ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0002529 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чорнобай, Чорнобаївського р-ну, Черкаської обл., з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід до набрання вироку законної силу у виді особистого зобов`язання, поклавши на останнього обов`язки: попереджати суд про зміну місця проживання; з`являтися на вимогу суду.

Строк відбуття покарання визначено рахувати з моменту затримання, після набрання вироку законної сили.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави кошти за проведення судових експертиз 5835,08 грн.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.09.2022 ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 16 вересня 2021 року близько 20 години, керуючи автомобілем Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в місті Черкаси по вулиці Казбетська зі сторони вулиці Гоголя в напрямку вулиці Хрещатик, наближаючись до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг бульвар Шевченка - вулиця Казбетська, перебуваючи поблизу будинку № 16, що по вулиці Казбетська у м. Черкаси, в порушення вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» пунктів 2.3.6), 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зі змінами і доповненнями (далі ПДР), проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, не зупинив керований ним автомобіль Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , a продовжив свій рух на перехрестя, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу мотоциклу Musstang МТ 200-8, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався по головній дорозі бульвару Шевченка зі сторони вулиці Героїв Чорнобиля в напрямку вулиці Крилова, тобто зліва направо відносно напрямку руху автомобіля Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла Musstang МТ 200-8, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_11 від отриманих травм помер.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду, захисник ОСОБА_7 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просив його скасувати, та закрити кримінальне провадження з підстав не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, в суді і вичерпання можливостей їх отримати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що у даному кримінальному провадженні безпідставно не призначено додаткової судово-автотехнічної експертизи з метою визначення швидкості мотоцикла, що на думку апелянта є суттєвим для доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Вказує, що слідчий експеримент від 04.10.2022 проведено за інших погодних умов, та не було проведено жодного вимірювання, а слідчий експеримент від 26.10.2022 проведено без участі обвинуваченого та його захисника, натомість під час проведення обох слідчих експериментів приймали участь одні і ті ж поняті. Зазначає, що судово-медична експертиза №03-01/988 від 27.09.2021 проведена на підставі медичних документів, походження яких невідоме. На думку апелянта експерту надано недостовірні вихідні дані, а тому висновок судової-автотехнічної експертизи №СЕ-19/124-21/12592-ІТ від 25.10.2021 є недопустимим доказом у справі. Також апелянт вважає, що постанова про доручення здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу вищого рівня від 13.10.2021 є немотивованою, а тому всі зібрані докази у кримінальному провадженні є недопустимими.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану захисником апеляційну скаргу, просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги, та просили вирок місцевого суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даному провадженню вказані вимоги закону були дотримані.

Висновки районного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Такі висновки суд першої інстанції зробив на підставі показань свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , експерта ОСОБА_14 та показань самого обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції свою вину у вчиненні інкримінованого його кримінального правопорушення визнав частково, та показав, що 16 вересня 2021 року він керував автомобілем Opel Vectra, р.н. НОМЕР_1 , рухався в місті Черкаси по вулиці Казбетська, зупинився на перехресті, знову рушив і отримав удар в переднє ліве крило автомобіля. На перехресті світло було, а далі - ні. Мотоцикл вдарився в його автомобіль і відлетів. Частково визнає вину тому, що не побачив потерпілого. Вважає, що потерпілий рухався на великій швидкості, мав можливість уникнути зіткнення з ним. Фактичні обставини справи визнає. Знак «дати дорогу» там був. Мотоцикла він до зіткнення не бачив. Швидкість у його автомобіля була незначна.

Свідок ОСОБА_12 суду першої інстанції показав, що проживає по вул. Красіна в м.Черкаси, 16.09.2021 близько 20 години він знаходився на подвір`ї свого будинку, почув удар і зрозумів, що сталася ДТП. Вийшовши на перехрестя побачив авто, яке паркувалося в бік вул. Благовісної та мотоцикл, який знаходився на перехресті вул. Шевченка Красіна, а мотоцикліст лежав на пішохідному переході. З автомобіля вийшов обвинувачений. Сам він бачив як авто розвернулося і потім зупинилося. Чи було світло на автомобілі не пам`ятає. Автомобіль змінював місце положення після ДТП. Швидку викликав він, водій автомобіля людям казав: « Я не знаю, як міг його не побачити», сам з ним він не спілкувався. Освітлення було увімкнуте на перехресті вул. Шевченка, а за квартал до ДТП з вул. Можайського було частково увімкнуте. Освітлюваного жилета він не бачив, шлема на ручці мотоцикла не було, його знайшли люди, які були на місці ДТП, де саме не знає;

Свідок ОСОБА_13 суду першої інстанції показав, що 16.09.2021 близько 20 год. прогулювався по вул. Казбетській в бік вул. Хрещатик, почув хлопок у себе за спиною, коли повернувся - побачив автомобіль з увімкнутими фарами, який розвернувся на 180 градусів, і зупинився між двома полосами. Автомобіль до розвороту був на проїжджій частині, за метрів 70 від перехрестя, зі сторони Південно-Західного району по вул. Красіна в бік вул. Хрещатика. Мотоцикл знаходився на бул. Шевченка, посередині. Шолом лежав за 15 метрів від перехрестя, в бік центру, хтось його підібрав і повісив на рукоятку мотоцикла. У автомобіля було пошкоджене ліве переднє крило.

Експерт ОСОБА_14 суду першої інстанції пояснив, що слідчий в постанові не ставив питання щодо швидкості мотоцикла, за пошкодженнями транспортного засобу неможливо встановити швидкість, немає такої методики. Додаткові вихідні дані слідчі надавали за власною ініціативою (а не на запит експерта). Дані, які давали слідчі він не звіряв, оскільки не має на це права. Він порахував, що при швидкості 50км на год., навіть при видимості 100м водій мотоцикла мав право рухатися зі швидкістю 50км/год. На перехресті було штучне освітлення;

Також судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку як докази дані, що містяться в:

- протоколі огляду місця події від 16.09.2021, схемі та фототаблицях до нього, згідно яких встановлено та описано обстановку на місці події, положення автомобіля, мотоцикла, зафіксовано місце зіткнення, сліди юзу, пошкодження автомобіля та мотоцикла, положення потерпілого( т.1 а.м.к.п. 90-104);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 04.10.2021 з фототаблицями до нього, згідно якого ОСОБА_7 відтворив обставини ДТП, яка сталася 16.09.2021 за його участю та водія мотоцикла Musstang МТ 200-8 ( т.1 а.м.к.п. НОМЕР_4 );

- листі директора ДЖКК ЧМР про те, що на перехресті вулиці Казбетській та бульвару Шевченка, відповідно до інформації, наданої комунальним підприємством «Міськсвітло»: мережа зовнішнього освітлення на перехресті вулиці Казбетська та бульвару Шевченка у м. Черкаси 16.09.2021 року перебувала у робочому стані, всі світильники працювали. На перехресті вулиці Казбетська та бульвару Шевченка 16.09.2021 р. ліхтарі зовнішнього освітлення були включені о 19 годині 36 хвилин, згідно з добового графіка включення та відключення зовнішнього освітлення м.Черкаси ( т.1 а.м.к.п.148);

- протоколі огляду предметів від 25.10.2021 та фототаблицями до нього згідно якого оглядом встановлено: мотоцикл Musstang МТ200-8, СА6398І13 знаходиться в пошкодженому внаслідок ДТП стані, при візуальному огляді світлових приборів встановлено, що внаслідок ДТП було зруйновано фару ближнього та дальнього світла, лампа та цоколь відсутні, тобто знищені внаслідок ДТП. При включенні запалювання на вищевказаному мотоциклі фрагмент діодової підсвідки загорається, при увімкненні поворотів працюють лівий і правий покажчик На вищевказаному мотоциклі знаходився шолом мотоциклетний марки «Р2», при огляді якого на вказаному шоломі було виявлено подряпини фарби на лівій правій та тильній частині шолому, а також пошкоджена застібка кріплення шолому ( т.1 а.м.к.п. 157-166);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 26.10.2021 та фототаблицях до нього, згідно якого зображено видимість без увімкненого світла фар, яка становить 190м (від вул. Г.Чорнобиля до віл. Казбетська), видимість із увімкненим світлом фар, яка становить 436м ( від вул. Г.Чорнобиля до вул. Казбетська) ( т.1 а.м.к.п. 168-174);

- диску DVD-R, оглянутого в судовому засіданні, з відеозаписом «Шевченка-Можайського 06FI0536 1», із камери спостереження перехрестя вул. Можайського - бул.Шевченка - вул.Пальохи. м. Черкаси. Початок 16.09.2021 о 19 год. 39 хв., кінець 16.09.2021 о 20 год. 20 хв. Так о 20 год. 04 хв. 00 сек. із вул. Пальохи (на перехресті) стоїть мотоцикл із включеним лівим поворотом, та на зелений сигнал світлофору 20 год. 04 хв. 10 сек. розпочинає рух через перехрестя на бул. Шевченка в сторону Героїв Чорнобиля. Водій вищевказаного мотоциклу перебуває у захисному шоломі, марку та модель мотоциклу розпізнати неможливо. Також при перегляді відеозапису неможливо розпізнати чи водій рухався із увімкненим світлом фари, чи ні. О 20 год. 04 хв. зникає із поля зору камери спостереження;

- висновку судово-медичної експертизи № 03-01/988 від 27.09.2021 про те, що причиною смерті ОСОБА_11 , 1982р.н. є сполучена травма голови, тулуба та кінцівок у вигляді черепно - мозкової травми, травми грудної клітки та кінцівок. Виявлена сполучна травма голови тулуба та кінцівок, складовими якої є: черепно-мозкова травма у вигляді рани в ділянці правої вушної раковини, крововилив в м`які покрови склепіння черепу з внутрішнього боку, перелом кісток склепіння та основи черепу, крововилив під м`які оболонки головного мозку та забій останнього; травма грудної клітки у вигляді переломів 4-8 ребер справа та забій правої легені; травма кінцівок у вигляді численних синців та саден, а також переломо-вивиху в ділянці лівого променево-запясткового суглобу та перелому правої стегнової кістки. Зазначена сполучена травма виникла від дії предметів, що володіють ознаками тупих, могла утворитись за обставин ДТП та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Між отриманою травмою та настанням смерті мається прямий причинний зв`язок. (т.1 а.м.к.п. 129-132);

- висновку транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/124-21/11735-ІТ від 13.10.2021 та фототаблиць, згідно якої в первинний контакт вступала ліва бокова частина автомобіля Опель Вектра р.н. НОМЕР_1 , а саме: ліва бокова частина переднього бампера, переднє ліве крило, капот та передня частина мотоцикл Musstang МТ200-8 НОМЕР_3 , а саме: захисний щиток переднього колеса, праве та ліве перо передньої вилки, облицювальний пластик передньої частини. Місце зіткнення автомобіля Опель Вектра р.н. НОМЕР_1 та мотоцикла Musstang МТ200-8 НОМЕР_3 знаходиться перед початком утворення подряпини, позначеної на план-схемі позначками 12, по лівій смузі руху бульвару Шевченка у напрямку руху від вулиці Героїв Чорнобиля до вулиці Крилова ( т.1 а.м.к.п. 133-141);

- висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/124-21/11302-ІТ від 06.10.2021 та фототаблиць, згідно якого до моменту ДТП деталі ходової частини, рульового керування робочої гальмівної системи мотоцикла Musstang МТ200-8, реєстраційний номер НОМЕР_5 знаходились в працездатному стані ( т.1 а.м.к.п.108-113);

- висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/124-21/11299-ІТ від 12.10.2021 та фототаблиць, згідно якого до моменту ДТП деталі ходової частини, робочої гальмівної системи та рульового керування автомобіля «Opel Vectra» р.н. НОМЕР_1 знаходилися у працездатному стані. Відповідно до вимог п.31.4.5. г) Правил дорожнього руху України, експлуатація даного транспортного засобу заборонялася, оскільки на передню вісь встановлені шини різних моделей. Водій автомобіля «Opel Vectra» р.н. НОМЕР_1 мав можливість виявити вказані невідповідності шляхом візуального огляду перед початком експлуатації ( т. 1.а.м.к.п 115-121);

- висновку автотехнічної експертизи № СЕ-19/124-21/12592-ІТ від 25.10.2021 з фототаблицями, згідно якого у дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, за обставин зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, водій автомобіля OPEL VECTRA НОМЕР_1 ., ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності до вимог дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» та вимог пп. 10.1., 16.11. Правил дорожнього руху України (3). У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених в постанові слідчого вихідних даних, водій мотоциклу Musstang МТ200-8 д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_11 повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.3., Правил дорожнього руху України [3].У момент виникнення небезпеки для руху, який вказаний в постанові слідчого про призначення експертизи, водій мотоциклу Musstang МТ200-8 д.н.з. НОМЕР_6 ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем OPEL VECTRA д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди. За обставин зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, в діях водія автомобіля OPEL VECTRA НОМЕР_1 ., ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» та вимогам п. 16.11. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і для виконання яких він перешкод технічного характеру не мав. За обставин, зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, в діях водія мотоциклу Musstang МТ200-8 д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_11 вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 ПДР, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і для виконання яких він перешкод технічного характеру не мав ( т.1 а.м.к.п. 151-155).

Оцінюючи вказані докази, а також докази на які маються посилання у вироку суду в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту - це дія або бездіяльність особи, яка керує транспортним засобом, пов`язана з порушенням однієї або кількох вимог ПДР або інших нормативних актів, що регламентують безпеку дорожнього руху чи експлуатацію транспорту.

Об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, включає три обов`язкові ознаки: а) суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху); б) суспільно небезпечні наслідки (спричинення потерпілому середньої тяжкості, тяжких тілесних ушкоджень або заподіяння смерті); в) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений ст. 286 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушення правил дорожнього руху, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 статті 286 КК України, тобто тільки такі порушення правил дорожнього руху, які є причиною настання цих наслідків, і перебувають із ними у причинному зв`язку.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 керуючи автомобілем OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» пунктів 2.3.6), 10.1, 16.11 ПДР України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну не зупинив керований ним автомобіль, a продовжив свій рух на перехрестя, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу мотоциклу Musstang МТ 200-8, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів. У результаті ДТП ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких помер. Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/124-21/12592-ІТ від 25.10.2021 порушення водієм ОСОБА_7 вимог дорожнього знаку 2.1 та п. 16.11. ПДР України знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньої транспортної пригоди.

Висновок суду про те, що порушення ОСОБА_7 вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 16.11 ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з настанням ДТП та її наслідками, відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 05 листопада 2015 року № 5-218кс15, згідно якого під час розгляду кримінального провадження предметом дослідження має бути питання наявності чи відсутності обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України, - причинного зв`язку між допущеними порушеннями правил безпеки дорожнього руху, якщо такі мали місце, та суспільно небезпечними наслідками (заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень).

Таким чином із фактичних обставин даного кримінального провадження встановлено, що суспільно небезпечний наслідок у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть, був породжений конкретними діями засудженого, який порушив правила дорожнього руху, що, всупереч викладеним в апеляційній скарзі захисника доводам, свідчить про наявність однієї з обов`язкових ознак об`єктивної сторони злочину - причинного зв`язку між порушенням правил безпеки дорожнього руху і зазначеними наслідками.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наявних у провадженні доказів, показань свідка, які є послідовними та узгодженими між собою, перевіркою матеріалів провадження не встановлено.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, є безпідставними.

Твердження захисника ОСОБА_8 про необґрунтовану відмову судом першої інстанції у задоволенні його клопотання про призначення додаткової автотехнічної експертизи з метою встановлення швидкості руху мотоцикла, що має істотне значення для провадження, є безпідставними.

З матеріалів провадження вбачається, що по справі проведено судову автотехнічну експертизу та під час судового розгляду був допитаний експерт автотехнік ОСОБА_14 , який пояснив, що для встановлення швидкості мотоцикла необхідні дані про гальмівний шлях, в даному провадженні гальмівний шлях мотоцикла відсутній, а наявний лише слід юзу, інші методики, які б давали можливість встановити швидкість руху транспортного засобу по наявних слідах юзу та пошкодженнях транспортного засобу немає. Крім того під час судового розгляду кримінального провадження не було встановлено нових вихідних даних, які б давали підстави та можливість провести додаткову судову автотехнічну експертизу.

Колегія суддів вважає, що з врахуванням положень ст. 242 КПК України, пояснень експерта ОСОБА_14 , проведеної по справі судової автотехнічної експертизи та за відсутності встановлених нових вихідних даних, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про призначення по справі додаткової судової автотехнічної експертизи.

Твердження захисника про те, що протокол слідчого експерименту від 04.10.2021 за участю ОСОБА_7 є недопустимим доказом, оскільки слідча дія проводилася за дорожньої обстановки, яка не відповідала тій, яка мала місце під час ДТП при проведенні експерименту штучне міське освітлення на бульварі Шевченка від вул. Героїв Чорнобиля до вул. Казбетська було ввімкнено, а під час дорожньо-транспортної пригоди, згідно показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , було відсутнє або працювало частково, є безпідставними.

Так, з показань допитаних в ході судового розгляду свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , протоколу огляду місця події від 16.092021 з фототаблицями до нього вбачається, що на місці ДТП, а саме перехресті бул. Шевченка та вул. Казбетській було увімкнено штучне міське освітлення. Свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції показував, що за квартал до місця ДТП зі сторони вул. Можайського, тобто вул. Героїв Чорнобиля, освітлення було частково увімкнено, однак в якій частині воно було відсутнє не уточнював.

Посилання захисника на те, що протокол слідчого експерименту від 26.10.2021 є недопустимим доказом, оскільки слідчий експеримент проведено з порушенням вимог ст. 240 КПК України, за його відсутності та ОСОБА_7 , є безпідставними.

Відповідно до встановлених у ст. 240 КПК України положень слідчий експеримент проводиться слідчим, прокурором шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Тобто залучення підозрюваного та його захисника до слідчої дії є правом, а не обов`язком слідчого.

Частиною 7 ст. 223 КПК України визначено, що слідчий зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для слідчого експерименту. Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.

Посилання захисника ОСОБА_8 на те, що поняті ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не могли бути понятими при проведенні слідчого експерименту 26.10.2021, оскільки вони вже залучалися слідчим при приведенні слідчого експерименту 04.10.2021, що є порушенням та підставою для визнання вказаної слідчої дії недопустимим доказом, є безпідставними, оскільки чинний кримінально процесуальний кодекс не містить заборон щодо повторної участі особи бути понятою у декількох слідчих діях. При цьому будь яких даних, які б свідчили про заінтересованість ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в результатах кримінального провадження судом не встановлено та стороною захисту не доведено.

Колегія суддів вважає, що протоколи слідчого експерименту від 04.10.2021 та від 26.10.2021 відповідають вимогам кримінального процесуального закону, зокрема ст. 104 КПК України, а самі слідчі дії проведено за правилами, передбаченими ст. 240 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 посилається на те, що медична документація потерпілого ОСОБА_11 отримана не у процесуальний спосіб, а тому висновок судово-медичного експерта № 03-01/988 від 27.09.2021 щодо ОСОБА_11 є недопустимим доказом, з таким твердженням колегія суддів не погоджується.

Відповідно до частини 1 статті 159 КПК тимчасовий доступ до речей і документів надається особою, у володінні якої вони знаходяться. Лише у разі відмови особи надати такий доступ, процесуальний закон вимагає втручання слідчого судді, який своєю ухвалою може зобов`язати володільця надати тимчасовий доступ до речей і документів органу досудового розслідування.

Згідно пункту 1.10 Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.95 р. N 6, у випадках смерті у лікувально-профілактичних установах особи, яка померла внаслідок насильства або при підозрі на нього, керівник даної установи зобов`язаний надіслати разом з трупом до моргу оригінал історії хвороби та одяг померлого, якщо він не був вилучений органами дізнання або не був виданий родичам померлого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 помер в лікарні, тому на виконання вказаних правил, медична документація разом з трупом потерпілого були направлені до моргу.

Крім того під час судового розгляду судом першої інстанції у потерпілої ОСОБА_9 з`ясовувалося питання щодо порушення її прав або її брата, при отриманні медичної документації у зазначений спосіб, жодних заперечень потерпіла не висловила та не вказала на порушення прав.

Оскільки поведінка потерпілої не свідчить про те, що вона вважала свої права або права свого брата порушеними внаслідок отримання органами розслідування доступу до згаданих документів, тому у колегії суддів відсутні підстави вважати, що медична документація надана експерту з порушенням процесуального закону.

Доводи захисника ОСОБА_8 про те, що висновок судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/124-21/12592-ІТ від 25.10.2021 побудовано на хибних вихідних даних та є недопустимим доказом, є необґрунтованими, оскільки доводи сторони захисту спростовуються даними, отриманими в ході проведення слідчих експериментів, показаннями експерта, та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

Твердження захисника про те, що постанова про доручення здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу вищого рівня від 13.10.2021 є невмотивованою, а тому всі зібрані докази у кримінальному провадженні є недопустимими, є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що передача кримінального провадження вищому органу -СУ Головного управління Національної поліції в Черкаській області, є законною, оскільки рішення прокурором приймалося на підставі наявних в матеріалах кримінального провадження документів. Той факт, що проведені експертизи по справі були датовані тим самим числом, що й постанова, не можуть давати підстав вважати, що про їх наявність було відомо прокурору та про їх надходження до органу досудового розслідування. Приймаючи рішення про доручення досудового розслідування органу вищого рівня, перший заступник керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_17 встановив неефективність досудового розслідування, відповідні мотиви якого виклав в постанові від 13.10.2021, що дало йому обгрунтовані підстави доручити здійснення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні органу вищого рівня. Вказане рішення прокурора відповідає вимогам ч. 5 ст. 36, ст.. 110 КПК України.

В ході дослідження матеріалів кримінального провадження колегією суддів не встановлено порушень процесуального законодавства під час збирання, дослідження та оцінки, наведених судом у вироку, доказів.

Таким чином у вироці суду в повній відповідності з вимогами ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, які суд дослідив та оцінив з дотриманням положень статей 85, 86, 88, 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їх достовірності.

Не наведено достатніх доказів для спростування обвинувачення і в апеляційній скарзі захисника. В ній зазначені лише докази, які вже були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали його вірну оцінку, але вказані докази не є об`єктивними доказами невинуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 для скасування вироку суду та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

За клопотанням учасників судового провадження відповідно до вимог ч.3 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Так, захисник в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду просив повторно дослідити письмові докази у кримінальному провадженні, при цьому на запитання колегії суддів про підстави такого дослідження, пояснив, що вказані докази судом першої інстанції досліджені повністю і без порушень, а доцільність проведення повторного дослідження доказів обумовлена необхідністю надання їм апеляційним судом іншої юридичної оцінки.

Передбачених законом підстав для задоволення клопотання захисника про повторне дослідження доказів у даній справі колегією суддів не встановлено та відмовлено в його задоволенні, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 30.05.2019 № 572/843/17 від 30.05.2019, згідно якої сам по собі факт непогодження з висновками суду першої інстанції не є підставою для повторного дослідження доказів.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 щодо наявності підстав для скасування вироку щодо ОСОБА_7 у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів знаходить їх безпідставними та такими, що не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на таке.

Відповідно до положень, передбачених ч.1 ст.411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Разом з тим, в апеляційній скарзі захисника не зазначено жодної, з передбачених наведеною вище статтею підстав, які б дозволили дійти висновку про те, що оскаржуване судове рішення, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

У зв`язку з цим колегія суддів не вважає, що ухвалене судом першої інстанції рішення є необґрунтованим або невмотивованим, оскільки воно ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України та з наведенням у вироку належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Судом враховано, що у відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, обґрунтовано призначив ОСОБА_18 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є співмірним вчиненому, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а підстави, передбачені п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, для його скасування та закриття провадження, як того просить захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді