печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000280 від 22.02.2023, -

В С Т А Н О В И В :

27.03.2023 відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на транспортні засоби та об`єкти нерухомого майна, які належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що арешт вказаних транспортних засобів та об`єктів нерухомого майна необхідний з метою забезпечення спеціальної конфіскації майна, яка відповідає п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Прокурор та представник власників майна до початку судового засідання направили до суду заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Представник власників майна подав до суду письмові заперечення, у яких просив у задоволенні клопотання відмовити, зазначивши, що власники майна, які є директорами компаній, які входять до групи компаній «ІСТ АГРО», здійснюють свою діяльність виключно в межах законодавства України. Вказав, що клопотання сторони обвинувачення про арешт транспортних засобів та об`єктів нерухомого майна є необґрунтованим, а таке втручання у право на мирне володіння майном, як арешт майна є надмірним.

Вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000280 від 22.02.2023за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 175 КК України.

У даному кримінальному провадженні досліджуються обставини привласнення та розтрати майна, вчиненого шляхом зловживання своїм службовим становищем, зловживання повноваженнями, невиплати заробітної плати.

На даний час прокурор вказує, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження виникла необхідність у вжитті заходу забезпечення цього провадження, такого як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 96-2 Кримінального кодексу України.

Також, як регламентує ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Виходячи із фабули кримінальних правопорушень, які розслідуються за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 175 КК України, а також матеріалів кримінального провадження в частині розгляду клопотання, не вбачається наявності підстав стверджувати, що майно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перейшло у власність останніх безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і вони знали або повинні були знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 96-2 Кримінального кодексу України та підлягатиме спеціальній конфіскації.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в частині розгляду клопотання, зокрема із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань жодній особі у даному кримінальному провадженні про підозру не повідомлено.

Прокурор у своєму клопотання вказує, що виникла необхідність у накладенні арешту з метою забезпечення спеціальної конфіскації як виду покарання, запобігання можливості його приховування та зникнення, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, просить накласти арешт на майно, що на праві власності зареєстроване за ОСОБА_4 , а саме:

- автомобіль марки «CITROEN BERLINGO», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ;

- автомобіль марки «FORD TRANSIT CONNECT», д.н.з НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 ;

- автомобіль марки «HYUNDAI ELANTRA», д.н.з. НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 ;

- земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0137, площею 1,1743 га.;

- земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0567, площею 1,299 га.;

- земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:1109, площею 2 га.;

- земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0310,площею 1,2113 га.;

- земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:1310,площею 1,1107 га.;

- гараж з прибудовою літ. «А-1»,»А(1)-1» загальною площею 63,2 кв. м. розташований за адресою : Чернігівська область, м. Чернігів, №25 Автокооператив, гараж НОМЕР_7 , адреса ГК: АДРЕСА_1 ;

та на майно, що на праві власності зареєстроване за ОСОБА_5 , а саме:

-автомобіль марки «MITSUBISHI ASX», д.н.з. НОМЕР_8 , VIN: НОМЕР_9 ;

-земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:1003, площею 2 га.

В той же час, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як і іншим особам у цьому кримінальному провадженні, про підозру не повідомлялось.

Таким чином, відсутні законні підстави для накладення арешту на транспортні засоби та об`єкти нерухомого майна з метою спеціальної конфіскації, оскільки жодна особа не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, а згідно ч. 4 ст. 170 КПК України арешт майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Отже, як встановлено слідчим суддею, матеріали клопотання не містять процесуальних документів, що підтверджують належність власників майна до категорії осіб, вказаних в ст. 170 КПК України, як таких на чиє майно може бути накладено арешт з метою спеціальної конфіскації.

Наряду із цим, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором не доведено необхідності вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

Зважаючи на вище викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на вказані транспортні засоби та об`єкти нерухомого майна слід відмовити.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000280 від 22.02.2023 - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя Світлана ГРЕЧАНА