ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 683/797/21

Провадження № 11-кп/4820/177/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційні скарги обвинуваченої за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Старокостянтинова Хмельницької області, українку, громадянку України, з середньою освітою, неодружену, на утриманні троє малолітніх дітей, непрацюючу, зареєстровану та проживаючу по АДРЕСА_1 , раніше судиму:

- 01.04.2010 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу 600 грн.;

- 08.07.2010 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.2 ст.190 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік;

- 23.09.2011 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70, ст.71 КК України на 2 роки 3 місяці позбавлення волі, звільнену 02.06.2012 року з місць позбавлення волі у зв`язку із відбуванням порання;

- 02.10.2019 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ч.1 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців, ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 08.12.2021 року звільнення від випробування скасовано та направлено для відбування призначеного вироком покарання,

визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України, та призначено їй покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.190 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02.10.2019 року, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, залишено попередній - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахується з 07.11.2022 року, зараховано в строк відбуття покарання час утримання під вартою з 17.11.2021 року по 06.11.2022 року включно.

Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на залучення експертів в розмірі 150 грн.

Як установлено судом першої інстанції, 05.03.2021 року приблизно о 14 год. 30 хв., ОСОБА_6 перебуваючи в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, пересвідчившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, перебуваючи у житловій кімнаті будинку, шляхом вільного доступу з гаманця, який знаходився у внутрішній кишені куртки потерпілого ОСОБА_8 умисно, повторно, таємно викрала золотий ланцюжок 585 проби, загальною вагою 7,73 гр. на загальну суму 12 650 грн. 96 коп. та золоту підвіску 585 проби, загальною вагою 6,08 гр., на загальну суму 7 781 грн. 80 коп., які того ж дня, о 15 год. 39 хв., ОСОБА_6 реалізувала до ПТ «Ломбард «Заставно-Кредитний Дім», що по вул. К. Острозького, 32 бокс 14 м. Старокостянтинів, в результаті чого отримала в кредит кошти в сумі 10 500 грн., які використала на власні потреби, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 20 432 грн. 76 коп.

Крім того, 29.07.2021 року приблизно о 15 год., ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , під час розмови із потерпілою, раніше знайомою їй ОСОБА_9 , попросила в останньої, мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi», моделі «T9» 4/64 GB Carbon Gray, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , чорного кольору. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_9 , а саме її мобільним телефоном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння мобільним телефоном, ОСОБА_6 , зловживаючи довірою, з корисливих мотивів, під приводом зателефонувати до своєї матері ОСОБА_10 , отримала від потерпілої ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi», моделі «T9» 4/64 GB Carbon Gray, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , чорного кольору, вартістю 4 999 грн., в силіконовому чохлі типу бампер прозорого кольору вартістю 139 грн., із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 вартістю 100 грн. та картою пам`яті типу microSD об`ємом 32 GB вартістю 199 грн., після чого, незважаючи на прохання потерпілої ОСОБА_9 віддати належний їй мобільний телефон, в подальшому, не повернула, тим самим заподіяла для потерпілої ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 5 437 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, в частині призначеного покарання, зменшивши строк відбування покарання.

Вважає, що судом не взято до уваги те, що вона є матір`ю трьох малолітніх дітей, при цьому у найменшої доньки є проблеми зі станом здоров`я (вади серця), її батьки похилого віку, тому лише вона може надати дитині необхідний догляд.

Звертає увагу, що судом першої інстанції не допитувались свідки та потерпілий щодо призначеного їй покарання, тому не надана оцінка всім обставинам провадження, в частині призначеного покарання.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, і не змінюючи призначеного основного покарання, відповідно до ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02.10.2019 року, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, а в решті вирок суду залишити без змін.

Апелянт не погоджується з вироком суду, в частині призначеного судом основного покарання за ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.190 КК України, а також призначеного остаточного покарання у вигляді 3-х років 8-ми місяців позбавлення волі, оскільки таке покарання є занадто суворим, не відповідає особі обвинуваченої, та призначено без врахування ряду інших обставин, які мали місце під час розгляду справи місцевим судом.

Звертає увагу на те, що суд невірно та не в повній мірі дав оцінку особі обвинуваченої ОСОБА_6 , її поведінці, під час досудового слідства, та розгляду справи в суді, не звернув уваги на позицію щодо міри покарання всіх потерпілих у вказаному провадженні, у ставленні обвинуваченої до вчинених дій.

А саме: що ОСОБА_6 є особою молодого віку, має на утриманні 3-х малолітніх дітей, яких доглядала та забезпечувала матеріально, є одинокою матір`ю, мала постійне місце проживання, характеризується позитивно за місцем проживання, намагалась працевлаштуватись, визнала вину, щиро кається та активно сприяла суду, жалкує про вчинене.

Потерпілим було повернуто майно, фактично їм відшкодована заподіяна матеріальна та моральна шкода.

Апелянт вважає, що суд безпідставно не призначив ОСОБА_6 остаточне покарання, наближене до мінімального строку, при наявності пом`якшуючих обставинах та з врахуванням даних про особу обвинуваченої.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали вимоги поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який вважає вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за обставин, зазначених у вироку та правильність кваліфікації її дій за ч.2 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах.

Подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації судом злочинних дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України, в апеляційних скаргах, не заперечується, а тому, відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України, вирок суду, в цій частині, апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційних скарг захисника та обвинуваченої про суворість призначеного покарання ОСОБА_6 , то вони є безпідставними.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За змістом ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції, належним чином, умотивував своє рішення, з посиланням на встановлені обставини і дані, які характеризують обвинувачену.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Покарання ОСОБА_6 призначено у відповідності з вимогами ст.ст. 65,70,71 КК України.

Обираючи вид та строк покарання ОСОБА_6 , суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є нетяжкими, та їх наслідки.

Зокрема, суд урахував, що ОСОБА_6 вчинила крадіжку під час іспитового строку, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні троє малолітніх дітей, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, є її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, а обставиною, що обтяжує її покарання, є рецидив злочинів, позицію потерпілої ОСОБА_9 , яка покладається на думку суду, оскільки на час ухвалення вироку їй спричинена шкода не вішкодавана, та прийшов до правильного висновку, що виправлення обвинуваченої і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції її від суспільства, та призначив покарання, в межах санкцій ч. 2 ст. 185 та ч.2 ст.190 КК України, у виді позбавлення волі, та відповідно до ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України остаточно визначив їй покарання у виді 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Колегія суддів вважає таке рішення переконливим та приходить до висновку, що призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання, яке слід відбувати реально, є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника про можливість пом`якшення ОСОБА_6 призначеного остаточного покарання, з наведених ними підстав, на увагу не заслуговують, з огляду на вчинення нею злочину, під час іспитового строку та обставину, що обтяжує покарання обвинуваченої, рецидив злочинів, що свідчить про схильність її до вчинення злочинів.

Посилання апелянтів на те, що ОСОБА_6 є особою молодого віку, має на утриманні 3-х малолітніх дітей, є одинокою матір`ю, у найменшої доньки є проблеми зі станом здоров`я (вади серця), вона має постійне місце проживання, характеризується позитивно за місцем проживання, намагалась працевлаштуватись, визнає вину, щиро кається та активно сприяла суду, відшкодовано моральну та матеріальну шкоду потерпілим, колегія суддів відхиляє, так як такі обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні їй покарання, крім того наявність в обвинуваченої трьох малолітніх дітей не зупинили її, і вона в період іспитового строку за попереднім вироком, продовжила злочинну діяльність.

Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_6 на те, що судом не взяті до уваги всі фактичні обставини, а саме те, що її батьки є особами похилого віку, тому лише вона може надати їм необхідний догляд, не є визначальними при призначенні їй покарання.

Посилання обвинуваченої на те, що судом першої інстанції не допитувались свідки та потерпілий щодо призначеного їй покарання, тому не надана оцінка всім обставинам провадження, в частині призначеного їй покарання, не ставлять під сумнів законність прийнятого судом рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок ухвалений у відповідності до вимог ст.ст. 373, 374 КПК України, підстав для зміни чи скасування вироку, в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2022 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника - без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою, яка тримається під вартою, - в той же строк, з часу вручення копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2