Справа № 645/1603/22
Провадження № 1-кп/645/24/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова на розгляді перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наголосив, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи реальну можливість та побоюючись отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від суду. Також вважав, що ОСОБА_5 може залишити та змінити своє фактичне місце проживання; незаконно впливати на свідків, потерпілих, оскільки останньому під час досудового розслідування в рамках чинного законодавства надано копії відповідних процесуальних документів, в яких містяться дані потерпілих та свідків, що дає можливість впливати на вказаних учасників кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного прокурор вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на сьогодні об`єктивно існують та можуть бути реалізовані обвинуваченим у разі його перебування не в місцях попереднього ув`язнення, а з урахуванням фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, їх тяжкості, даних щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 , відносно останнього доцільно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та його належну поведінку.

Потерпілий ОСОБА_6 та представник потерпілого АТ "Укртелеком" ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, надали до суду письмові заяви про розгляду кримінального провадження за їхньої відсутності.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді трмання під вартою відносно обвинуваченого, посилаючись на те, що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, на які прокурор посилається в клопотанні.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.01.2023 року продовжено підозрюваному ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, тобто до 03 березня 2023 року включно.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України, суд під час судового розгляду, за клопотанням сторони обвинуваченого або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, за результатами розгляду якого, суд своєю вмотивованою ухвалою може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно положень ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою аргументами на користь такого рішення є, у тому числі: серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Вирішуючи питання щодо існування ризиків вчинення обвинваеним дій, визначених статтею 177 КПК, суд виходить з наступного.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Прокурор посилався на наявність ризику переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовження злочинної діяльності, незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні

Суд вважає, що ризик переховування обвинуваченого від суду є реальним з огляду на тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинуваачується ОСОБА_5 , суворістю можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками та іншими обставинами.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 190 КК України, санкції якої передбачає покарання, зокрема, у виді обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років, та ч. 4 ст. 185 КК України, санкції якої передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, враховує тяжкість злочинів, в скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_5 в сукупності з іншими обставинами.

В судовому засіданні також встановлено, що існує ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків.

Такий ризик, як вплив на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Обвинуваченому відомі матеріали кримінального провадження, зокрема, протоколи допиту потерпілих та свідків, а тому обвинуваченому відомі як дані потерпілих і свідків, так і зміст наданих свідками та потерпілими свідчень. Вказані обставини дають підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість здійснення на потерпілих та свідків впливу з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також є реальним, оскільки ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, утриманців не має, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, а отже наявні достатні підстави вважати, що обвинувачений при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під ватрою, у подальшому може скоїти нові злочини, вчинення яких є його основним джерелом отримання доходу для існування.

Аналізуючи наведені вище обґрунтування, враховуючи відомості про особу підозрюваного, характер вчинених кримінальних правопорушень, можна прийти до вмотивованого висновку про те, що ризики, які існували на час обрання та продовження запобіжного заходу у вигяді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , є актуальними і наразі, що дає обґрунтовані підстави вважати, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, тому суд вважає доцільним продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 ..

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що зазначені ризики зменшились, або ж відпали, наразі відсутні, тому підстави для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на більш м`який - відсутні, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить запобігання вищезазначеним ризикам.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Відповідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно зі ст. 182 КПК України, враховуючи вимоги частин 3, 4 ст. 183 КПК України, суддя зважаючи на кваліфікацію кримінального правопорушення (ч. 4 ст. 186 КК України), тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого злочину, який ставлять йому у провину, його матеріального стану, наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, визначає заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України - в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680 грн., виходячи з розрахунку (20 х 2684 грн - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб = 53680 грн.).

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194, 314-316, 331, 372 КПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовдення строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів - до 28 квітня 2023 року, включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 суму застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53680,00 грн. (2684,00 грн. x 20 = 53680,00 грн.).

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого з-під варти, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи фактично проживає, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, заставодавцю, що у разі невиконання покладених на обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України, та до обвинуваченого може бути застосовано інший запобіжний захід.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_5 та направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для долучення до матеріалів особової справи ув`язненого.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 5 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення їм копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1