Справа №591/4932/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/636/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання
УХВАЛА

Іменем України

02 березня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 591/4932/22 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.10.2022 щодо повернення його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду, оскільки рішення суду є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим та істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону, Конституції України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

12.10.2022 до Зарічного районного суду м. Суми надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування йому в строк відбування покарання часу попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015).

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.10.2022 зазначене клопотання повернуто засудженому для подальшого звернення до відповідного суду, в межах територіальної юрисдикції якого він відбуває покарання.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_7 про часткове задоволення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.05.2020 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28 і ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309, і на підставі ч. 1 ст. 70 КК йому призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років 6 місяців із конфіскацією майна, крім житла. Строк відбування покарання визначено рахувати з 29.05.2020. Зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 08.01.2016 до 28.05.2020 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10.06.2021 вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.05.2020 в частині призначеного ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК змінено та визначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК (в ред. ЗУ №2617-VIII від 22.11.2018) 1 рік обмеження волі. Остаточно вирішено вважати ОСОБА_8 засудженим за: ч. 3 ст. 146 КК до 8 років позбавлення волі; ч. 5 ст. 186 КК до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла; ч. 4 ст. 187 КК до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла; ч. 3 ст. 28 і ч. 1 ст. 263 КК до 5 років позбавлення волі; ч. 3 ст. 289 КК до 9 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70, 72 КК остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років 6 місяців із конфіскацією майна, крім житла. На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015) зараховано у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 29.05.2020 до 10.06.2021 включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У решті вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.05.2020 залишено без змін. Вирок набрав законної сили 10.06.2021 та звернутий до виконання.

Засуджений самостійно звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Відповідно п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, а згідно ст. 539 КПК у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема п. 14 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу, клопотання може бути подане або до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання (п. 1 ч. 2), або до суду, який ухвалив вирок (п. 4 ч. 2).

Згідно ч. 5 ст. 539 КПК у судове засідання для вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого, інші особи у разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Визначення судді для розгляду конкретного провадження здійснюється ЄСІТС під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом випадковості та в хронологічному порядку з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядженням, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ. Після визначення судді для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з ЄСІТС, крім випадків, установлених законом (ч. 3 ст. 35 КПК).

Таким чином, отримавши в порядку ст. 35 КПК клопотання засудженого ОСОБА_8 та ухваливши рішення про його повернення заявнику без судового розгляду згідно ч. 3 ст. 539 КПК, суддя суду першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки чинний КПК передбачає вичерпний перелік підстав для повернення скарг (заяв, клопотань) учасникам кримінального провадження, а саме скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора (ст. 304), апеляційної чи касаційної скарги (ст. 399, 429 КПК), а порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку визначений ст. 539 КПК, згідно ч. 3 і 6 якої клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом 10 днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу, і за наслідками його розгляду суд постановляє ухвалу, якою або задовольняє клопотання, або відмовляє у його задоволенні.

Оскільки КПК не передбачено можливості повернення клопотання про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку, у тому числі і після початку їх розгляду по суті, то суд першої інстанції, повернувши клопотання засудженому, діяв не на підставі та не у спосіб, визначений процесуальним законом, чим, як зазначено вище, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону. При цьому суддя дійшов до такого висновку без виклику та участі сторін судового провадження, чим фактично вдався до правової оцінки (системного аналізу), що є неприпустимим на цій стадії процесу та підлягає з`ясуванню виключно під час судового розгляду із дотриманням таких принципів кримінального провадження як змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на захист, диспозитивність, безпосередність дослідження доказів тощо.

Така загальна засада кримінального провадження (принцип судочинства) як рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч. 1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст. 24 Основного Закону, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав (ст. 129 Конституції України, розділ I Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (рішення ЄСПЛ у справах «Домбо Бехер Б. В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands) від 27.10.1993, заява № 14448/88, п.33); «Анкерль проти Швейцарії» (Ankerl v. Switzerland) від 23.10.1996 р., заява № 17748/91, п.38).

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч. 1 ст. 412 цього Кодексу, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо: 3) судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 323 чи ст. 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; 4) судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою (ч. 2 ст. 412 КПК).

Відповідно ч. 2 і 3 ст. 43 КПК, засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили, і який має права обвинуваченого, передбачені ст. 42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження.

На підставі ч. 3-5 ст. 42 КПК, обвинувачений має право: бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату; брати участь у проведенні процесуальних дій; заявляти відводи; брати участь під час судового розгляду; збирати і подавати суду докази; висловлювати в судовому засіданні свою думку щодо клопотань інших учасників судового провадження; виступати в судових дебатах; ознайомлюватися з журналом судового засідання та технічним записом судового процесу, які йому зобов`язані надати уповноважені працівники суду, і подавати щодо них свої зауваження; також інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 52 КПК, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Зважаючи, що судове провадження розглянуте без повідомлення про час і місце судового розгляду та без участі засудженого, який у своєму клопотанні зазначав про обов`язкову участь в судовому засіданні, та його захисника, участь якого є обов`язковою, оскільки ОСОБА_8 засуджений до позбавлення волі, в тому числі, за вчинення особливо тяжкого злочину, то колегія суддів приходить до переконання про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою безумовне скасування судового рішення згідно п. 3, 4 ч. 2 ст. 412 КПК, оскільки це перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, ухвалу не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, внаслідок чого вона підлягає скасуванню з вказаних вище підстав.

Після скасування зазначеної ухвали колегія суддів вважає за необхідне відповідно п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК призначити новий судовий розгляд, так як установлені порушення, передбачені п. 3 і 4 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу, тим самим задовольнивши частково апеляційну скаргу засудженого.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції, з дотриманням прав учасників кримінального провадження та вимог кримінального процесуального закону слід ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, оскільки суд не здійснив розгляду клопотання засудженого по суті, а повернув його ОСОБА_8 , що також унеможливлює ухвалення судом апеляційної інстанції свого рішення після скасування ухвали судді суду першої інстанції.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки порушені питання спочатку підлягають ретельній перевірці та безпосередньому дослідженню при новому судовому розгляді в суді першої інстанції, в тому числі й ті, які стосуються територіальної юрисдикції суду, а вже потім при наявності остаточного судового рішення (у разі оскарження) бути предметом перевірки в апеляційному суді, так як суд апеляційної інстанції відповідно ч. 2 ст. 415 КПК не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність тощо.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, -

постановила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.10.2022 відносно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4