ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/7298/17 Номер провадження 11-кп/814/1396/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , у інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 19 грудня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 серпня 2017 року за № 0001991, задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, а саме до 16 лютого 2023 року, обвинуваченому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ізюм, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .

Приймаючи таке рішення місцевий суд урахував: наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що обвинувачений може: переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти вказаним вище ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 19 грудня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: прокурором не доведено наявність заявлених ризиків і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, щоб забезпечити належну процесуальну обвинуваченого, який має зареєстроване місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, хронічне захворювання й тривалий час утримується під вартою.

Учасники судового провадження належним чином повідомлялись про місце, дату, час судового засідання та клопотань про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не заявляли. Тому на підставі ч.4 ст.422-1 КПК України апеляційний розгляд проводиться за відсутності учасників судового провадження.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За приписами ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відовідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він 18 серпня 2017 року приблизно о 02 годині 50 хвилин по вул. Ньютона, 113 у м. Харків, діючи з метою вбивства ОСОБА_8 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_8 два удари ножем в область спини, чим заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних поранень: правої половини спини, що проникає у плевральну порожнину, в своїй течії ускладнилось розвитком правобічного гемопневмотораксу, посттравматичної пневмонії та загоїлось з утворенням рубця; лівої половини спини, яке не проникає в грудну порожнину та загоїлось з утворенням рубця. Тим самим ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_7 , так як ОСОБА_8 було своєчасно надано медичну допомогу.

Такі дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 України як закінчений замах на умисне вбивство умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, оцінив у сукупності обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, передбачені ст.ст.177, 183, 197, 199 та 331 КПК України, та продовжив ОСОБА_7 зазначений запобіжний захід.

Сама ж необхідність застосування обвинуваченому запобіжного заходу в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з цим, під час вирішення клопотання прокурора місцевий суд правильно встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що обвинувачений може: переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення з урахуванням також тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, за який (з огляду на положення ч.3 ст.68 КК України) передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі.

Колегія суддів ураховує те, що обвинувачений має місце проживання, між тим, усупереч доводам апелянта встановлені під час розгляду клопотання та апеляційної скарги обставини в їх сукупності не дають підстав стверджувати про наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, що могли би слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Даних (медичних висновків) про неможливість перебування ОСОБА_7 під вартою перевіркою матеріалів провадження не встановлено. При цьому, згідно з даними довідки медичної частини ДУ «Харківський слідчий ізолятор» стан здоров`я обвинуваченого є задовільним.

Відповідно до ст.178 КПК України, враховуючи доведеність ряду ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які зі сплином часу не змінились і не зменшились, обставини інкримінованого обвинуваченому особливо тяжкого злочину проти життя людини, пов`язаного з нанесенням їй ударів ножем у життєво важливий орган, що має високий ступінь суспільної небезпеки, дані про особу ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, що виключає можливість обрання останньому більш м`якого запобіжного заходу, зокрема й домашнього арешту, як просить сторона захисту.

Суд апеляційної інстанції враховує тривалий термін тримання під вартою ОСОБА_7 , проте судовий розгляд до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою наразі неможливо завершити, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим вище ризикам.

Між тим, колегія суддів, з огляду на положення ст.28, ч.1 ст.318 КПК України й ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод уважає за необхідне звернути увагу місцевого суду на дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжиття заходів щодо дотримання наведених вище вимог міжнародного та національного законодавства.

З огляду на викладене вище, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , у інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 19 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4