Справа № 307/792/23
Провадження №1-кс/307/118/23
У Х В А Л А

іменем України

06 березня 2023 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури, про арешт тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

В клопотанні зазначає, що 03 березня 2023 року, близько 16 години, під час дії на всій території України воєнного стану, запровадженого Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року (з подальшим продовженням Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133, від 18 квітня 2022 року № 259, від 18 травня 2022 року № 341, від 12 серпня 2022 року № 573, від 7 листопада 2022 року № 757, від 6 лютого 2023 року № 58 ), ОСОБА_5 за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_8 , знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нанесли йому тілесні ушкодження, після чого, відкрито заволоділи його мобільним телефоном марки "Iphone 6" та портативною музичною колонкою марки "Lamax sentinel 2", в результаті чого спричинили матеріальні збитки на загальну суму 3 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану.

Окрім цього, 03 березня 2023 року, близько 16 години, ОСОБА_5 , керуючи підводою, на якій також перебував ОСОБА_10 , проїжджаючи по АДРЕСА_1 , та після відкритого заволодіння телефоном та портативною музичною колонкою, ОСОБА_5 спричинивши батогом тілесні ушкодження по тілу неповнолітньому ОСОБА_9 , та у подальшому, діючи у групі з ОСОБА_10 , умисно, шляхом психічного насильства, із застосуванням погроз, змусили неповнолітнього ОСОБА_9 та неповнолітнього ОСОБА_11 , залізти на підводу, після чого відвезли їх додому до ОСОБА_5 , в АДРЕСА_2 , де шляхом погроз змусили зайти ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в підвальне приміщення будинку та закрили за собою двері на ключ, всупереч волі потерпілих, таким чином позбавивши їх змоги вільно залишити місце, де вони не бажали знаходитися та перебували у даному підвальному приміщенні близько до 20 год. 20 хв., тобто до того моменту, поки ОСОБА_11 побачивши, що ОСОБА_5 та ОСОБА_10 залишили привідкриті двері підвального приміщення, втік до своєї тітки ОСОБА_12 , а ОСОБА_9 після цього відпустили. За час позбавлення волі ОСОБА_5 та ОСОБА_10 по черзі наносили тілесні ушкодження по тілу неповнолітнього ОСОБА_9 .

03 березня 2023 року слідчим СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 було проведено огляд місця події, що проводився за адресою АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено: дерев`яне топорище зі слідами бурого кольору схожого на кров, музичну колонку марки "LAMAX", електродриль зеленого кольору та пластикову пляшку з відрізом.

Постановою слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській ОСОБА_13 від 04 березня 2023 року вище перераховані предмети визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність у арешті тимчасово вилученого майна, а саме: дерев`яного топорища зі слідами бурого кольору схожими на кров; електродрилі зеленого кольору; пластикової пляшки з відрізом.

В судовому засіданні слідчий та прокурор заявлене клопотання підтримали, посилаючись на викладені в письмовому клопотанні обставини і просять клопотання задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив.

Вивчивши матеріали клопотання та вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000147 від 04 березня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 та ч.4 ст. 186 КК України.

03 березня 2023 року слідчим СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 було проведено огляд місця події, що проводився за адресою АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено: дерев`яне топорище зі слідами бурого кольору схожого на кров, музичну колонку марки "LAMAX", електродриль зеленого кольору та пластикову пляшку з відрізом.

Постановою слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатськійобласті від 04 березня 2023 року, вище перераховані предмети були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000147 від 04 березня 2023 року.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч.2 ст.173 КПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді, зокрема, речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За правилами ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час огляду.

Статтями 2, 7 КПК України, визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказані норми кореспондуються з положеннями Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно ст. 1 якого, - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Матеріалами клопотання доведено, що зазначене кримінальне правопорушення було вчинено, правову підставу для накладення арешту та можливість використання зазначених речей як доказів в даному кримінальному провадженні.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасове вилучене майно з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000147 від 04 березня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 та ч.4 ст. 186 КК України, а саме: дерев`яне топорище зі слідами бурого кольору схожими на кров; електродриль зеленого кольору; пластикову пляшку з відрізом, які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та володільцю майна.

Роз`яснити положення, що закріплені в ч.1 ст. 174 КПК України, відповідно до яких арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1