Справа № 446/1001/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2023 м. Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувального акта у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.05.2022 за №0000063 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні 02.02.2023 захисник обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 під час допиту свідка заявив про визнання очевидно недопустимими доказів, а саме пояснення свідка ОСОБА_9 та припинити його допит.

В обґрунтування такого клопотання посилався на те, що свідок ОСОБА_9 не був допитаний на стадії досудового розслідування та надає такі пояснення вперше, що свідчить про недопустимість такого доказу, як пояснення свідка, прокурор також не мав права з моменту закінчення досудового розслідування здобувати такі докази, а тому вони є очевидно не допустимими, а їх подальше дослідження є неможливим.

Прокурор заперечила проти такого клопотання та вказала, що ОСОБА_9 є бухгалтером у потерпілого, її пояснення мають значення для справи, а закон не містить обмежень щодо допиту свілка в судовому засіданні, якщо такий не був допитаний на досудовому розслідуванні.

Вирішуючи таке клопотання суд виходив з наступного.

Статтею 89 КПК України визначено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Частина 2 цієї статті визначає випадки, коли суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод і до таких випадків не віднесено допит свідка, який не був допитаний на досудовому розслідуванні.

Як зазначив у своєму клопотанні захисник ОСОБА_7 , пояснення свідка ОСОБА_9 є недопустимими, оскільки ОСОБА_9 не було допитано на стадії досудового розслідування, а з моменту його завершення, прокурор не мав права здобувати докази.

Однак, відповідно до ст.65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Також, частиною 2 цієї статті визначено коло осіб, які не можуть бути допитані як свідки.

З аналізу вищевказаних норм закону, судом не встановлено жодних підстав для визнання допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 недопустим доказом тільки через те, що такий не був допитаний на стадії досудового розслідування, оскільки показання свідка є процесуальним джерелом доказів, мають значення для кримінального провадження та можуть бути здобуті на будь-якій стадії розгляду кримінального провадження.

Більше того, покази свідки у кримінальному провадженні, які надані на стадії досудового розслідування не мають для суду доказового значення в силу принципу безпосередньості дослідження доказів судом.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що клопотання захисника не може бути задоволено.

Керуючись ст. ст. 87, 89, 369, 372 КПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про визнання очевидно недопустимим доказу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 06.02.2023.

Суддя ОСОБА_1