор надав письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту за місцем його мешкання, аргументуючи тим, що обвинувачений, незважаючи на те, що обґрунтовано обвинувачується у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, після застосування вищевказаного запобіжного заходу не порушував покладені на нього обов`язки, у зв`язку з чим ризики передбачені ст.177 КПК України значно зменшилися, однак деякі продовжують існувати, а саме наявний ризик переховування від суду, тому на думку прокурора для забезпечення належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених чинним КПК України необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати місце свого мешкання у нічний період доби, що забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених діючим КПК України.

Дослідивши надані до суду матеріали, вислухавши думку учасників процесу:

- захисника ОСОБА_11 , який в захист інтересів ОСОБА_9 не погодився з клопотанням сторони обвинувачення, звертаючи увагу суду, що підзахисний тривалий час утримується під вартою, раніше не був засуджений, до кримінальної відповідальності не притягувався, крім того страждає на низку хронічних захворювань, про що до суду були надані відповідні медичні документи, відсутні докази існування ризиків, у зв`язку з чим вважав за можливе за наявності підстав змінити відносно підзахисного запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт;

- захисника ОСОБА_4 , яка в захист інтересів ОСОБА_8 не заперечувала проти застосування відносно її підзахисного міри запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, вказуючи, що підзахисний не порушує покладені на нього обов`язки, з`являється до суду; стосовно клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила відмовити в задоволенні клопотання, вважаючи ризики, на які посилається сторона обвинувачення, не доведеними, ризики тільки перераховуються та вказуються ті ж самі, є лише припущенням, взагалі клопотання нічим не відрізняється від інших, водночас зазначаючи, що судом раніше було прийняте рішення щодо медичного обстеження ОСОБА_7 , однак до сих пір обстеження не проведене, при цьому стан здоров`я підзахисного погіршується, разом з цим він має хвору матір, перебуває у цивільному шлюбі, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим просила застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі;

- захисника ОСОБА_12 , діючої на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яка в захист інтересів ОСОБА_10 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, акцентуючи увагу суду, що в своєму клопотанні прокурор зазначив ризик переховування, тому що підзахисний не одружений, але ОСОБА_10 лише 21 рік, він може бути одружений, може бути не одружений, і це не є підставою вважати, що підзахисний може переховуватися від суду, ризик переховування нічим не підтверджений, підзахисний має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває матір інвалід, до затримання був працевлаштований, ОСОБА_10 півтора року перебуває під вартою, при цьому справа фактично не розглядається, що на думку захисту є порушенням розумних строків розгляду кримінального провадження, також зазначаючи, що зі спливом часу ризики значно зменшилися та міра запобіжного заходу не є відбуванням покаранням, а застосовується для забезпечення виконання процесуальних обов`язків, суд своєю ухвалою може заборонити спілкування зі свідками та іншими підозрюваними, крім того досудове слідство давно завершене, тому ніяким чином перешкоджати не можливо, ОСОБА_10 раніше не судимий, має місце проживання у м. Одесі, у зв`язку з чим просила змінити щодо підзахисного запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його фактичного проживання;

- обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи захисника ОСОБА_4 , заявивши, що зі сторони ОСІ не здійснюється ніяких дій щодо надання медичної допомоги, стан його здоров`я погіршується, може статися таке, що він не зможе у наступний раз виїхати у судове засідання;

- обвинуваченого ОСОБА_9 , який приєднався до думки свого захисника, вказуючи, що дійсно медичного обстеження не було проведено, умови утримання в слідчому ізоляторі є жахливими, за півтора роки прокурором нічого не доведено, у зв`язку з чим відсутні підстави утримання під вартою;

- обвинуваченого ОСОБА_10 , який підтримав позицію ОСОБА_7 , ОСОБА_9 щодо зміни запобіжного заходу за причин поганого стану здоров`я, заперечуючи щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно нього, зазначаючи, що раніше не судимий, має хвору матір інваліда 2 групи, яка потребує догляду та перебуває на його утриманні, запевняючи, що не має сенсу переховуватися, перешкоджати судочинству;

- обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав думку свого захисника ОСОБА_4 .

Таким чином, враховуючи положення ст.331 ч.3 КПК України, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підлягає задоволенню за наступними підставами.

За змістом ст.331 ч.3 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

За змістом вимог ст.ст.177 та 183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З урахуванням вищевикладеного, вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 суд погоджується з доводами сторони захисту щодо тривалого тримання обвинувачених під вартою, що запобіжний захід не є кримінальним покаранням, однак враховуючи категорію злочинів, характер інкримінованих обвинуваченим діянь, які за змістом пред`явленого обвинувачення відносяться відповідно до положень ст.12 КК України до тяжкого та особливо тяжких злочинів, за які, у разі визнання осіб винними, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, враховуючи особи ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які не мають постійних, легальних джерел доходів та які, виходячи зі змісту клопотання та обвинувального акту, вчинили протиправні дії, спрямовані проти життя людини за попередньою змовою групою осіб, що у сукупності дає підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, як вбачається наявність даного ризику зі спливом часу не втратила своєї актуальності, також не виключається ризик перешкоджання розгляду кримінального провадження іншим чином шляхом впливу на інших обвинувачених з метою зміни показів у суді, зважаючи на необхідність дослідження інших доказів для з`ясування певних обставин справи, які покладені в основу обвинувачення; суд дійшов до переконання, що застосований під час судового провадження запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованих обвинуваченим діянь, на теперішній час деякі ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати, що в свою чергу на даній стадії судового провадження унеможливлює застосування щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, так як у даному випадку, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини забезпечуються стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, який переважає особистий інтерес сторони захисту, позиція, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування» зокрема найшла своє відображення у рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001року, крім того, будь-яких виключних обставин, які б перешкоджали застосуванню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України судом на даний момент не встановлено.

Статтею 183 ч.3 КПК України регламентовано, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно положення ст.183 ч.4 п.2 КПК України розмір застави у кримінальному провадженні не визначається щодо злочину, який спричинив загибель людини, що належить до права суду, а не його обов`язків, у зв`язку з чим суд вважає не визначати розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, оскільки містить обґрунтовані й сформульовані підстави щодо доцільності дії такого запобіжного заходу.

Так, відповідно положень ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Статтею 194 ч.5 КПК України передбачено, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Таким чином, приймаючи до уваги викладені в клопотанні обставини здійснення кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжкого та особливо тяжкого злочинів, при цьому доводи сторони захисту найшли своє підтвердження у ході судового засідання щодо належної поведінки обвинуваченого під час виконання покладених на нього обов`язків в рамках дії запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, який є дієвим, також враховуючи, що ОСОБА_8 має постійне місце мешкання, разом з цим зважаючи на тяжкість інкримінованих злочинів, те, що на даний момент ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують мати місце, не виключається ризик переховування, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає за доцільне продовжити відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 ч.5 КПК України, заборонивши залишати місце свого мешкання у певний період доби, що на думку суду буде достатнім для тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та достатнім для запобігання ризиків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 182, 183, 194, 196, 331, 369-372, 376, 392 КПК України, суд,-

Постановив:

Клопотання прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 9.04.2023 року включно без визначення розміру застави.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 9.04.2023 року включно без визначення розміру застави.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 9.04.2023 року включно без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоскладає 60 днів з дня її проголошення та припиняє свою дію 9.04.2023 року.

Копію ухвали направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягає апеляційному оскарженню безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто 9.04.2023р.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 такі обов`язки:

1) Зобов`язати ОСОБА_8 не залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22:00 години до 6:00 години ранку наступної доби за винятком слідування і перебування в укритті під час повітряної тривоги у місті Одесі та зворотного маршруту до місця відбуття домашнього арешту;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) прибувати за першою вимогою до Суворовського районного суду м. Одеси в призначений час.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків, що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також те, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою особи, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого, а саме до відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Відповідно до положень ч.4 ст.181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Разом з цим організацію та контроль виконання ухвали суду покласти на прокурорів Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , ОСОБА_13 процесуальних керівників у кримінальному провадженні за №0000471 від 23.06.2021року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 9.04.2023 року.

Ухвала в даній частині окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст.392 КПК України.

Суддя : ОСОБА_1