Справа № 346/27/21
Провадження № 1-кп/346/187/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/346/187/22, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 16.07.2020 року за № 0000024 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та місце проживання зареєстроване за адресою. АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , освіта середня, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, на утриманні 1 малолітня дитина, судимого 11.02.2020 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць (покарання відбув),

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений незаконно проник до іншого володіння (магазину) потерпілої ОСОБА_4 .

Вказаний кримінальний проступок вчинено за наступних обставин.

Обвинувачений, будучи раніше судимий згідно із вищевказаним вироком суду, після відбуття покарання 13.03.2020 року на шлях виправлення не став та під час непогашеної судимості вчинив нове кримінальне праворушення.

Так, 03.06.2020 року близько 00:50 год. обвинувачений спільно з особами, матеріали щодо яких виділено в інше провадження, підійшли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований в АДРЕСА_3 , та належить на праві власності потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому, 03.06.2020 року близько 01:00 год. обвинувачений умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, маючи на меті незаконне проникнення до вказаного магазину, порушуючи ст. 30 Конституції України, згідно з якою кожному гарантується недоторканість житла, не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, виліз на металеву конструкцію, яка знаходиться біля вказаного магазину та із застосуванням засобів подолання перешкоди, маючи при собі невстановлений слідством предмет, за допомогою якого відтиснув вікно на другому поверсі магазину, а після цього спільно із вказаними особами, матеріали щодо яких виділено в інше провадження, проникли в приміщення магазину.

Після цього обвинувачений з однією з осіб, матеріали щодо якої виділено в інше провадження, пробувши в приміщенні магазину деякий час, повернулися на вулицю, а інша особа, матеріали щодо якої виділено в інше провадження, скориставшись їх відсутністю в приміщенні магазину, з шухляди під прилавком таємно викрала грошові кошти в сумі 4 000 грн., про які обвинуваченому та іншій особі, матеріали щодо якої виділено в інше провадження, не повідомила.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого проступку визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним проступку, вказані в обвинувальному акті. Обвинувачений суду пояснив, що разом із двома особами через вікно проник до приміщення магазину, що в смт. Печеніжин Коломийського району Івано-Франківської області, про належність якого потерпілій йому не було відомо, де перебував незначний проміжок часу, а згодом залишив його приміщення, вийшовши через вікно. Оскільки з часу вказаної події пройшов певний час всіх деталей він не пам`ятає. Обвинувачений у вчиненому щиро розкаюється, жаліє, що так сталося, просить вибачення у потерпілої, обіцяє в майбутньому подібного не вчиняти, оскільки створив сім`ю, проживає в цивільному шлюбі з дружиною, з якою має на утриманні малолітню дитину, їздить на роботу за кордон. Тому просить призначити йому покарання у виді штрафу або із застосуванням ст. 75 КК України.

Потерпіла в судовому засіданні не заперечила проти розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, погодилася з позицією прокурора щодо запропонованого ним обвинуваченому покарання.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст. 162 КК України, оскільки він незаконно проник до іншого володіння (магазину) потерпілої ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, є кримінальним проступком.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказаних в ст.67 КК України, не встановлено.

Суд враховує особу винного, який раніше судимий (а.п. 141-142), перебував у розшуку, однак, на обліках в психоневрологічному та в наркологічному кабінетах не перебуває (а.п. 139, 140), має на утриманні малолітню дитину (а.п. 153), а також його ставлення до вчиненого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні просить призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у обмеження волі на строк 1 рік.

З врахуванням вищенаведеного,суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України, яке не пов`язане з ізоляцією від суспільства, а саме у виді штрафу, оскільки це, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.

Питання про речовий доказ слід вирішити відповідно до правил ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень.

Речовий доказ DVD диск із матеріалами відеозапису, зберігати при матеріалах кримінального провадження, які наявні в Коломийській окружній прокуратурі.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1