ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1029/23 Справа № 180/385/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Дніпро

19 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

представниці потерпілого ОСОБА_9 (у режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_10

захисниці ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_12 , подану на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19.10.2022 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Марганця Дніпропетровської області, громадянин України, з вищою освітою, не одружений, працюючий водієм в АТ «Марганецький ГЗК», не є особою з інвалідністю, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, із призначенням йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлений іспитовий строк 2 (два) роки, із покладенням на нього передбачених п.1,2 ст.76 КК України процесуальних обов`язків.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 63865 (шістьдесят три тисячі вісімсот шістьдесят п`ять) гривень 32 копійки в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, 50000 (п`ятьдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди, 86000 (вісімдесят шість тисяч) гривень в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу, разом 199865 (сто дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот шістьдесят п`ять) гривень 32 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_10 в дохід держави процесуальні

витрати на залучення експерта для проведення судових автотехнічних експертиз в розмірі 13648 (тринадцять тисяч шістьсот сорок вісім) гривень 96 копійок.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до ст.100 КПК України.

Вироком суду встановлено, що 04 вересня 2017 року приблизно о 20 годині 10 хвилин ОСОБА_10 , керуючи автомобілем ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 , рухався по вулиці Київській в м.Марганець в напрямку від вулиці Лермонтова до вулиці Чарівної (колишня Лазо).

В цей час по вулиці Київській, у зустрічному напрямку, наближаючись до автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , керуючи мотоциклом ЯВА 350638, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_14 , рухався ОСОБА_8 .

В цей момент, тобто 04 вересня 2017 року приблизно о 20 годині 10 хвилин, рухаючись по вулиці Київській в м.Марганець, ОСОБА_10 , в порушення п.10.1, п.16.13 Правил дорожнього руху України, змінив напрямок руху автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , вліво, виконуючи поворот ліворуч в напрямку вулиці Чарівної (колишня Лазо), та виїхав на смугу зустрічного руху, по якій у зустрічному напрямку рухався мотоцикл ЯВА 350638, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 .

Водій ОСОБА_8 з метою уникнення контакту мотоцикла ЯВА 350638, державний номерний знак НОМЕР_2 , з автомобілем ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , застосував гальмування мотоцикла, однак зупинити одразу мотоцикл не зміг, після чого відбувся контакт переднім габаритом мотоцикла ЯВА 350638, державний номерний знак НОМЕР_2 , та правим боковим габаритом автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Під час контакту автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , та мотоцикла НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 , відбувся контакт правого габариту автомобіля ВАЗ 2101 з тілом, верхніми та ніжніми кінцівками ОСОБА_8 , у результаті якого ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла з явищами зовнішньої та внутрішньої кровотечі, які потребували замісної гемотрансфузії, а саме: закритої травми правої верхньої кінцівки: закритого уламкового перелому голівки правої променевої кістки з задовільним стоянням уламків, закритого перелому нижньої третини правої променевої кістки зі зміщенням уламків з вивихом правого передпліччя у ліктьовому та променево-зап`ясткових суглобах, садна правого передпліччя з розвитком в посттравматичному періоді комбінованої контрактури ліктьового суглобу; рваної рани на передній поверхні правого стегна в проекції пахвинної складки; відкритого перелому правої стегнової кістки на межі середньої та нижньої третини зі зміщенням уламків, рваних ран по передній поверхні правого стегна в проекції перелому; відкритого перелому правого надколінника з задовільним стоянням уламків, забійно-рваних ран на передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглобу по верхньому полюсу, на передньо-внутрішній поверхні правого колінного суглобу, на внутрішній поверхні правої гомілки у верхній третині, на передньо-внутрішній поверхні правої гомілки у верхній третині, з розвитком в посттравматичному періоді контрактури правого колінного суглобу. За своїм характером виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п.2.1.3-м «Правил судового-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

Згідно висновків експертів від 22.12.2017 № 6/10.1/1287, від 02.02.2018 № 5/10.1/68, від 22.06.2018 № 5/10.1/426, від 03.10.2018 № 19/12-1/194-СЕ/18, від 07.06.2019 № 2185-

19, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , не відповідали вимогам п.10.1, п.16.13 Правил дорожнього руху України, та знаходились у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події.

Дії ОСОБА_10 кваліфіковані судом за ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

У поданій апеляційній скарзі прокурор Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_12 просить вирок суду скасувати у частині призначення ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.286 КК України та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, із позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

Обгрунтовує своє прохання тим, що судом першої інстанції не враховано, що після скоєння злочину ОСОБА_10 не вживав жодних заходів щодо примирення із потерпілим, компенсації витрат потерпілого ОСОБА_8 на лікування. Під час досудового розслідування та судового розгляду не визнавав свою провину у повному обсязі та намагався уникнути справедливого покарання, даючи недостовірні покази та викривляючи факти вчиненого ним злочину.

Призначення судом ОСОБА_10 покарання із застосуванням ст.75 КК України нівелює мету покарання, є м`яким та таким, що не відповідає характеристиці особи обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Під час апеляційного перегляду:

-прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_8 та його представниця ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_12 у повному обсязі;

-обвинувачений ОСОБА_10 та його захисниця ОСОБА_11 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити вирок суду без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження у межах поданої апеляційної скарги, додатково надані сторонами докази та заперечення на них, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що прокурором у поданій апеляційній скарзі не оскаржуються обставини вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, як вони викладені у вироку суду, правильність наданої правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України, вирішення судом заявлених потерпілим ОСОБА_15 позовних вимог, то апеляційний суд вирок у цій частині не переглядає.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень

Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається із змісту оскаржуваного вироку, суд під час призначення покарання, із посиланням на вимоги ст.65 КК України, роз`яснюючи положення п.20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14, врахував та зазначив, що скоєне ОСОБА_10 кримінальне правопорушення є необережним тяжким злочином; що ОСОБА_10 раніше не був засудженим, працює тривалий час у якості водія у АТ «Марганецький ГЗК», позитивно характеризується, після вчинення ДТП викликав швидку допомогу і поліцію, намагався добровільно відшкодувати завдану потерпілому шкоду.

Обставин, які б обтяжували чи пом`якшували покарання, відповідно до ст.ст.66,67 КК України, судом не встановлено.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_10 , крім того, зазначив про своє щиросердне каяття у скоєному, додатково надав докази про наявність онкологічної хвороби у його батька, ОСОБА_16 і про обставину операційного втручання з приводу цього.

Крім того, ОСОБА_10 надав документальне підтвердження додаткового перерахування потерпілому ОСОБА_15 50000 грн ( окрім перерахованих під час розгляду у суді першої інстанції 20000 грн), пояснивши, що не мав та не має можливості виконати вимогу потерпілого ОСОБА_15 про одноразову сплату йому відшкодування шкоди у розмірі 300000 грн, але, визнає у повному обсязі стягнуті судом суми відшкодування моральної та матеріальної шкоди у буде їх відшкодовувати у майбутньому.

ОСОБА_10 та його захисником також була надана суду копія повістки, згідно із якою ОСОБА_10 підлягає військової мобілізації.

Вищезгадана сукупність встановлених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом обставин свідчить про те, що доводи апеляційної скарги прокурора є неспроможними, такими, що протирічать обставинам справи і, крім того, не містять жодного обґрунтування підстав незаконності рішення суду щодо незастосування до ОСОБА_10 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Колегія суддів вважає, що застосування до ОСОБА_10 ст.75 КК України та звільнення його від відбування основного покарання із випробуванням є у даному випадку таким, що досягає меті виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.405,407,418,419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_12 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, але, може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4