Справа № 521/5248/23
Номер провадження:1-кс/521/915/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 з секретарем ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання слідчого СВ відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0000016 від 04.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси звернувся слідчий з клопотанням, погодженим з прокурором про накладення арешту на майно.

З клопотання вбачається, що відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Термін дії воєнного стану в подальшому продовжено на 30 днів указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 та від 18.04.2022 № 259/2022, які затверджено Верховною Радою України відповідними Законами України «Про затвердження Указу Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Термін дії воєнного стану в подальшому продовжено на 90 діб Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, який затверджено Верховною Радою України відповідними Законами України «Про затвердження Указу Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. З вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 1455 від 29.12.2021 якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно- правових актів, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , всупереч обов`язку неухильного дотримання вказаних актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, став на злочинний шлях і умисно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовими розслідуванням час та місце, однак не пізніше початку січня 2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючись злочинним умислом, спрямованим на власне незаконне збагачення, розуміючи суспільно-небезпечний характер спільних діянь та бажаючи настання таких наслідків, вступив у злочинну змову із невстановленою в ході досудового розслідування особою, з якою розробив єдиний стійкий злочинний план, згідно якого невстановленій в ході досудового розслідування особі необхідно було здійснити ряд дій, спрямованих на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, доведення таких дій до кінцевого результату, а ОСОБА_5 , у свою чергу, необхідно було сприяти у незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами, вказівками та наданням засобів.

Так, за встановленими в ході досудового розслідування обставинами, невстановлена в ході досудового розслідування особа діючи у групі із ОСОБА_5 , починаючи з початку січня 2023 року з метою реалізації свого злочинного умислу, із застосуванням кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками «Telegram» зідзвонилася зі ОСОБА_6 , та в ході телефонної розмови повідомила останньому про те, що зможе організувати і здійснити його незаконне переправлення через державний кордон України до Республіки Молдови. Однак з метою роз`яснення вказаного плану та оголошення вартості такого переправлення, почала підтримувати зв`язок зі ОСОБА_6 через месенджер «Telegram» та інструктувати щодо його подальших дій.

Далі, в ході телефонних розмов невстановлена в ході досудового розслідування особа діючи у групі із ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на своє особисте збагачення, шляхом вчинення дій щодо незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України, повідомила останньому, що за грошову винагороду організує його незаконне переправлення через державний кордон України на територію Республіки Молдова. В подальшому, невстановлена в ході досудового розслідування особа діючи у групі із ОСОБА_5 , з метою доведення свого умислу до кінця, в ході розмов, демонструвала свою обізнаність щодо обраного ним способу незаконного перетину кордону, можливість усунення перешкод щодо незаконного перетину кордону через свої міцні зв`язки, надавала поради та вказівки ОСОБА_6 щодо його дій в момент самого перетинання кордону, шлях його перетину з конкретним зазначенням послідовних дій та морального стану, а також інші поради незаконного перетину державного кордону, за що ОСОБА_6 повинен був заплатити останнім грошові кошти в загальній сумі 5 900 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 18.01.2023 становило 215 755 гривень), а саме з передачею частини грошових коштів у розмірі 400 доларів США одразу, з них 200 доларів СШУ у якості завдатку та 200 доларів США у якості оплати за транспортування його до державного кордону, а залишену суму у розмірі 5500 доларів США після перетину державного кордону, на що ОСОБА_6 надав свою згоду.

Крім цього, у невизначений в ході досудового розслідуванні час з метою реалізації свого злочинного умислу, невстановлена в ході досудового розслідування особа, діючи у групі із ОСОБА_5 , отримавши фотокартки ОСОБА_6 розміром 3x4 та фотознімки паспорта останнього, за невстановлених обставин та невстановленим шляхом отримали підробні документи щодо інвалідності ОСОБА_6 2 групи, а також щодо реєстрації його місця проживання на півдні Одеської області, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , що надавало можливість для ОСОБА_6 подальший безперешкодний перетин транзитної зони «Паланка» та власне державного кордону України.

Так, 18.01.2023 приблизно о 11 годині 15 хвилин, ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на сприяння у незаконному переправленні ОСОБА_6 через державний кордон України порадами, вказівками та наданням засобів, керуючись корисливим мотивом, прибув на своєму автомобілі марки Skoda Roomster, з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » за заздалегідь обумовленою зі ОСОБА_6 адресою: АДРЕСА_2 , з яким у подальшому під керуванням ОСОБА_5 на вказаному транспортному засобі поїхали за адресою: м. Одеса, вул. Краснослобідська, 19 , де ОСОБА_5 наказав ОСОБА_6 забрати у розташованому за вказаної адресою зоомагазині документи, а саме щодо інвалідності 2 групи та реєстрації місця проживання на ім`я ОСОБА_6 , що останній і зробив. Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел та бажаючи довести свої дії до кінця, керуючи автомобілем марки Skoda Roomster, почав перевозити ОСОБА_6 до державного кордону України, а саме до м. Рені та по дорозі, пояснивши щодо змісту отриманих документів, інструктував останнього щодо його дій, надаючи поради та вказівки задля безперешкодного перетину державного кордону України.

Цього ж дня о 19 годині 18 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 автомобіль марки Skoda Roomster, з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_5 , у салоні якого перебував ОСОБА_6 , при спробі здійснення незаконного переправлення останнього через державний кордон України, було зупинено, а ОСОБА_5 затримано та припинено його протиправну діяльність.

В ході проведення слідчих (розшукових) дій, оперативно - розшукових заходів встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому, 01.03.2023 на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , за місцем мешкання ОСОБА_8 виявлено та вилучено:

1. банківська картка банку «Ощадбанку» № НОМЕР_2 , видана на ім`я ОСОБА_8 ;

2. мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S10+», імеі НОМЕР_3 , імеі НОМЕР_4 , з сім картою НОМЕР_5 , яка належить ОСОБА_9 ;

3. мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А22», імеі НОМЕР_6 , імеі НОМЕР_7 , з сім картою НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_8 ;

4. банківська картка банку «Приват Банк» № НОМЕР_9 , яка належить ОСОБА_9 ;

5. банківська картка банку «Приват Банк» № НОМЕР_10 , яка належить ОСОБА_8 .

Вказані речі поміщені до сейф пакету СУ НПУ ВУМ1009292.

Так, вилучені банківські картки ймовірно містять інформацію щодо руху грошових коштів, отриманих від організації незаконного перетину держаного кордону, вилучені мобільні телефони разом з сім картками ймовірно містять переписки, контакти осіб та дзвінки, пов`язані з організацією незаконного перетину державного кордону.

Згідно ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебувають речі, документи, грошові кошти, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасово вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до положень ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення тих речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених із обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Згідно з п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди є предметом кримінального правопорушення.

Майно вилучене 01.03.2023 повністю відповідає вимогам ст. 98 КПК України та обґрунтовано визнане речовими доказами у кримінальному провадженні, про що винесена відповідна постанова.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існують підстави ризику, що вилучене майно, може бути, зіпсовано, знищено, перетворено, втрачено особою яка ним володіє, та вказані предмети мають доказове значення у вказаному кримінальному провадженні.

Накладення арешту на вилучену річ є необхідним для забезпечення та збереження у якості речових доказів та запобіганню можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та для подальшого проведення відповідних експертиз, які мають істотне значення для досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчий за погодженням з прокурором, не пізніше наступного робочого дня після вилучення зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт зазначеного майна.

У даному випадку підставою для накладення арешту на майно, яке вилучено є ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів.

Завданням арешту майна в даному випадку, у відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, є запобігання можливості його відчувати, розпоряджатися та користуватися цим майном до скасування арешту, для збереження речових доказів та проведення судових експертиз.

Так, на тимчасово вилучене майно, яке вилучено 01.03.2023, необхідно накласти арешт, тобто тимчасово позбавити можливості володіти, розпоряджатися та користуватися цим майном до скасування арешту, у зв`язку з тим, що існує реальна загроза знищення вказаного майна.

Таким чином, у відповідності до вимог ст. 170 КПК України, у кримінальному провадженні встановлено необхідність накладення на речові докази у кримінального провадженні, які вилучено 01.03.2023 під час проведення обшуку, у зв`язку з необхідністю забезпечення та збереження у якості речових доказів та запобіганню можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та подальшого проведення судових експертиз.

Слідча у судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій підтримала клопотання, та вважає, що є всі законні підстави для задоволення клопотання, з підстав які викладені в ньому, просила проводити розгляд клопотання без її участі.

Вивчивши клопотання та матеріали приложені до нього, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, оскільки органом досудового розслідування доведена необхідність застосування арешту означеного майна, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 167 КПК України, встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч.2 ст.167 КПК України - підставою тимчасово вилученого майна є: п.1. підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; п.3. є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; п.4. одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона розпоряджатися та використовувати майно, на яке накладено арешт може бути застосована лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати чи пошкодження відповідного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей якщо є достатні підстави вважити, що вони зберегли на собі сліди злочину чи є предметом кримінального правопорушення. Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, у даному випадку, враховуючи обставини злочину, слідчий суддя вважає, що є всі законі підстави вважати, що означені в клопотанні предмети підпадають під ознаки тимчасово вилученого майна, та з метою недопущення зникнення вилученого майна, втрати або його пошкодження, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати арешт вказаного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 170 - 173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0000016 від 04.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на:

1) банківську картку банку «Ощадбанку» № НОМЕР_2 , видана на ім`я ОСОБА_8 ;

2) мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S10+», імеі НОМЕР_3 , імеі НОМЕР_4 , з сім картою НОМЕР_5 , яка належить ОСОБА_9 ;

3) мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А22», імеі НОМЕР_6 , імеі НОМЕР_7 , з сім картою НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_8 ;

4) банківську картку банку «Приват Банк» № НОМЕР_9 , яка належить ОСОБА_9 ;

5) банківську картку банку «Приват Банк» № НОМЕР_10 , яка належить ОСОБА_8 .

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1