печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2., при секретарі ОСОБА_3., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 про скасування арешту накладеного ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, в рамках кримінального провадження № 0000834,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_4. в інтересах ОСОБА_1 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.07.2021 у справі № 757/36818/21-к; ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.07.2021 у справі № 757/36814/21-к; ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2022 у справі № 757/11167/22-к, а також просить скасувати передачу в управління до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, транспортних засобів, а саме: MERCEDES-BENZ SLS 63 AMG, 2011 р.в., VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , FERRARI F149BD CALIFORNIA, 2008 р.в., VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 .

Мотивуючи означене клопотання, заявник вказує, що арешт майна накладено необґрунтовано, без всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин по справі, накладений арешт порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. До того ж, при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для його арешту.

Окрім того вказує, що прокурором не було наведено жодних доказів необхідності в накладенні арешту на майно, не обґрунтовано зв`язок арештованого майна з кримінальним провадженням, а посилання прокурора на те, що транспортний засіб підпадає під ознаки речових доказів як майно, здобуте злочинним шляхом, не відповідає дійсності. Крім того за текстом клопотання про арешт майна жодним чином не згадується ні автомобіль марки MERCEDES-BENZ SLS 63 AMG, 2011 р.в., VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , ні автомобіль марки FERRARI F149BD CALIFORNIA, 2008 р.в., VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , не арґументується зв`язок даного автомобіля з кримінальним провадженням, а також не наводяться конкретні факти та докази того, що його було набуто злочинним шляхом під час легалізації (відмиванні) доходів від нібито шахрайської діяльності.

Зазначає, що автомобіль марки MERCEDES-BENZ SLS 63 AMG, 2011 р.в., VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіль марки FERRARI F149BD CALIFORNIA, 2008 р.в., VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , не відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

У судове засідання адвокат не з`явився. До суду надійшла заява адвоката ОСОБА_4. про розгляд клопотання за її відсутності, вимоги підтримує, просить задовольнити.

Особа, за клопотанням якої було арештовано майно у судове засідання не з`явився.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000834, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 Кримінального кодексу України.

Ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.07.2021 у справі № 757/36818/21-к та у справі № 757/36814/21-к накладено арешти на автомобіль марки MERCEDES-BENZ SLS 63 AMG, 2011 р.в., VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіль марки FERRARI F149BD CALIFORNIA, 2008 р.в., VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 у вигляді заборони відчуження та розпорядження.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2022 у справі № 757/11167/22-к накладено арешт на вищевказані транспортні засоби із забороною користуватись вказаним майном та передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, в управління на підставах та умовах, визначеними ст.ст. 19, 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» вищевказані транспортні засоби як речові докази у кримінальному провадженні, та які зареєстровані за ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, метою арешту майна, є визначеною в п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, відсутні відомості вважати, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення що розслідується.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим, слідчому судді не надано доказів та не доведено існування правових підстав для подальшого збереження арешту майна, та відсутніми ризиками які слугували підставами для накладення арешту на майно.

Окрім цього, є слушними доводи заявника про те, що прокурором необґрунтовано зв`язок арештованого майна з кримінальним провадженням, а посилання прокурора на те, що транспортний засіб підпадає під ознаки речових доказів як майно, здобуте злочинним шляхом.

При цьому, підозра ОСОБА_1 в рамках даного кримінального провадження № 0000834 не пред`являлась.

За таких обставин, слідчий суддя знаходить обґрунтованими доводи заявника, що лягли в основу підстав для скасування арешту майна.

Окрім цього, заявник просить скасувати передачу слідчим суддею Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Згідно абз. 7 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Пунктом 4 частини 1 статті Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» визначено, що управління активами - діяльність із володіння, користування та/або розпорядження активами, тобто забезпечення збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості або реалізація таких активів чи передача їх в управління відповідно до цього Закону, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні.

Тобто, основною метою передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів є його збереження та або збереження його економічної вартості.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Виходячи з наведеного, а також те, що слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підстав для скасування арешту майна та те, що застосований захід, а саме передача вищезазначеного майна, не забезпечує досягнення мети у кримінальному провадженні, а натомість порушує право законного власника майна на вільне володіння та користування ним, то подальше утримання майна, в управлінні АРМА, є необґрунтованим, що порушує принцип «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, що передбачені ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини, та становить особистий і надмірний тягар для особи, що в подальшому може створювати суттєві перешкоди для реалізації права власності, у зв`язку з чим визначений порядок зберігання речового доказу підлягає скасуванню.

Враховуючи вказане, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 174, 309 КК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 про скасування арешту накладеного ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, в рамках кримінального провадження № 0000834 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.07.2021 у справі № 757/36818/21-к на належне ОСОБА_1 майно, а саме на транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ SLS 63 AMG, 2011 р.в., VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.07.2021 у справі № 757/36814/21-к на належне ОСОБА_1 майно, а саме на транспортний засіб - автомобіль марки FERRARI F149BD CALIFORNIA, 2008 р.в., VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2022 у справі № 757/11167/22-к на належне ОСОБА_1 майно, а саме на транспортні засоби - MERCEDES-BENZ SLS 63 AMG, 2011 р.в., VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , FERRARI F149BD CALIFORNIA, 2008 р.в., VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 .

Скасувати передачу в управління до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, вищевказаних транспортних засобів, а саме: MERCEDES-BENZ SLS 63 AMG, 2011 р.в., VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , FERRARI F149BD CALIFORNIA, 2008 р.в., VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_2