Справа № 344/6460/22
Провадження № 11-кп/4808/568/22
Категорія ст. 199 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Шигірт
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 03 листопада 2022 року,-

в с т а н о в и в:

Вказаною ухвалою клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 задоволено та продовжено щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31 грудня 2022 року.

Мотивуючи рішення слідчий суддя вказує, що ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися.

З ухвалою суду не погодився обвинувачений ОСОБА_6 та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що ухвала є незаконною та необґрунтованою. Вказує на те, що прокурором не було доведено обґрунтованість підозри та не підтверджено ризики на які він посилається в клопотанні про продовження строку запобіжного заходу. Вказує, що за викликом постійно прибував в судове засідання, не переховувався від слідства, притягується до кримінальної відповідальності вперше, має дві вищі освіти, є громадським діячем, а також має постійне джерело доходу, постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки. Також ОСОБА_6 вказує, що перебуває у цивільному шлюбі та у нього на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей та мати похилого віку. Стверджує, що при зміні йому запобіжного заходу на більш м`який зобов`язується сумлінно виконувати покладені на нього обов`язки та ніяким чином не перешкоджати, а тільки сприяти ходу розгляду даної судової справи.

Враховуючи наведене, просить ухвалу Івано-Франківського міського суду від 03 листопада 2022 року скасувати, та призначити йому більш м`який запобіжний захід.

До початку судового засідання від прокурора ОСОБА_8 надійшло клопотання в якому він просив справу слухати у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинувачен ого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.394 ч.5 КПК України, ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Виходячи зі змісту ст.177 ч.2 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені ст.177 ч.1 КПК України.

Згідно ст.199 ч.ч.3,5 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити , зокрема, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Як встановлено апеляційним судом, суд першої інстанції, розглянув клопотання прокурора дотримавшись вимог процесуального законодавства та ухвалив законне рішення в якому виклав свої мотиви.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. При цьому, суд вважав доведеним існування ризику вчинити спроби переховуватись від суду, оскільки під час розгляду відносно ОСОБА_6 кримінального провадження за ст.ст.146 ч.3, 187 ч.4 КК України, до суду надійшло ще одне кримінальне провадження відносно нього за ст.189 ч.2 КК України.

Апеляційним судом, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу надано оцінку сукупності таких обставин, як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, збільшення об`єму обвинувачення через надходження до суду ще одного кримінального провадження, що підтверджує висновки суду першої інстанції, який має у своєму провадженні матеріали справи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, на що звернув увагу місцевий суд.

Крім того, суд першої інстанції мотивував своє рішення і тим, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідка ОСОБА_9 , а також свідків по епізодах за ч.2 ст.189 КК України, які ще не допитувались судом.

Такі обставини підтверджують правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності ризиків та необхідності продовження тримання ОСОБА_6 під вартою.

Також апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, щодо не визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства.

Враховуючи викладені норми права та встановлені обставини, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 405, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 03 листопада 2022 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4