Суддя ОСОБА_1 .
Справа № 644/289/23
Провадження № 1-кс/644/73/23

УХВАЛА

25 січня 2023 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянув клопотання слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 , по матеріалу досудового розслідування, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073 від 16 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, добровільно видане 19.01.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме жилет зелено сірого кольору з надписом «Пивна легенда, Броварня, Харків», та видати на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_6 .

Клопотання вмотивовано тим, що 15 січня 2023 року невстановлені особи шляхом розбиття вікна, під час дії воєнного стану, проникли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснили крадіжку товару на суму 8000 грн.

За даним фактом 16 січня 2023 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000073 було зареєстровано кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор та слідчий в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, слідчий звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій клопотання підтримав.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття прокурора та слідчого у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, і тому суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності прокурора та слідчого.

Вивчивши матеріали клопотання, оцінивши надані докази, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

В провадженні ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження про те, що 15 січня 2023 року невстановлені особи шляхом розбиття вікна, під час дії воєнного стану, проникли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснили крадіжку товару на суму 8000 грн.

З протоколу допиту представника потерпілого ОСОБА_6 вбачається, що 15 січня 2023 року приблизно о 09 годині 35 хвилин приїхавши на місце своєї роботи в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , його зустрів продавець ОСОБА_7 та повідомив про розбите скло, тріщину в склі холодильника вітрини та відсутність продовольчих товарів, фірмового одягу, алкогольних напоїв та подарункових наборів. Після виявленого він одразу зателефонував в поліцію (а.с. 7, 8).

19 січня 2023 року ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції жилет зелено сірого кольору з надписом «Пивна легенда, Броварня, Харків», яку він викрав з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с. 6).

Постановою слідчого від 19 січня 2023 року визнано і долучено в якості речового доказу та приєднано до кримінального провадження № 0000073 жилет зелено сірого кольору з надписом «Пивна легенда, ОСОБА_8 , Харків» (а.с. 10).

Пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК України визначено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів і інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 98 КПК України встановлено, що матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.

З метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також для можливості призначення і проведення відповідних судових експертиз та долучення в якості речового доказу до вищевказаного кримінального провадження, слід накласти арешт на вилучене майно.

Вищезазначене майно відповідає вимогам ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України щодо речових доказів, а саме: є об`єктом кримінально протиправних дій, який зберіг на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Вилучене майно має доказове значення по кримінальному провадженню, оскільки зазначене майно цілком відповідає критеріям, зазначеним у частині 2 статті 167 КПК України.

Разом з тим, згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Отже, клопотання в частині видачі на відповідальне зберігання речових доказів задоволенню не підлягає, оскільки питання про долю речових доказів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, а не під час проведення досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 110, 131, 132, 167, 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, добровільно видане 19.01.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме жилет зелено сірого кольору з надписом «Пивна легенда, Броварня, Харків».

В частині задоволення клопотання про видачу на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1