Справа 760/4413/22 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3891/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28.11.2022 включно, та визначено заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 496 200 грн.

Дане рішення мотивовано тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжних заходів щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не припинили свого існування, а також враховуючи правову кваліфікацію діяння постановленого у вину обвинуваченим, наявні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинувачених з метою забезпечення їх належної процесуальної поведінки.

В апеляційних скаргах захисника ОСОБА_8 поданих в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційних скарг захисник зазначила, що місцевим судом в оскаржуваній ухвалі лише зазначено про наявність ризиків без будь-якого їх обґрунтування, що на переконання апелянта, свідчить про необ`єктивність, упередженість та односторонність розгляду судом клопотання, поданого стороною обвинувачення. Крім того, захисником указано про непомірність розміру застави визначеного місцевим судом обвинуваченим. Просила скасувати оскаржувану ухвалу та змінити запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на інший, більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, та /або зменшити розмір застави.

Захисник ОСОБА_8 , прокурор до суду не з`явились, будь яких заяв про відкладення розгляду справи чи із зазначенням поважних причин неявки від них до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 422-1 ч.4 КПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається із апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 , нею порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали.

Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції була постановлена 30.09.2022 року, строк тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою був визначений до 28.11.2022. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 рокупро продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою фактично втратила чинність, оскільки обвинуваченим Солом`янським районним судом м. Києва було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, про що постановлено нову ухвалу, висновки, які були зроблені в ухвалі від 30.09.2022р., на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Необхідність продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у однин із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст. 177, ч.1 ст. 194, ч.1 ст.196, ч.3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КУпАП, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисника обвинувачених в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтом у апеляційних скаргах.

Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року, якою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28.11.2022, а тому колегія суддів залишає апеляційні скарги захисника без задоволення, а зазначену ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

__________ ___________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4