УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 161/513/22

провадження № 51-1762 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, та засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 3 лютого 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року.

Обставини справи

1. Вказаним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_2,

засуджено за частиною 2 статті 307 КК до покарання із застосуванням ч.1 ст.69 цього ж Кодексу у виді обмеження волі на строк 3 роки з конфіскацією майна.

2. Суд першої інстанції визнав доведеним, що ОСОБА_4 на початку листопада 2021 року умисно з метою збуту через мобільний додаток «Telegram» придбав у невстановленої особи психотропну речовину амфетамін масою 3562 г з метою її подальшого збуту.

2. Цю психотропну речовину він переніс на ділянку місцевості поблизу вул. Рівненська у селі Струмівка Луцького району Волинської області, де частину приховав в землю, зробивши так звані «закладки», же вона була виявлена та вилучена працівниками поліції 11 листопада 2021 року о 17 год 02 хв.

2. Іншу частину психотропної речовини він переніс у на територію поблизу буд. АДРЕСА_1 у тому ж селі, де зберігав при собі з метою збуту до моменту її вилучення працівниками поліції в ході його затримання 11 листопада 2021 року о 15 год. 59 хв.

Доводи поданої касаційної скарги

3. Прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, яке призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого, внаслідок м`якості. На його думку, апеляційний суд не перевірив доводів наведених у його апеляційній скарзі, і належним чином не мотивував свого рішення. Ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статті 419 КПК.

4. Засуджений вважає, що обвинувальний акт було направлено до суду поза межами строку досудового розслідування, тому він не набув статусу обвинуваченого і суд повинен був закрити кримінальне провадження.

5. Він зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини. Апеляційний суд не усунув помилок допущених районним судом, тому ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статті 419 КПК.

Оцінка суду

6. Перевіривши доводи касаційних скарг, дослідивши додані до них матеріали, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

7. Відповідно до вимог пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

8. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього ж Кодексу і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

9. На обґрунтування своєї позиції щодо м`якості обраного покарання засудженому прокурор зазначає, що суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, призначаючи покарання із застосування положень ст. 69 КК, не повною мірою врахував особу винного, обставини вчинення кримінального правопорушення та тяжкість вчиненого злочину.

10. Фактично, доводи прокурора зводяться до того, що суди першої і апеляційної інстанції надали таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою не згоден прокурор. Тобто, посилаючись формально на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, прокурор ставить питання щодо явної несправедливості покарання через м`якість.

11. Суд відхиляє посилання прокурора та вважає рішення апеляційного суду належним чином мотивоване з посиланням на обставини справи і відповідає вимогам статті 419 КПК. Зміст ухвали не дає підстав вважати, що покарання засудженому призначено з порушенням визначених у законі загальних засад.

12. Щодо доводів засудженого про направлення обвинувального акту до суду поза межами строку досудового розслідування, то вони є безпідставними.

14. Відповідно до частини 1 статті 219 КПК строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

13. Засуджений вважає, що строк досудового розслідування має обчислюватися не з 12 листопада 2021 року, як зазначено у рішеннях судів попередніх інстанцій, а з 11 листопада 2021 року, оскільки в цей день його було затримано. Відповідно, останнім днем досудового розслідування має вважатися не 11 січня 2022 року, коли обвинувальний акт було передано до суду, а 10 січня 2022 року.

15. Суд зазначає, що згідно зі статті 115 КПК при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. При обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

15. Таким чином, навіть якщо погодитися з доводами засудженого і вважати, що досудове розслідування розпочалося 11 листопада 2021, то відповідно до закону цей день до уваги не приймається і двомісячний строк спливе у відповідне число останнього місяця цього строку, тобто 11 січня 2021 року.

15. Виходячи з цього, Суд не вважає за необхідне визначати обґрунтованість доводів засудженого щодо початку строку досудового розслідування і не вбачає підстав для задоволення його касаційної скарги.

З огляду на викладене, обґрунтування касаційних скарг не містить доводів, які свідчать про необхідність відкриття провадження і перевірки його матеріалів.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, та засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 3 лютого 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3