Справа № 744/1646/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/205/23
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000152, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2022 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Семенівського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останні рази:

- 31.08.2020 року Корюківським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, ухвалою Семенівського районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2021 року на підставі ч. 2 ст. 78 КК України скасовано іспитовий строк та направлено ОСОБА_7 в місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання;

- 23.06.2021 року Корюківським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням статті 69 КК України, до арешту на строк 6 місяців, покарання відбуте,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_6 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком та покарання, призначеного вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2020 року, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Зараховано у строк остаточного покарання ОСОБА_7 за даним вироком покарання, відбуте ним частково за вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 31.08.2020 року та визначено обраховувати строк відбування покарання з 14.02.2022 року.

Стягнуто з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 5 885, 97 грн.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 24.09.2019 року у невстановлений слідством час, знаходячись в селі Медведівка, Семенівського району, Чернігівської області, помітив приміщення пилорами, що належить сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Сновське». Після цього ОСОБА_7 , переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи умисно, повторно, користуючись відсутністю власника та сторонніх осіб, через незамкнені вхідні двері проник до середини виробничого приміщення, звідки здійснив крадіжку вагонетки без спеціальних затискачів для закріплення розпилювальної деревини рамної пилорами «Р-63», вартістю 230 грн. 40 коп., вагонетки з спеціальними затискачами для закріплення розпилювальної деревини рамної пилорами «Р-63» вартістю 243 грн. 20 коп., та двох верхніх валів рябух рамної пилорами «Р-63», вартість яких встановити не представилось можливим, чим завдав сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Сновське» матеріальну шкоду, на загальну суму 473 грн. 60 коп.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 11.10.2019 року, в денний час, діючи умисно, повторно, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, користуючись відсутністю власника, за допомогою власної фізичної сили витягнув раму вікна та проник до середини будинку за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав належні ОСОБА_9 дві чавунні плити розміром 620Х340 мм., товщиною 5 мм. з отворами для двох конфорок, вартість яких згідно висновку експерта №859 від 23 жовтня 2019 року становить 877 грн. 12 коп., дві чавунні дверцята топки розміром 220Х270мм., вартістю 400 грн. 00 коп., та двох чавунних дверцят піддувала розміром 160Х270 мм., вартістю 300 грн. 00 коп., чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1 577 грн. 12 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просив скасувати вказаний вирок, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 закрити на підставі ч. 1 п. 3 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в першому обвинувальному акті вказано, що обвинувачений проник до приміщення пилорами через отвір для транспортера, в зміненому обвинувальному акті зазначено, що він проник через незамкнені вхідні двері. В той же час, потерпілий ОСОБА_10 , який є директором СТОВ «Сновське» показав, що вільного доступу до приміщення пилорами не було, двері були замкнені.

Звертає увагу, що ціна частини викрадених з пилорами комплектуючих деталей та агрегатів, з яких вона складається, встановлена на підставі довідки про вартість металобрухту. В даному випадку, на думку апелянта, невідомо, що було вкрадено, чи то металобрухт, чи агрегати з пилорами.

Вартість верхніх валів рябух з пилорами, які були викрадені, встановлена не була, що свідчить про відсутність складу злочину.

Крім того, ціна на вказані агрегати повинна була встановлюватись на підставі бухгалтерських документів СТОВ «Сновське», про що неодноразово заявлялося клопотання.

В протоколі огляду місця події від 11.11.2019 року,окрім іншого зазначено, що на час огляду зафіксовано відсутність вагонеток, які зі слів свідка були на пилорамі. Відомості про вали рябух, які вказані в обвинувальному акті, в ньому відсутні.

Вказує, що в судовому засіданні встановлено, що потерпілий ОСОБА_9 не являється власником будинку, з якого було здійснено крадіжку. Разом з тим, суд посилається на довідку, згідно якої дане домоволодіння належало померлій особі, а на даний час фактично його власником і користувачем є ОСОБА_9 . Проте, дана довідка не може бути документом, який встановлює право власності на майно.

Також апелянт ставить під сумнів і належність чавунних предметів пічного опалення потерпілому ОСОБА_9 , у якого відсутні будь-які документальні підтвердження щодо його придбання.

В даному випадку, на думку апелянта, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, є недоведеною.

Звертає увагу, що судом 1 інстанції не виконані приписи, які вказані в ухвалі апеляційного суду від 05.08.2022 року, зокрема, щодо належності будинку потерпілому ОСОБА_9 , а так само не дано оцінки протоколу огляду місця події від 11.11.2019 р. та висновку судово-товарознавчої експертизи щодо неможливості встановлення вартості викрадених агрегатів на підставі бухгалтерських документів.

В запереченнях на апеляційну скаргу сторони захисту прокурор вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених в ній підстав.

Прокурор у судовому засіданні просив частково задовольнити апеляційну скаргу захисника, вирок скасувати повністю та призначити новий розгляд в суді 1 інстанції. В обґрунтування своєї позиції вказав, що ухвала суду про зважування агрегатів не виконана, що впливає на розмір матеріальних збитків, завданих злочином, та перешкоджає ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні суду 1 інстанцій обвинувачений ОСОБА_7 заперечив свою причетність до інкримінованих йому злочинів та показав, що у с. Жадове він нічого не викрадав, а вилучену у нього плиту він зняв у себе вдома та призів до поліції, щоб від нього відчепилися. При цьому не заперечував, що коли вони з ОСОБА_11 їхали на автомобілі в с. Жадове, то їх зупинив потерпілий ОСОБА_9 , який оглянув їхній металобрухт і заявив, що вони «виставили» його хату, однак вони це заперечили та поїхали далі. Додав, що коли з ОСОБА_11 вони копали металобрухт, то заходили до якогось будинку, що стояв без вікон і дверей, звідки забрали дверцята з розваленої груби, металевої плити на грубі не було. Дані дверцята були також здані на металобрухт. При цьому заперечує проникнення до будинку потерпілого.

Також повідомив, що у вересні жовтні 2019 року він копав металобрухт у с. Медведівка та на фермі знайшов обладнання з пилорами. Даний металобрухт був засипаний гілками з дерев у лісі, неподалік він якоїсь будівлі за фермою. Металобрухт він здав заготівельнику в м. Корюківка.

Проте суд 1 інстанції встановив, що показання обвинуваченого повністю спростовуються сукупністю наявних у провадженні належних і допустимих доказів, зібраних органами досудового розслідування та досліджених судом.

В основу вироку по епізоду крадіжки майна потерпілого ОСОБА_9 суд обґрунтовано поклав послідовні показання свідка ОСОБА_12 , які він надавав суду у даному кримінальному провадженні 14.04.2020 року, де він повідомив, що з обвинуваченим товаришує, потерпілого ОСОБА_9 знає лише наглядно. Приблизно у жовтні 2019 року він разом з ОСОБА_13 поїхав копати металобрухт в с. Жадове. Обвинувачений відлучався, але через деякий час вийшов з двору господарства №13, назви вулиці не пригадав, тримаючи дві металеві плити та двоє дверцят, це були предмети пічного обладнання. Він спитав у ОСОБА_14 «що це?» на що той відповів, що товариш, якому належить будинок, дозволив взяти ці речі. Одну плиту та одні дверцята вони продали незнайомому чоловіку, а інше обвинувачений забрав із собою додому. Потім вони з ОСОБА_13 знову поїхали на ту ж вулицю в с. Жадове копати металобрухт. Коли поверталися, то їх наздогнав на автомобілі незнайомий чоловік, який наказав їм повертатися. Вони всі поїхали до того будинку, біля якого копали металобрухт. Чоловік повідомив, що він господар будинку, з якого викрадено пічне обладнання. Вже в м. Семенівка у відділенні поліції ОСОБА_15 видав поліцейським металеву плиту та дверцята, які приніс зі свого будинку.

Такі показання свідка ОСОБА_12 підтверджуються фактичними даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 29.10.2019 року за участю свідка ОСОБА_12 , який, окрім іншого, детально розповів та показав всі події, які відбувалися 11.10.2019 року, у вечірній час, зокрема, як він разом з ОСОБА_7 в с. Жадове Семенівського району Чернігівської області копали металобрухт, а через деякий час він побачив як ОСОБА_7 вийшов з нежилого господарства та виніс металобрухт, а саме: дві чавунні плити, двоє дверцят топки та двоє дверцят піддувала. Одну плиту, дверцята топки та дверцята піддувала вони продали незнайомому чоловіку, решту пічного обладнання залишили собі. У подальшому вони з ОСОБА_7 знову поїхали до с. Жадове копати металобрухт. Коли поверталися, їх наздогнав невідомий чоловік на своєму автомобілі та повідомив, що на днях з його нежилого будинку було викрадено пічне обладнання, на що ОСОБА_7 повідомив, що це зробив він.

Зазначені події частково узгоджуються з показання потерпілого ОСОБА_9 , який суду 1 інстанції повідомив, що в с. Жадове Семенівського району жила жінка на ім`я ОСОБА_16 , за якою він доглядав і яка згодом померла. Він доглядав за будинком, обробляє земельну ділянку біля нього, поряд проживає його донька. З дітьми померлої була домовленість, що вони у подальшому приїдуть, оформлять спадщину та відступлять йому право на будинок. Ще за життя бабусі він допомагав їй, зокрема придбав у магазині в м. Семенівка за власні кошти пічне обладнання, зокрема дверцята та чавунні плити, які встановив у будинку бабусі замість тих, що стали непридатними. Скільки на той час вони коштували не пригадує, чеків на придбані речі він не зберіг. Ці речі хоча й були встановлені в будинку бабусі Варвари, однак залишалися його власністю. Після смерті ОСОБА_16 будинок останньої обікрали і коли він його оглянув, то виявив пошкодження груби, а також чужі сокиру та куртку. Згодом місцеві жителі телефоном повідомили йому, що від вказаного будинку від`їхав автомобіль. Він був неподалік і виїхав даному автомобілю на зустріч. В автомобілі «ВАЗ 2106» перебували дві особи, в тому числі, і обвинувачений. Коли він наказав їм повернутися туди, звідки вони їдуть, то останні поїхали до будинку померлої ОСОБА_16 , при цьому він їм дороги не вказував. Коли він зайшов до будинку, то виявив нові пошкодження груби, а також зникнення металевої плити, дверцят, вимикачів, лампочок, проводки, при цьому сокири та куртки вже не було. У машині обвинуваченого було виявлено мішок з металобрухтом, серед якого було й пічне обладнання, яке він купував та встановлював у вказаному будинку. При цьому обвинувачений визнав, що це його робота, та намагався домовитися про вирішення спору мирним шляхом, без виклику поліції. Коли прибули працівники поліції, вони вилучили у обвинуваченого та повернули йому викрадені дверцята та плиту.

Згідно заяви ОСОБА_7 обвинувачений добровільно видав працівникам поліції чавунну плиту на два кружки та двоє чавунних дверцят, які він викрав з нежилого будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

У заяві потерпілого ОСОБА_9 від 21 жовтня 2019 року про вчинення злочину повідомлено про викрадення у період з 10 по 12 жовтня 2019 року належних йому металевих плит та дверцят для груби.

Ринкова вартість з урахування зносу чавунних плит розміром 620х340мм, товщиною металу 5 мм з отворами для двох конфорок, двох чавунних дверцят топки розмірами 220х270 мм., двох пічних дверцят піддувала розміром 160х270 мм, станом на 12.10.2019 року, встановлена висновком судової товарознавчої експертизи №859 від 23.10.2019 року, та може становити 877 грн. 12 коп., 400 грн.00 коп. та 300 грн. 00 коп. відповідно.

Фактичними даними, які містяться у протоколі огляду місця події від 21.10.2019 року, встановлено, що у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , в третій його кімнаті, знаходиться піч, яка перебувала на час огляду в розібраному стані, всі металеві деталі в ній відсутні, скло вікна, яке розташоване в дальньому кінці кімнати, розбите.

Факт наявності майна у потерпілого ОСОБА_9 , яке було у нього викрадено, та його перелік підтверджується показаннями самого потерпілого та протоколами слідчих дій. Зокрема, потерпілий показав, що викрадене пічне обладнання є його власністю, оскільки саме він купував його та встановлював у будинку по АДРЕСА_3 , де жила жінка, за якою він доглядав і після смерті якої за домовленістю з її рідними даний будинок мав бути переоформлений на нього. З інформації старости Жадівського старостинського округу Семенівської міської ради вбачається, що вказаний вище будинок належав ОСОБА_17 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а фактичним його власником і користувачем на час видачі довідки є ОСОБА_9 . З вказаних підстав колегія суддів не може погодитися з обґрунтованістю доводів сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не доведено факт належності викраденого майна та будинку потерпілому ОСОБА_9 . Більше того, саме потерпілий звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення крадіжки його майна. У свою чергу не встановлення судом права власності потерпілого, який надав згоду на проведення слідчих дій у домоволодінні, не має значення для оцінки законності дій слідчих органів і допустимості отриманих доказів, якщо стороною захисту не було надано доказів, які ставили б під сумнів той факт, що особа, яка надала згоду на проведення слідчих дій у домоволодінні, фактично володіла ним у значенні ст. 223 КПК України.

Що стосується обвинувачення за епізодом викрадення вагонеток та валів рябух з пилорами Р-63, належної СТОВ «Сновське», то допитані судом 1 інстанції свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які є прикордонниками, повідомили, що 24.09.2019 року під час проходження служби вони перебували у с. Медведівка Семенівського району. У вечірній час вони побачили на околиці села автомобіль «жигулі» білого кольору, який під`їхав до складів ТОВ «Сновське», при цьому в ньому не було ввімкнено світло. Вони підійшли до автомобіля і побачили, що в ньому сидить обвинувачений, який раніше потрапляв до їхнього поля зору. При цьому обвинувачений пояснив, що йому необхідно щось забрати біля складів товариства. Тобто, свідки підтвердили перебування обвинуваченого біля приміщення пилорами у вечірній час 24.09.2019 року, куди він прибув на автомобілі.

Фактичними даними протоколу огляду місця події від 11.11.2019 року встановлено, що на час огляду двері приміщення пилорами СТОВ «Сновське», розташованої в с. Медведівка Семенівського району Чернігівської області, відчинені, запірний пристрій відсутній, при цьому ворота приміщення замкнені на запірний пристрій, у вікні приміщення відсутнє скло, також в ході огляду зафіксовано відсутність на час огляду вагонеток, які згідно протоколу зі слів свідків були на пилорамі.

Допитаний у судовому засіданні суду 1 інстанції потерпілий ОСОБА_10 показав, що він обіймає посаду директора СТОВ «Сновське». Його підприємство має пилораму, придбану в 1995 році, що розміщується в с. Медведівка Семенівського району. Вона постійно перебувала у справному стані. Приблизно у 2019 році було виявлено викрадення двох вагонеток та двох валів для подачі деревини, про що повідомлено до поліції. Вільного доступу до пилорами не було, один вхід до пилорами замикався на замок, а інший зсередини. У подальшому йому повідомили, що частину викрадених речей вилучено на пункті приймання металобрухту в м. Корюківка, куди їх здав обвинувачений. Балансова вартість пилорами становила 4 000 грн., але вартість лише самого металу, з якого зроблена пилорама, значно більша. Переоцінка вартості пилорами на день викрадення її частин не проводилася. Останній раз нею користувалися приблизно за 2-3 місяці до викрадення, вона була справною. Біля пилорами є склад, його працівники періодично здійснюють обхід території, зокрема й пилорами.

Згідно заяви про кримінальне правопорушення від 11.11.2019 року директор СТОВ «Сновське» ОСОБА_10 повідомив, що невідома особа у період з 20 вересня по 11 листопада 2019 року викрала комплектуючі агрегати пилорами Р-63 з території СТОВ «Сновське».

Відповідно до інформації СТОВ «Сновське» від 21.07.2021 року, пилорама даного товариства до 24.09.2019 року була повністю укомплектована та придатна для експлуатації, 24.09.2019 року з неї були викрадені верхні вали рябух і вагонетки зі спеціальними затискачами.

Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.11. 2019 року свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , працівники пункту приймання металобрухту впізнали ОСОБА_7 як чоловіка, який привіз та продав їм, відповідно, дві вагонетки та два металевих вала.

Під час огляду речей 12.11.2019 року було оглянуто вал рябух рамної пилорами Р-63, добровільно виданої працівникам поліції ОСОБА_21 , яка повідомила, що 15.10. 2019 року чоловік, який представився ОСОБА_14 , здав їй два вали рябух з чорного металу на пункт приймання металобрухту в м. Корюківка, один з яких вона видала поліції, а інший був проданий в кінці жовтня 2019 року невідомому чоловіку; також було оглянуто вагонетку без спеціальних затискачів рамної пилорами Р-63, виготовлену з чорного металу, добровільно видану працівникам поліції ОСОБА_20 , який показав що 25.10.2019 року чоловік, який представився ОСОБА_14 , здав йому дві вагонетки на пункт приймання металобрухту в м. Корюківка.

Перелік майна, яке належить СТОВ «Сновське», та було у нього викрадено, підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_10 , наданими ним документами та протоколами слідчих дій. З вказаних підстав колегія суддів не може погодитися з обґрунтованістю доводів сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не доведено факт наявності викраденого майна у СТОВ «Сновське».

Висновком експерта №СЕ-19/125-21/8547-ТВ від 07.12.2021 року встановлено, що ринкова вартість пилорами Р-63, яка належить СТОВ «Сновське», введеної в експлуатацію у 1995 році з урахуванням її зносу, яка станом на час вчинення крадіжки перебувала у справному стані, може становити 16 411 грн. 64 коп. Визначити ринкову вартість двох верхніх валів рябух пилорами Р-63, вагонетки без спеціальних затискачів та вагонетки зі спеціальними затискачами станом на 24.09.2019 року не представляється за можливе.

Під час огляду місця події від 01.02. 2022 року було оглянуто на рамній пилорамі Р-63 СТОВ «Сновське» вагонетку без спеціальних затискачів і встановлено, що її вага 72 кг., та вагонетку з спеціальними затискачами і встановлено, що її вага 76 кг.

Інформацією, яка міститься у довідці ТОВ «Метал-ком», встановлено, що вартість брухту чорних металів у м. Семенівка у період з 01 вересня по 01 грудня 2019 року становила 03 грн. 20 коп.

Балансова вартість пилорами Р-63 складає 4 208 грн. 12 коп. та визначена довідкою СТОВ «Сновське» від 12.11.2019 року.

Висновком експерта №5108-5110/19-24 від 05.12.2019 року встановлено вартість двох валів рябух рамної пилорами Р-63 на вторинному ринку України, станом на 14.10.2019 року, може складати 3 000 грн. 00 коп. Вартість вагонетки без затискачів рамної пилорами Р-63 на вторинному ринку України станом на 14.10.2019 року, може складати 1 500 грн. 00 коп. Вартість вагонетки з спеціальними затискачами рамної пилорами Р-63 на вторинному ринку України станом на 14.10.2019 року може складати 2 000 грн. 00 коп.

Вказані докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а тому не викликають сумнівів у їх достовірності. На думку колегії суддів, вони відповідають вимогам ст. ст. 84-86 КПК України щодо їх належності та допустимості, оскільки отримані у порядку, встановленому КПК України.

Суд 1 інстанції, дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, дав їм оцінку в аспекті ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також з`ясував передбачені ст. 91 вказаного Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, й обґрунтовано вирішив, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку доводять вчинення обвинуваченими інкримінованих кримінальних правопорушень.

При наведених вище доказах, висновок суду 1 інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, поєднаному з проникненням у житло та інше приміщення, ґрунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказах і його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст.185 КК України.

Що стосується твердження сторони захисту в апеляційній скарзі про неналежне встановлення вартості викрадених з пилорами комплектуючих деталей та агрегатів, з яких вона складається, то вони є безпідставними виходячи з наступного.

Висновком судово-товарознавчої експертизи №5108-5110/19-24 від 05.12.2019 року встановлена загальна вартість викрадених комплектуючих деталей, яка становить 6500 грн., при цьому, згідно довідок щодо балансової вартості всієї пилорами Р-63, та показань потерплого ОСОБА_10 , її вартість складає 4208,12 грн. Вартість викрадених вагонеток, що становить 473 грн. 60 коп., визначена виходячи з ваги чорного металу, використаного при їх виробництві, яка встановлена в ході проведеного огляду, та вартості брухту чорних металів на день викрадення, визначеної довідкою про вартість брухту чорних металів. Також судом призначалась повторна судово-товарознавча експертиза, однак визначити вартість викрадених речей не представилось можливим.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про неналежне встановлення вартості викрадених колегія суддів також виходить із того, що предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, є майно предмети матеріального світу, яким притаманні специфічні ознаки фізичного, соціально-економічного та юридичного характеру.

Юридичними ознаками майна як предмета вказаного кримінального правопорушення є те, що воно: повинно бути чужим для винного; як правило, належить на праві власності іншому суб`єкту або перебуває у його володінні; не є речами, що вилучені із цивільного обігу або обмежені у ньому, і не є предметом злочинів, за незаконне поводження з якими передбачена відповідальність в інших розділах Особливої частини КК.

За фізичними ознаками майном є предмети матеріального світу, які можуть бути вилучені з володіння законного власника чи особи, у володінні якої вони знаходяться, і за якими їх можна віднести до індивідуально визначених предметів або їх відповідного виду, класу чи роду.

Соціально-економічними ознаками майна є те, що воно: має мінову та споживчу вартість, здатність задовольняти матеріальні чи інші потреби людини, суспільства, держави; вилучено із природного середовища (стану) людською працею чи створено людиною.

Вартісний критерій уособлює у своєму змісті і віддзеркалює у грошовому вимірі особливості фізичних, соціальних, економічних і юридичних ознак конкретного майна, встановлення якого в аспекті застосування приписів статей 185 КК України, 242, 332 КПК України, законодавець не пов`язує із імперативною вимогою проведення експертного дослідження.

Відповідно до ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Виходячи із законодавчих норм ст. 7, 22, 26 КПК України, обвинувачений та його захисник наділені можливістю активно реалізувати свої права, в тому числі наполягати на проведенні експертизи і клопотати про забезпечення експертної установи відповідними матеріалами для проведення такої експертизи, за наявності обґрунтованих підстав.

Стороною захисту дієвості зазначених гарантій у цьому кримінальному провадженні під сумнів не поставлено. Проте, як убачається з його матеріалів, сторона захисту не порушувала питання перед судом 1 інстанції про призначення експертизи для визначення вартості викраденого майна, зокрема, вагонетки без спеціальних затискачів для закріплення розпилювальної деревини рамної пилорами «Р-63», вагонетки з спеціальними затискачами для закріплення розпилювальної деревини рамної пилорами «Р-63» та двох верхніх валів рябух рамної пилорами «Р-63».

За епізодом вчинення крадіжки (таємного викрадення чужого майна), вчиненої повторно, поєднаної із проникненням у інше приміщення, вартісний критерій майна (вагонетки без спеціальних затискачів для закріплення розпилювальної деревини рамної пилорами «Р-63» та вагонетки з спеціальними затискачами для закріплення розпилювальної деревини рамної пилорами «Р-63 як металобрухту) встановлений судом на підставі оцінки сукупності доказів у їх взаємозв`язку, зокрема показаннями потерпілого, протоколами слідчих дій та письмовими доказами (довідками).

Також є необґрунтованими твердження апелянта про необхідність встановлення вартості викрадених агрегатів пилорами «Р-63» на підставі бухгалтерських документів СТОВ «Сновське», оскільки ці факти були зафіксовані у спосіб та порядок, визначений КПК України.

Щодо доводів захисника про наявністю у діях обвинуваченого такої кваліфікуючої ознаки крадіжки, як проникнення до іншого приміщення, колегія суддів зазначає, що згідно з висновком, викладеним у постанові від 18.04.2018 року Великої Палати Верховного Суду (справа №569/1111/16-к), під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до нього будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання, шляхом обману, з використанням підроблених документів тощо) або за допомогою інших засобів, які дають змогу винній особі викрасти майно без входу до цього приміщення.

Для кваліфікації за ч. 3 ст. 185 КК України також важливим є факт усвідомлення особою незаконності входження (потрапляння) у відповідне приміщення (житло, інше приміщення чи сховище) або перебування в ньому під час вчинення крадіжки. Вчиняючи крадіжку, поєднану з проникненням, особа повинна усвідомлювати протиправність входження (потрапляння) у приміщення (житло, інше приміщення чи сховище) або перебування в ньому під час вчинення крадіжки.

Разом з цим, вирішальним при визначенні законності/незаконності входження (потрапляння) особи у відповідне приміщення або перебування в ньому під час вчинення крадіжки, є режим доступу до об`єкта (вільний/обмежений).

Водночас необхідно враховувати, що крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, має вищий ступінь суспільної небезпеки, оскільки відбувається посягання не лише на власність, яке полягає у протиправному вилученні чужого майна, що завдає шкоду власнику чи іншому володільцю майна, а й на фундаментальне право особи на недоторканність житла, іншого приміщення чи сховища, що знаходиться у її власності (володінні, користуванні, розпорядженні).

Тому, при інкримінуванні «проникнення» важливим є також факт усвідомлення особою незаконності входження (потрапляння) у відповідне приміщення або перебування в ньому під час вчинення крадіжки. Вчиняючи крадіжку, поєднану з проникненням, особа повинна усвідомлювати протиправність входження (потрапляння) у приміщення або перебування в ньому під час вчинення крадіжки, передбачати суспільно небезпечні наслідки такого протиправного входження (потрапляння) у приміщення й бажати їх настання або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати їх настання.

Повертаючись до матеріалів даного кримінального провадження, судом 1 інстанції встановлено, з чим погоджується і колегія суддів, що обвинувачений проник через незамкнені вхідні двері до середини виробничого приміщення пилорами, що належить сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Сновське», що підтверджується протоколом огляду місця події від 11.11.2019 року, з якого вбачається, що на час проведення даної слідчої дії двері приміщення пилорами незамкнені і запірні пристрої на них були відсутні. Крім того, допитаний в судовому засіданні суду 1 інстанції потерпілий показав, що вільного доступу до пилорами не було, один вхід до пилорами замикався на замок, а інший зсередини. Пилорама перебувала у справному стані, повністю укомплектована та придатна для експлуатації.

Отже, з урахуванням наведеного, обвинувачений ОСОБА_7 усвідомлював, що режим доступу до об`єкта є обмеженим, а входження (потрапляння) у відповідне приміщення або перебування в ньому під час вчинення ним крадіжки є незаконним, фактично увійшов (потрапив) у приміщення з обмеженим режимом доступу, а тому його дії мають кваліфікуватися за ознакою «проникнення».

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність ознаки «проникнення» у складі крадіжки, суд після встановлення фактичних ознак складу вчиненого кримінального правопорушення повинен перевірити, як ці ознаки співвідносяться з ознаками складу злочину кримінально-правової норми, передбаченої у ч. 3 ст. 185 КК України.

При цьому відповідно до сталої судової практики, при здійсненні такої правової оцінки необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття «проникнення». Зокрема, для визначення фізичного критерію підлягає встановленню: факт входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища); час, спосіб, місце та обставини входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) з урахуванням режиму доступу до нього та до майна, яким бажає заволодіти особа.

Для з`ясування юридичного критерію слід встановлювати: незаконність входження (потрапляння) в приміщення (житло, інше приміщення чи сховище) або перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; мету, яку досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) чи перебування в ньому, передбачення наслідків вчиненого діяння.

Що стосується доводів прокурора в судовому засіданні апеляційного суду, який фактично і не оспорює встановлені обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, однак просить вирок скасувати повністю та призначити новий розгляд в суді 1 інстанції, так як ухвала суду про доручення щодо огляду викрадених з приміщення пилорами агрегатів виконана частково, що впливає на розмір матеріальних збитків, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 4 ст. 110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, з огляду на зібрані в ході досудового розслідування докази, наведено їх правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення відповідно до диспозицій ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З огляду на викладені норми закону, суд не наділений процесуальними повноваженнями виходити за межі пред`явленого обвинувачення, збільшувати його об`єм, перекваліфіковувати дії обвинуваченого на більш тяжкі кримінальні правопорушення. Ці повноваження відносяться виключно до компетенції слідчого та прокурора, як сторони обвинувачення. Крім того вартість викраденого майна, яке належить СТОВ «Сновське», перевищує встановлені 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для кваліфікації діяння як дрібного викрадення чужого майна, а у контексті вирішення у цьому провадженні питання про визначення вартості викраденого чужого майна суд апеляційної інстанції зазначає, що його розмір не має значення при кваліфікації діяння як крадіжки за ознакою «проникнення» за ч. 3 ст. 185 КК України.

Враховуючи зазначене, у даному кримінальному провадженні прохання прокурора про призначення нового судового розгляду не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки суд розглянув кримінальне провадження стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Інших доводів, які були б підставами для скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді 1 інстанції, прокурором не наведено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, кількість епізодів злочинної діяльності, вартість викраденого майна, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, не працюючий, має задовільний стан здоров`я, також відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставину, що його обтяжує, - рецидив злочинів, та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України, яке є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку під час перегляду апеляційним судом оскарженого вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_22