Справа № 134/625/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2022 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль Вінницької області кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 квітня 2022 року за № 0000058, про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поріччя Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

ОСОБА_7 09 квітня 2022 року близько 09 год. 00 хв., перебуваючи на території земельної ділянки домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , під час словесної суперечки з ОСОБА_6 , яка виникла на ґрунті тривалих неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, кулаками своїх рук наніс ОСОБА_6 декілька ударів по голові, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця на волосяній частині голови в правій тім`яно-скроневій ділянці на границі з потиличною ділянкою, які згідно висновку експерта № 020 від 11 квітня 2022 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку не визнав та показав, що вранці 09 квітня 2022 року він займався справами по господарству та перебував на своєму городі. В цей час у нього виникла суперечка з сусідом ОСОБА_6 через те, що останній вилив відро з відходами на його земельну ділянку. Однак вони лише сварилися, тілесних ушкоджень ОСОБА_6 він не завдавав.

Незалежно від показань обвинуваченого, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який показав, що вранці 09 квітня 2022 року він перебував на території свого домогосподарства. Його сусід ОСОБА_7 обробляв свій город мотоблоком і побачивши його почав висловлюватися нецензурною лайкою. Він зайшов до хати та розповів про це своїй дружині ОСОБА_9 , а коли знову вийшов надвір, то пішов на свій город, який межує з городом ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_7 кинув мотоблок, підбіг до нього та почав бити кулаками по голові. Наніс 3 чи 4 удари. Він не втримався на ногах та впав на землю, після чого ОСОБА_7 почав бити його ногами. Вдарив 3, 4 рази по ниркам та в живіт. Далі ОСОБА_7 пішов до себе, а він ще декілька хвилин продовжував лежати на землі, оскільки погано себе почував та не міг встати. Згодом він пішов до хати та сказав дружині, що ОСОБА_7 побив його, після чого вони викликали поліцію. Оскільки це була субота (вихідний день), експертизу щодо тілесних ушкоджень він проходив у понеділок 11 квітня 2022 року. Вже після даної події ОСОБА_7 неодноразово погрожував йому та його дружині, показував патрон до рушниці та казав, що застрелить їх і йому нічого за це не буде, оскільки в державі діє воєнний стан. Раніше у нього були нормальні стосунки з обвинуваченим, вони товаришували, навіть є кумами між собою, однак відносини погіршилися після того, як ОСОБА_7 зробив так, щоб усі відходи з належного йому хліва стікали на його ( ОСОБА_6 ) город. Він робив ОСОБА_7 зауваження з цього приводу, однак все так і залишилося. Потерпілий вказав, що обвинувачений у нього вибачення не просив і не вживав ніяких дій для примирення. Відносно покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду, бажає, щоб обвинувачений поніс справедливе покарання.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , яка показала, що вранці 09 квітня 2022 року вона знаходилася вдома і її чоловік ОСОБА_6 зайшов до хати та сказав, що їхній сусід ОСОБА_7 чомусь кричить і свариться на нього, тому він піде дізнатися, що йому потрібно. Через деякий час вона побачила у вікно, що чоловік повертається. Вона одразу зрозуміла, що щось сталося. Чоловік сказав їй, що ОСОБА_7 побив його. Він ледве тримався на ногах, йому важко було розмовляти. Вона побачила, що у чоловіка побита голова, також він жалівся на біль в нирках. Вона вибігла на вулицю та запитала у ОСОБА_7 , який знаходився на своїй земельній ділянці, навіщо він побив її чоловіка, у відповідь той почав виражатися до неї нецензурною лайкою і погрожувати фізичною розправою.

Згідно висновку експерта № 020 від 11 квітня 2022 року в ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця на волосяній частині голови в правій тім`яно-скроневій ділянці на границі з потиличною ділянкою, які утворилися від дії тупого твердого предмету(ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, які не відобразили своїх індивідуальних особливостей в морфологічній характеристиці ушкоджень та згідно даних описової частини висновку експерта могли виникнути в строк та за обставин, вказаних у постанові слідчого про призначення судово-медичної експертизи, що не суперечить показанням ОСОБА_6 , і могли утворитись під час події, яка мала місце 09.04.2022 року. Ушкодження у ОСОБА_6 за своїми ознаками відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Під час слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_6 показав механізм нанесення йому ударів ОСОБА_7 кулаками по голові з обох сторін, що підтверджується протоколом слідчого експерименту від 19 травня 2022 року та переглянутим у судовому засіданні відеозаписом цієї слідчої дії.

Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 розказала та показала обставини, за яких вона бачила, як ОСОБА_7 09 квітня 2022 року побив ОСОБА_6 , що підтверджується протоколом слідчого експерименту від 20 травня 2022 року та переглянутим у судовому засіданні відеозаписом цієї слідчої дії.

Встановлені судом обставини підтверджуються також протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 09 квітня 2022 року, у якій ОСОБА_6 вказує, що 09 квітня 2022 року близько 09 год. 00 хв. в с. Павлівка ОСОБА_7 спричинив йому тілесні ушкодження.

Кожен з наведених вище доказів підтверджує визначені ст. 91 КПК України обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тобто ці докази є належними.

Кожен з цих доказів отриманий в порядку, встановленому КПК України, а тому ці докази є допустимими.

Сумнівів у достовірності цих доказів у суду немає, адже усі вони повністю узгоджуються між собою.

При цьому, суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_7 у тій частині, що він не завдавав потерпілому тілесних ушкоджень, оскільки такі його показання суперечать дослідженим судом доказам, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_6 , показаннями свідка ОСОБА_9 , які є послідовними та узгоджуються між собою, даними протоколів слідчих експериментів із потерпілим ОСОБА_6 , свідком ОСОБА_10 , висновком експерта № 020 від 11 квітня 2022 року. Такі показання обвинуваченого суд розцінює як намагання уникнути відповідальності.

Щодо доводів сторони захисту про неналежність як доказів протоколів слідчих експериментів та відеозаписів, які є додатками, оскільки вони лише підтверджують показання потерпілого та свідка, то суд звертає увагу, що вони не ґрунтуються на нормах закону з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Отримання від потерпілого та свідків відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання.

При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії - слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України є документом.

Таким чином, спираючись на зміст кримінальних процесуальних норм, передбачених статтями 23, 84, 95, 99, 103 - 105, 240 КПК України, слідує, що показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Суд вважає за необхідне зазначити, що за клопотанням як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, суд вживав заходи для допиту в судовому засіданні свідка обвинувачення ОСОБА_10 .

Під час судового розгляду прокурор відмовився від допиту свідка ОСОБА_10 , вказавши, що її місце перебування наразі невідоме, тому неможливо забезпечити її явку до суду. Потерпілий зазначив, що свідок ОСОБА_10 приїхала на тимчасове проживання в с. Павлівку з Херсонської області в зв`язку з війною в країні. Можливо, після деокупації свого населеного пункту вона повернулася додому. В свою чергу сторона захисту наполягала на допиті вказаного свідка. Разом з тим, суд вживав всі необхідні заходи для допиту даного свідка, надсилаючи їй судові повістки на вказану у реєстрі матеріалів досудового розслідування адресу, двічі судом постановлялася ухвала про її привід, який не було виконано. Таким чином допитати свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні не представилося можливим.

З огляду на те, що сторона обвинувачення не виконала свій процесуальний обов`язок по забезпеченню явки в судове засідання свідка ОСОБА_10 , в зв`язку з чим судовий розгляд кримінального провадження неодноразово відклався, а в подальшому відмовилася від її допиту, беручи до уваги положення статей 28 та 318 КПК України, якими встановлено, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку, суд вважає за необхідне прийняти відмову прокурора від допиту свідка обвинувачення ОСОБА_10 .

Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, під час судового розгляду встановлено не були.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Суд також враховує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, не працює, одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, своєї вини у вчинені кримінального правопорушення не визнав, не розкаявся.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставин, які б пом`якшували покарання, наявність однієї обставини, що обтяжує покарання, думку потерпілого, суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого слід застосувати покарання у виді громадських робіт.

На думку суду, саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373-376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Крижопільський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: