Справа № 541/3161/22
Провадження № 1-кп/541/49/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,

неповнолітнього, стосовно якого вирішується питання

про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітнього, стосовно

якого вирішується питання про застосування примусових

заходів виховного характеру ОСОБА_7 , захисника неповнолітнього ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру по кримінальному провадженню, внесеному 18 жовтня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000316 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, учня 9-А класу Рубіжанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 Рубіжанської міської ради Луганської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

за вчинення суспільно небезпечних діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

17 жовтня 2022 року близько 18 год 00 хв особа, що не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність неповнолітній ОСОБА_6 , перебуваючи під автомобільним мостом, що знаходиться неподалік від магазину «Маркетопт» по вул. Гоголя в м. Миргороді Полтавської області, помітив компанію хлопців та дівчат, в якій знаходився і неповнолітній ОСОБА_4 , та підійшов до них.

Під час спілкування з неповнолітнім ОСОБА_4 у неповнолітнього ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 нецензурно висловлювався в сторону ОСОБА_4 та погрожував фізичною розправою, а в подальшому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, неповнолітній ОСОБА_6 умисно наніс неповнолітньому ОСОБА_4 один удар правою рукою, зжатою в кулак, в обличчя, а саме у верхню частину носової зони.

У результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи від 16 листопада 2022 року № 461 у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носу зі зміщенням; синців, що розташовані навколо лівого ока; на спинці носа, з розповсюдженням на стінки зліва та справа, які могли утворитися також від однієї точки прикладання сили тупого твердого предмету, яким також міг бути удар рукою, зжатою в кулак, та по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Враховуючи, що неповнолітній ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у віці 15 років, він є особою, яка відповідно до ст. 22 КПК України не досягла віку кримінальної відповідальності, тобто не є суб`єктом вказаного кримінального правопорушення, прокурор просила застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Під час судового розгляду прокурор своє клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Неповнолітній ОСОБА_6 пояснив, що в зазначений в клопотанні день він був у друга на святкування дня народження. Спиртні напої вони не вживали. Він та ще двоє хлопців вирішили піти погуляти, пішли під міст та побачили компанію, з якою вирішили познайомитися, але тим не сподобалось, що вони прийшли. ОСОБА_6 почув від ОСОБА_4 погані слова про матір, тому він два рази ударив потерпілого в обличчя. Після цього конфлікт між ним та потерпілим продовжився, потім ОСОБА_4 побіг. З приводу даної ситуації шкодує. Зазначив, що у відділі поліції він перед потерпілим вибачився.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_6 пояснила, що син у скоєному розкаявся, останній обіцяв, що більш подібні випадки не повторяться. Не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник неповнолітнього ОСОБА_6 , враховуючи обставини кримінального провадження, особу ОСОБА_6 , просила клопотання прокурора задовольнити.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що 17 жовтня 2022 року приблизно о 17-18 год вони з друзями перебували біля автомобільного мосту, що розташований поруч з магазином «Маркетопт» в м. Миргороді. Вони гуляли, обговорювали, кути піти. В цей час до них підійшли ОСОБА_6 з хлопцем на ім`я ОСОБА_9 , які були в стані алкогольного сп`яніння і хотіли познайомитися з компанією, в якій був потерпілий. Під час знайомства ОСОБА_6 почав поводитись агресивно, сказав ОСОБА_4 , щоб той уходив, на що потерпілий відмовився. ОСОБА_6 спочатку погрожував потерпілому, що виб`є йому зуби, скине зі схилу в річку, провокував бійку, штовхав, пропонував піти битися під міст, імітував удари в живіт, а потім два рази вдарив кулаком у живіт. ОСОБА_4 пропонував примиритися та вибачитися один перед одним, але ОСОБА_6 наніс потерпілому два удари в скроню, в потім кулаком у ніс. Крім зазначеного, ОСОБА_6 з його товаришем змушували потерпілого вибачатися на колінах. ОСОБА_4 був змушений вибачитится, після чого збирався піти додому, але ОСОБА_6 сказав, що потерпілий погано вибачився та наніс йому удари в область ока та в ніс. Зазначив, після ударів він відчував запаморочення, а також у нього йшла кров носом та з ока. ОСОБА_4 побіг до магазину «Маркетопт» та попросив допомогу у персоналу, після чого було викликано «швидку допомогу» та поліцію. В поліції ОСОБА_6 перед ним вибачився.

Законний представник неповнолітнього потерпілого не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, вважає, що ОСОБА_6 повинен понести покарання відповідно до закону.

Крім повного визнання ОСОБА_6 вини в скоєнні зазначеного вище суспільно небезпечного діяння, пояснень неповнолітнього ОСОБА_4 , вина неповнолітнього ОСОБА_6 підтверджується матеріалами кримінального провадження:

-довідкою КНП «МЛІЛ» Миргородської міської ради від 17 жовтня 2022 року, відповідно до якої ОСОБА_4 звертався в травматологічний пункт 17 жовтня 2022 року, діагноз закритий перелом кісток носу; забій м`яких тканин голови; тупа травма живота (а.к.п. 66);

- висновком експерта від 16 листопада 2022 року № 461, у відповідності з яким у ОСОБА_4 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закритий перелом кісток носу зі зміщенням; синці, що розташовані навколо лівого ока; на спинці носа, з розповсюдженням на стінки зліва та справа, які могли утворитися також від однієї точки прикладання сили тупого твердого предмету, яким також міг бути удар рукою, зжатою в кулак, по давності утворення можуть відповідати строку та обставинам, вказаним в описовій частині постанови та підекспертним; по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.к.п. 66-69);

-протоком проведення слідчого експерименту від 04 листопада 2022 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_4 , який розповів про конфлікт, що виник між ним та ОСОБА_6 , пояснив, які тілесні ушкодження йому були заподіяні ОСОБА_10 , заначив механізм нанесення йому тілесних ушкоджень (а.к.п. 70-76);

-висновком експерта від 18 листопада 2022 року № 491, згідно з яким враховуючи кількість, характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, вони могли утворитись при обставинах, зазначених потерпілим під час проведення слідчого експерименту (а.к.п. 77);

-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 листопада 2022 року, 18 листопада 2022 року, у відповідності з якими неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 , неповнолітній свідок ОСОБА_11 , малолітній свідок ОСОБА_12 серед фото осіб, пред`явлених для впізнання, вказали на ОСОБА_6 , як на особу, яка 17 жовтня 2022 року близько 18 год 00 хв спричинила тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 (а.к.п. 78-83, 90-95, 103-108);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 23 листопада 2022 року, проведеного за участю малолітнього свідка ОСОБА_13 , який розповів про обставини конфлікту, що стався 17 жовтня 2022 року між неповнолітніми ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , показав механізм заподіяння останньому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень (а.к.п. 84-89);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 01 листопада 2022 року, проведеного за участю малолітнього свідка ОСОБА_14 , який розповів, як відбувався конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , показав, як останній наносив удари потерпілому (а.к.п. 96-101);

-висновком експерта від 18 листопада 2022 року № 492, у відповідності з яким враховуючи кількість, характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, вони могли утворитись при обставинах, зазначених свідком ОСОБА_14 під час проведення слідчого експерименту (а.к.п. 102).

Аналізуючи дослідженні докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що неповнолітній ОСОБА_6 при зазначених в ухвалі обставинах скоїв суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, в тому числі дані, які характеризують неповнолітнього ОСОБА_6 , заслухавши думку прокурора, неповнолітнього потерпілого, захисника, пояснення особи, відносно якої розглядається клопотання, його законного представника, суд дійшов висновку, що до неповнолітнього ОСОБА_6 необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилось 16 років.

Ч. 2 ст. 97 КК України визначено, що примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Ч. 3 ст. 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку, до досягнення віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» (далі Постанова) передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною КК України.

При ухваленні судового рішення щодо неповнолітнього суд повинен суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості покарання та ухвалювати рішення щодо неповнолітнього керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленим у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК України та розділу ХІ КК України.

Крім того, суд враховує, що відповідно до пункту 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей» прикладом якнайкращого забезпечення прав дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей-правопорушників.

До того ж, мінімальні стандартні правила ООН, що стосуються провадження правосуддя стосовно неповнолітніх («Пекінські правила») прийняті резолюцією 40/33 Генеральної Асамблеї 1985 року, спрямовують на те, що система правосуддя по відношенню до неповнолітнього направлена в першу чергу на забезпечення добробуту неповнолітнього й забезпечення того, що любі міри впливу на останнього були завжди пропорційні, як з індивідуальними даними особистості правопорушника, так із обставинами правопорушення.

Одним із примусових заходів виховного характеру, передбачених ст. 105 КК України, є передача неповнолітнього під нагляд батьків.

Пунктом 5 Постанови передбачено, що застереження, передбачене п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України, яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 вперше вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, на момент вчинення цього діяння йому виповнилося 15 років, а кримінальна відповідальність за вказане правопорушення настає з 16 років.

При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини кримінального провадження, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу та сім`ю неповнолітнього, його характеристику, умови життя, виховання і поведінку, ставлення до вчиненого та приходить до висновку, що з метою виправлення неповнолітнього, забезпечення позитивного виховного впливу та постійного контролю за його поведінкою, до неповнолітнього ОСОБА_6 слід застосувати такий примусовий захід виховного характеру, як застереження.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 97,105 КК України, ст.ст. 369-372, 498, 501 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

На ухвалу протягом семи днів з дня оголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

СуддяОСОБА_1