20.04.2023
Справа № 331/2139/23
Провадження № 1-кп/331/396/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» квітня 2023 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082 від 09.03.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Першозванівка Вільнянського району Запорізької області, громадянки України, освіта вища, офіційно не працевлаштована, сімейний стан розлучена, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , яка не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2023 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом легкового автомобіля марки «ЗАЗ 1103», державний номер НОМЕР_1 , біля будинку № 138 по вул. Гоголя в м. Запоріжжя, через порушення Правил дорожнього руху була зупинена працівниками Управління патрульної поліції в Запорізькій області.

При цьому ОСОБА_4 , діючи умисно, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 категорії «В», видане 04.02.2020 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є підробленим, надала його для перевірки працівникам патрульної поліції, тим самим використала завідомо підроблений документ.

Відповідно до висновку експерта, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає аналогічним зразкам бланків посвідчення водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні повністю визнала, у вчиненому щиро розкаялась та пояснила суду, що в березні 2020 року вона загубила посвідчення водія, тому щоб не здавати повторно іспит, вона звернулась до свого знайомого, який за певну грошову винагороду сприяв у виготовленні для неї іншого посвідчення замість втраченого. З того часу вона користувалась вказаним посвідченням, розуміючи, що воно підроблене. 09 березня 2023 року, у зв`язку із порушенням нею Правил дорожнього руху, вона надала працівникам поліції для перевірки вказане посвідчення, після чого було встановлено, що воно підроблене.

Крім того зазначила, що вона у повній мірі усвідомила злочинний характер своїх дій, усвідомила свою протиправну поведінку, зробила для себе відповідні висновки, зобов`язалась в подальшому не вчиняти подібні дії. На даний час вона повторно проходить курси з метою законного отримання водійського посвідчення.

У зв`язку з тим, що обвинувачена повністю визнала свою провину, у суду немає сумнівів щодо добровільності та істинності її позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням висновку експерта, матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченої та документів, що підтверджують наявність речових доказів.

Висновком експерта № СЕ-19/108-23/3641-ДД від 16.03.2023 року встановлено, що бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає аналогічним зразкам бланків посвідчення водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України (а.п. 38-41).

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а її дії необхідно кваліфікувати за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченої, її відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Обвинувачена ОСОБА_4 не має судимості і раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, вчинила кримінальний проступок, розлучена, має на утриманні неповнолітню дитину, має статус внутрішньо переміщеної особи, офіційно не працевлаштована, проте має джерело заробітку, надаючи послуги перукаря, має постійне місце проживання, під наглядом лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій суд визнає те, що вона вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, щиро розкаялась у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, усвідомила злочинний характер своїх дій.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченої, її відношення до скоєного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченою суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються її діяння, у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України і призначити їй покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази:

- DVD-R - диск, який містить відеозапис огляду місця події від 09.03.2023 року, який долучений до матеріалів даного кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (а.п. 34-35);

- бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області підлягає знищенню (а.п. 43-44).

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1