ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1838/21 Номер провадження 11-кп/814/1614/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського апеляційного суду в м. Полтава провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 09 лютого 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та змінено відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з домашнього арешту у нічний час доби на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів , починаючи з 09 лютого 2023 року по 09 квітня 2023 року, включно, взявши ОСОБА_7 під варту в залі суду.

Визначено ОСОБА_7 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 214 720, 00 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

На ухвалу слідчого судді захисник обвинуваченого подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу скасувати, ухвалити нове рішення, яким застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід домашній арешт в нічний час доби за адресою: АДРЕСА_1 .

Захисник вважає ухвалене рішення незаконним та не справедливим. Клопотання прокурора не обґрунтоване , відсутні докази, що обвинувачений дійсно мав намір переховуватися від суду, впливати на свідків, чи вчинив будь-яке правопорушення протягом майже двох років що продовжується судовий розгляд справи.

Позиція учасників судового провадження.

Адвокат та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечував посилаючись на законність судового рішення.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах поданих апеляційних скарг.

Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого щодо обвинуваченого суд зазначає таке.

Згідно із ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжних захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до останнього більш тяжкого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду у разі перебування ОСОБА_7 під домашнім арештом, зокрема через неодноразове порушення останнім умов застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції, зазначив, що перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, суд вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 з домашнього арешту у нічний час на тримання під вартою.

Судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_7 було неодноразово порушено застосований відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зокрема порушено обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого та прокурора у встановлений у вимозі час.

Судом при вирішення питання про зміну запобіжного заходу з`ясовувались наявність життєвих факторів, які могли б призвести до порушення ОСОБА_7 покладених на нього судом обов`язків, де судом було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 систематично зловживає спиртними напоями, що вказує про відсутність об`єктивних причин щодо неявки останнього в судові засідання та вказує про наявність умислу у останнього на грубе та умисне порушення процесуальних обов`язків.

З огляду на неналежну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , який неодноразово ухилявся від явки до суду без поважних причин, грубо порушуючи покладені на нього обов`язки, суд дійшов обгрунтованого висновку щодо систематичності порушення обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього судом обов`язків без поважних на те причин, що в свою чергу свідчить про порушення останнім обраного на даний час запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час.

При цьому, до твердження захисника обвинуваченого щодо відсутності вини у вказаних діях її підзахисного щодо умисного порушення покладених на нього обов`язків, суд віднісся критично, оскільки будь-яких документів на підтвердження своїх тверджень остання суду не надала, а наявність вини у діях обвинуваченого саме у формі прямого чи непрямого умислу щодо порушення обов`язків покладених на останнього судом нормами діючого кримінального процесуального законодавства не передбачено, що вказує про їх надуманість, недійсність та неналежність.

З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Будь-яких дійсних фактичних даних чи обставин щодо неможливості прибуття обвинуваченого ОСОБА_7 з поважних причин до суду, а ні останнім, а ні його захисником зазначено так і не було, що вкотре підтверджує правильність висновків суду зазначених в даному судовому рішенні.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 сталих соціальних зв`язків не забезпечила виконання останнім на даний час покладених на нього обов`язків, а відтак і в подальшому не зможе забезпечити та гарантувати належну поведінку останнього та не являється стримуючим фактором щодо неналежної процесуальної поведінки останнього, а також застосуванням судом до останнього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Застава ОСОБА_7 визначена у відповідності до вимог ст. ст. 182, 183 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що у цьому кримінальному провадженні суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого ОСОБА_7 та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність зміни запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою й доводи сторони захисту про необхідність застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Разом з цим, колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не було встановлено існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, що суд не належно дослідив всі обставини по справі, що відсутні докази наміру переховування обвинуваченого від суду, - не заслуговують на увагу та спростовані вищенаведеним.

Вирішуючи питання доцільності застосування строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності застосування саме цього заходу забезпечення кримінального провадження, врахувавши при цьому й практику ЄСПЛ.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, безпосередньо дослідженими й оціненими в судовому засіданні , у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 376, 380, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 09 лютого 2023 року, якою змінено відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з домашнього арешту у нічний час доби на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 . ОСОБА_9 .