У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_2., розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, яка полягає у неприєднанні до матеріалів кримінального провадження № 0002380 висновків Верховного Суду

У С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_4., який діє в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, яка полягає у неприєднанні до матеріалів кримінального провадження № 0002380 висновків Верховного Суду.

Дослідивши подану скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за нею, враховуючи таке.

Згідно зі ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому КПК України.

За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначений главою 26 Кримінального процесуального кодексу України - параграф 1, статті 303-308.

Пунктами 1-11 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не охоплюються вищенаведеною нормою, не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу (ч. 2 ст. 303 КПК України).

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Як слідує зі змісту поданої скарги, адвокат ОСОБА_5., який діє в інтересах ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, яка полягає у неприєднанні до матеріалів кримінального провадження № 0002380 висновків Верховного Суду

Водночас, як вбачається зі змісту поданої скарги, адвокат ОСОБА_5., який діє в інтересах ОСОБА_1 , чи ОСОБА_1 особисто не звертались до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві із клопотанням (зверненням, заявою), яке не було розглянуто уповноваженою особою, що може мати наслідком оскарження бездіяльності в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відтак, з огляду на викладене підтвердити чи спростувати доводи адвоката ОСОБА_4., який діє в інтересах ОСОБА_1 слідчий суддя не вбачає можливим.

Як зазначалося вище, до слідчого судді на стадії досудового розслідування можуть бути оскаржені лише ті рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, що прямо передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, а також рішення, які хоч прямо і не передбачені КПК, але фактично прийняті слідчим або прокурором. При цьому, всі інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути предметом оскарження в суді під час підготовчого провадження.

Тобто, рішення, дії чи бездіяльність, можливість оскарження яких прямо не передбачена одним з пунктів ч. 1 ст. 303 КПК України, на стадії досудового розслідування не можуть бути предметом судового контролю з боку слідчого судді. Наведене відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, який в рішенні від 08.01.2008 щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» вказав, що «право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги».

Аналіз норм кримінального процесуального законодавства свідчить, що бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Зазначена норма закону дозволяє звернутися до суду із скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків слідчого чи прокурора, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

При цьому, положеннями ст. 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.

Отже, із системного аналізу ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 220 КПК України вбачається, що бездіяльність слідчого чи прокурора при розгляді клопотань, поданих на підставі ст. 220 КПК України, полягатиме саме у невинесенні процесуального рішення у формі постанови.

Аналізуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що для того аби встановити наявність чи відсутність порушень норми ст. 220 КПК України, а саме в частині нерозгляду поданого йому клопотання в строк не більше трьох днів з моменту подання та неповідомлення про результати розгляду клопотання особи, яка заявила клопотання, слід дослідити зміст такого звернення.

За таких обставин, факт звернення заявника із клопотанням до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві та відсутність будь-якого реагування на таке звернення, тобто бездіяльність уповноважених осіб, яка полягає у невиконанні вимог ст. 220 КПК України, яка є предметом оскарження до слідчого судді під час досудового провадження, в порядку ст. 303 КПК України, в даному випадку заявником не доведена.

У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відсутність в матеріалах клопотання (звернення, заяви) адвоката ОСОБА_4., який діє в інтересах ОСОБА_1 чи ОСОБА_1 особисто не дає можливості встановити його зміст та надати оцінку, чи міститься в ній хоча б якась інформація, яка могла дати уявлення про наявність ознак вчинення бездіяльності.

Підсумовуючи викладене, слідчим суддею наразі не встановлено бездіяльності слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, яка може бути оскаржена в порядку ст. 303 КПК України.

В силу приписів ч. 4 ст. 304 КПК України у разі якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню, то в такому разі слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження.

З цих підстав слід відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_4., який діє в інтересах ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_4., який діє в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, яка полягає у неприєднанні до матеріалів кримінального провадження № 0002380 висновків Верховного Суду.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_2