ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/264/23 Справа № 211/1003/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , а також захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 серпня 2022 року у кримінальних провадженнях № 0002014, 0000503, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30.11.2015 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, 75 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 121 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не одруженого, з базовою середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх або інших осіб не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 16.10.2018 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.121 КК України до 6-ти років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_10

прокурора ОСОБА_11

в режимі відеоконференції

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 серпня 2022 року ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 146 КК України строком на 3 (три) роки; за ч. 2 ст. 121 КК України строком на 8 (вісім) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_8 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання визначено за сукупністю злочинів за цим вироком у виді 8 років позбавлення волі та покаранням за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу за ст. 309 ч. 1, 309 ч. 2, 70 ч. 1 КК України від 30.11.2015 яким ОСОБА_8 призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; вироки виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, в строк покарання зарахувати період перебування під вартою з 21.01.2016 року по 02.10.2017 в перерахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 146 КК України строком на 3 (три) роки; за ч. 2 ст. 121 КК України строком на 8 (вісім) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_6 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.10.2018 року, яким він засуджений за ч.1 ст. 121 КК України до 6 років позбавлення волі більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно призначити покарання у виді 8 (вісім) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, в строк покарання зарахувати період перебування під вартою з 21.01.2016 року по 02.10.2017 та з 20.12.2017 по 10.04.2019 в перерахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі, а період з 11.04.2019 по день відбуття покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.10.2018 - день за день.

Судом вирішено питання щодо долі цивільного позову, речових доказів та судових витрат.

Цим вироком ОСОБА_8 та ОСОБА_6 визнані винними у тому, що в першій декаді липня 2015 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час, в невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_8 зустрівся із раніше знайомими ОСОБА_6 , та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001267, де вступили в попередню злочинну змову, про здійснення нападу на ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою викрадення його та спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень.

Так, згідно досягнутої домовленості, учасники групи повинні були приїхати на автомобілі марки ВАЗ 2110 чорного кольору, реєстраційний номер якого, під час досудового розслідування не встановлено, до будинку АДРЕСА_3 , де шляхом застосування до ОСОБА_12 фізичного насильства, насильно, проти його волі, викрасти та перевезти останнього до безпечного для скоєння злочину місця, яке розташоване в лісосмузі в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, навпроти через дорогу від автомобільної заправки «АВІАС» по вул. Бикова, в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, де, за допомогою заздалегідь приготовлених невстановлених досудовим розслідуванням металевих предметів, продовгуватої форми у вигляді палок, спричинити потерпілому тілесні ушкодження.

Реалізуючи вищевказану домовленість, 16.07.2015 року приблизно в 00:00 годин ОСОБА_8 , ОСОБА_6 разом з особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, діючи згідно заздалегідь спланованого злочинного плану, на автомобілі марки ВАЗ 2110 чорного кольору, прибули до будинку АДРЕСА_3 , де за допомогою телефонного дзвінку, шляхом обману, змусили ОСОБА_12 вийти їм на зустріч. Після чого, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 разом з особою, щодо якої матеріли виділені в окреме провадження, зустрівши ОСОБА_12 біля вищевказаного будинку, діючи за попередньою змовою групою осіб, застосували до останнього фізичне насильство, що виразилось у нанесенні численних ударів руками в область голови та тіла ОСОБА_12 , після чого, продовжуючи злочинні дії, направлені на викрадення ОСОБА_12 , із застосуванням фізичної сили, усупереч волі потерпілого, протиправно відкрито захопили останнього та примусово помістили його у багажний відсік вищевказаного автомобіля та перевезли до лісосмуги, яка розташована в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, навпроти через дорогу від автомобільної заправки «АВІАС» по вул. Бикова в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, тим самим вчинили викрадення ОСОБА_12 .

Крім того, приблизно в період часу з 00:10 годин до 00:25 годин 16.07.2015 року, прибувши до лісосмуги, яка розташована в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, навпроти через дорогу від автомобільної заправки «АВІАС» по вул. Бикова в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та особа щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, реалізовуючи заздалегідь спланований злочинний намір, об`єднавши свої зусилля з єдиним умислом, спрямованим на заподіяння ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, діючи групою осіб, взаємно доповнюючи один одного в цих діях, з мотивів неприязні до нього, розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, об`єднавши свої зусилля, тримаючи у руках заздалегідь приготовлені металеві предмети, продовгуватої форми у вигляді палок, умисно, цілеспрямовано, кожен зі значною силою, нанесли ОСОБА_12 численні удари по його кінцівках, тулубу і голові, як органу, що є життєво важливим для організму людини.

Внаслідок вищевказаних умисних спільних дій потерпілому ОСОБА_12 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: забійні рани обличчя, верхніх кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я; перелом 5-го ребра ліворуч, двухщіколоточний перелом правої гомілки, закритий перелом основних фаланг 3,4 пальців лівої кисті, закритий перелом шилоподібних відростків лівої ліктьової і променевої кісток, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби); відкритий перелом кісток лівої гомілки в нижній третині, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 146 КК України, за ознаками - незаконне викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб; за ч. 2 ст. 121 КК України, за ознаками - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_7 просить вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування вказує, що потерпілий ОСОБА_12 чотири рази допитувався судом, які не в повній мірі узгоджувалися між собою, проте не вказували на ОСОБА_8 , як на особу, яка його побила.

Вказує на наявність в матеріалах справи заяви потерпілого, в якій він повідомляє, що тілесні ушкодження він спричинив самостійно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що у вироку суду, винуватість ОСОБА_8 підтверджена виключно показами свідка сторони обвинувачення ОСОБА_13 , який в ході досудового розслідування вказував на моральний тиск на нього з боку працівників поліції.

- захисник ОСОБА_5 просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування вказує, що у кримінальному провадженні наявний потерпілий, проте відсутні належні та допустимі докази, що ці травми останній отримав саме від дій ОСОБА_6 .

Вказує на ігнорування судом клопотань ОСОБА_6 в допиті свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , що виразилося в формальному виклику свідків, невиконанні їх приводів.

Також захисник звертає увагу, що ОСОБА_6 остаточно не призначено покарання, а воно призначено лише обвинуваченому ОСОБА_8 .

Зазначає, що судом також проігноровано клопотання ОСОБА_6 про зарахування строків відбутого покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, апеляційним судом було вжито заходів для проведення судового засідання за участі обвинуваченого, однак останній до судового засідання не з`явився. За наведених обставин, відсутність обвинуваченого, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, не є перешкодою для проведення розгляду справи.

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які підтримали доводи та вимоги своїх апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляцій, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказані вимоги закону при ухваленні оскаржуваного вироку судом першої інстанції дотримані.

Досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази беззаперечно вказують на вину ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 121 КК України, тобто незаконному викраденні людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб та умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, вчиненому групою осіб.

Так, допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_12 пояснив, що на нього вибігли більше двох осіб, які напали на нього. Дані особи збили його з ніг, побили та кинули у багажник автомобіля та вивезли в лісосмугу, де діставши його з багажника, били руками, ногами та якимись предметами, в результаті чого він втратив свідомість. Вказує, що з ніг його збив саме ОСОБА_6 , перший удар в обличчя кулаком наніс також ОСОБА_6 , потім підбігли всі інші, в тому числі і ОСОБА_8 . Хто грузив його до багажника автомобіля сказати не може, однак ОСОБА_8 та ОСОБА_6 діставаои його з багажника, потім всі разом почали наносити тілесні ушкодження, нічого не пояснюючи.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснив, що в той вечір йому подзвонив ОСОБА_17 та сказав, що його везуть в багажнику автомобіля та потім вимкнув телефон.

Підстави для недовіри потерпілому та свідку, а також правдивості та об`єктивності їх пояснень, у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки останній був попереджений про кримінальну відповідальність та приведений до присяги, дані особи були ознайомлений з правами, їх пояснення є послідовними та логічними, узгоджуються між собою та іншими доказами по справі.

Окрім пояснень потерпілого та свідка, вина ОСОБА_8 та ОСОБА_6 також підтверджується дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16 липня 2015 року, згідно якого ОСОБА_12 повідомив, що 16 липня 2015 року приблизно в 00:30 годин по вул. Нікопольське шосе, неподалік від заправочної станції «ОККО» троє невідомих осіб нанесли йому численну кількість ударів металевими трубами в область нижніх кінцівок, тулубу та голови без будь-яких на те причин, чим спричинили тілесні ушкодження.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21 січня 2016 року, ОСОБА_12 повідомив, що 15 липня 2015 року близько 23:50 годин, невідомі особи силою закинули його до багажного відділення автомобіля ВАЗ2110 чорного кольору та вивезли до лісосмуги на об`їзній дорозі, тим самим вчинили його викрадення.

Відповідно протоколу огляду місця події від 16 липня 2015 року з фототаблицею, місцем огляду є земельна ділянка вкрита травою, у вигляді з`їзду з Нікопольського шосе в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу. На відстані двох метрів від краю дороги розташована ділянка місцевості з прим`ятою травою, на якій виявлені плями бурого кольору з нечіткими контурами та фігурою.

Згідно протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 02 вересня 2015 року, потерпілий ОСОБА_12 впізнав особу на фотознімку під № 4 ОСОБА_8 , як особу, яка 16 липня 2015 року, приблизно в 00:30 годин, разом з іншими чоловіками, наніс йому тілесні ушкодження.

У відповідності до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 11 березня 2016 року, потерпілий ОСОБА_12 впізнав особу на фотознімку під № 3 ОСОБА_6 , як особу, яка 16 липня 2015 року, приблизно в 00:30 годин, разом з іншими чоловіками, наніс йому тілесні ушкодження.

Окрім цього, згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 15 травня 2015 року з фототаблицею до нього, потерпілий ОСОБА_12 розказав та продемонстрував механізм нанесення йому тілесних ушкоджень.

За висновком експерта № 2542 від 07 грудня 2015 року, у ОСОБА_12 були виявлені наступні тілесні ушкодження - забійні рани обличчя, верхніх і лівої нижньої кінцівок; перелом 5-го ребра ліворуч; відкритий перелом кісток лівої гомілки в нижній третині; двухщіколоточний перелом правої гомілки; закритий перелом основних фаланг 3, 4 пальців лівої кисті; закритий перелом шилоподібних відростків лівої ліктьової і променевої кісток. Ушкодження виникли від багаторазової дії тупого твердого предмету (предметів), могли виникнути при обставинах вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи. Кількість прикладень фізичної сили в область обличчя, верхніх і нижніх кінцівок визначити не представляється можливим із-за відсутності судово-медичних даних. Забійні рани обличчя, верхніх кінцівок - за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я. п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених МОЗ України від 17.01.1995 року № 6. Перелом 5-го ребра ліворуч, двухщіколоточний перелом правої гомілки, закритий перелом основних фаланг 3, 4 пальців лівої кисті, закритий перелом шилоподібних відростків лівої ліктьової і променевої кісток по характеру відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби) п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених МОЗ України від 17.01.1995 року № 6. Відкритий перелом кісток лівої гомілки в нижній третині по характеру відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. П. 2.1.3.м «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених МОЗ України від 17.01.1995 року № 6. Час виникнення ушкоджень згідно медичним документам може відповідати 16.07.2015 року.

Згідно з додатковим висновком експерта № 2657 (2542-15) від 29 грудня 2015 року, тілесні ушкодження у потерпілого могли виникнути при механізмі, на який вказав сам потерпілий під час проведення слідчого експерименту 15 грудня 2015 року.

Надані потерпілим та свідком покази у суді першої інстанції узгоджуються між собою і дослідженими доказами наявними в кримінальному провадженні та не мають суттєвих суперечностей. Будь-яких підстав ставити під сумнів правдивість показань потерпілого та свідка у даному кримінального провадженні не встановлено.

Зауваження сторони захисту в тій частині, що потерпілий ОСОБА_12 чотири рази допитувався судом та кожного разу надавав різні пояснення, які не вказували на винуватість обвинувачених, є безпідставними з огляду на таке.

Первинно, кримінальне провадження № 0002014, 0000503, щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 надійшло до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 10 березня 2016 року, в провадження судді ОСОБА_18 .

В подальшому, відповідно до розпорядження "Щодо повторного автоматичного розподілу судової справи" від 01 червня 2017 року, дане кримінальне провадження передано до провадження судді ОСОБА_19 , у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_18 у відставку.

Далі, згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 лютого 2020 року, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 передано до провадження судді ОСОБА_1 , у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді ОСОБА_19 .

Колегія суддів погоджується, що потерпілий ОСОБА_12 допитувався 09 жовтня 2017 року, 28 листопада 2017 року, а також 12 квітня 2018 року, тобто кожним попереднім складом суду. Однак, згідно журналу судового засідання від 20 травня 2020 року, коли матеріали справи були передані в провадження судді ОСОБА_1 , судом було ухвалено рішення про продовження розгляду справи з допиту потерпілого, який відбувся 01 вересня 2020 року.

Таким чином, оскільки розгляд кримінального провадження фактично розпочався з початку, але у складі іншого суду, суд був позбавлений процесуальної можливості оцінювати докази, зібрані попереднім складом суду, а тому, при ухвалення вироку прийняв до уваги виключно покази потерпілого ОСОБА_12 від 01 вересня 2020 року, в яких останній послався на ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , як на осіб, які викрали його та наносили йому тілесні ушкодження.

Що стосується посилання сторони захисту на заяву потерпілого ОСОБА_12 , надану під час досудового розслідування, згідно якої на нього ніхто не нападав, а тілесні ушкодження він отримав перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, коли впав, то дана заява не може бути прийнята до уваги, оскільки безпосередньо допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 , у відповідності до вимог ст. 23 КПК України, спростував викладену в заяві версію.

Зауваження захисників щодо свідка сторони обвинувачення ОСОБА_13 , який в ході досудового розслідування начебто вказував на моральний тиск на нього з боку працівників поліції, є безпідставними, оскільки ця обставина була перевірена судом першої інстанції при ухвалення вироку.

Так, ухвалою суду від 09 лютого 2021 року задоволено клопотання прокурора та доручено Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань провести перевірку застосування до свідка ОСОБА_13 недозволених методів ведення дізнання та досудового розслідування з боку співробітників Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпопетрорвській області при проведенні допиту та пред`явлення свідку осіб для впізнання за фотокартками в межах цього кримінального провадження № 0000001, за результатами якого постановою старшого слідчого Третього СВ ТУ ДБР кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України закрито 2 вересня 2021 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, або складу будь-якого іншого кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 щодо ігнорування судом клопотань ОСОБА_6 в допиті свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , що виразилося в формальному виклику свідків, невиконанні їх приводів, є безпідставними.

Так, судом першої інстанції, ухвалами від 29 вересня 2020 року, 21 жовтня 2020 року, 04 листопада 2020 року та 12 листопада 2020 року, до вказаних вище свідків були застосовані приводи, які хоча і були виконані в частині приводу свідка ОСОБА_13 , а інші свідки так і не були доставлені до суду через не встановлення їхнього місця перебування, однак судом першої інстанції було вжито усіх можливих заходів для забезпечення явки свідків, та такі дії суду не можна вважати формальними.

Зауваження захисника щодо не призначення ОСОБА_6 остаточного покарання, також є помилковими, оскільки суд призначив ОСОБА_6 остаточне покарання за ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів. Колегія суддів погоджується, що при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 70 КК України, суд допустив описку, оскільки замість прізвища, ім`я та по-батькові ОСОБА_6 зазначив прізвище, ім`я та по-батькові ОСОБА_8 .

Однак, дана описка фактично не змінила суті судового рішення, та не призвела до ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення, та в даному випадку не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_5 щодо ігнорування судом судом клопотання ОСОБА_6 про зарахування строків відбутого покарання, то такий висновок захисника також є помилковим, оскільки рішення про зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_6 було прийнято судом у нарадчій кімнаті при ухваленні вироку у справі, про що зазначено в його резолютивній частині.

Отже, судом першої інстанції в повній мірі наведені усі дослідженні ним докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою і надана їм вмотивована об`єктивна оцінка, які покладені в основу вироку, а тому відсутні підстави, вважати з цього приводу, висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, як на це вказують захисники в апеляційних скаргах.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчинені ними кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 121 КК України, їх правова кваліфікація, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості. Рішення прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року).

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції за своїм змістом відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України.

Таким чином, доводи захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_7 щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням норм процесуального закону, під час апеляційного розгляду провадження свого підтвердження не знайшли, вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, тому апеляційні скарги захисників не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , а також захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 серпня 2022 року у кримінальних провадженнях № 0002014, 0000503, щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 121 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4