Справа № 638/990/23
Провадження № 1-в/638/174/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді за участю секретаря судового засідання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання засудженого ОСОБА_3 , 1986 року народження,про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2023 року засуджений ОСОБА_3 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судове засідання засуджений не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_4 надала до суду заяву, в якій просила у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 відмовити, оскільки останній не довів своє виправлення ставленням до праці.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого, клопотання про умовно-дострокове звільнення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 з наступних підстав.

Вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 10 червня 2021 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 17 вересня 2021 року, кінець строку відбування покарання 17 вересня 2023 року.

Під час тримання в ДУ «Полтавський слідчий ізолятор № 23» вимоги режиму тримання не порушував, дисциплінарних стягнень не мав, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався.

З 11 лютого 222 року засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)».

Відповідно до характеристики на засудженого, затвердженої начальником відділення соціально-психологічної служби ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» ОСОБА_5 від 17 січня 2023 року, засуджений характеризується задовільно, за час відбування покарання не допускав порушення умов режиму, до праці ставиться посередньо, не завжди у повному обсязі виконує доручену роботу, у відношенні з іншими засудженими неконфліктний, але позитивного прикладу для інших засуджений не подає.

Згідно з довідкою головного бухгалтера начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ОСОБА_6 засуджений ОСОБА_3 на оплачувані роботи не виводився, нарахування заробітної плати не мав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і замінуне відбутої частини покарання більш м`яким» (далі Постанова ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року), умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

На даний час ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 10 червня 2021 року за вчинення корисливого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Пунктом 2 Постанови ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанова ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Досліджені судом матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 10 червня 2021 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та вважає клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1