Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1682/22
Провадження № 1-кс/542/71/23
У Х В А Л А

Іменем України

15 березня 2023 року смт Нові Санжари

Слідчий суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області

ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Нові Санжари скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 28 лютого 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000182 від 15.11.2022 за ознаками кримінального порушення, передбаченого статтею 356 КК України,

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2023 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій останній просив суд скасувати постанову дізнавача ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 28 лютого 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000182 від 15.11.2022 за ознаками кримінального порушення, передбаченого статтею 356 КК України.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 березня 2023 року відкрито провадження за скаргою та призначено скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначено наступне.

06.11.2022 близько 11 год. 00 хв. у час відсутності вдома власника господарства ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_6 незаконно проник до цього домоволодіння та самовільно, всупереч установленому законом порядку незаконно заволодів у два прийоми за допомого свого трактора належним спільно трьом співвласникам майном - зчепкою борін та гноєрозкидачем РОУ-6, яке замкнув у своєму ангарі, чим заподіяв шкоду на суму близько 120 тис. грн, і таким чином вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 356 КК України.

15.11.2022 на підставі ухвали слідчого судді Новосанжарського районного суду сектором дізнання ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області внесено інформацію до ЄРДР за №0000182 з попередньо правовою кваліфікацією за статтею 356 КК України.

Скаржником вказано, що дізнавач допитав потерпілого, долучив ряд документів, провів огляд місця події, яким підтверджено, що, дійсно, ОСОБА_6 незаконно проник на територію домоволодіння ОСОБА_5 , звідки в два прийоми самовільно заволодів сільськогосподарською технікою, яку в подальшому приховав, і заперечував факт заволодіння нею до втручання поліції за зверненням потерпілого.

01.03.2023 дізнавачем надано потерпілому копію постанови про закриття кримінального провадження № 80000183, винесену 28.02.2022 на підставі статті 284 КПК України.

Рішення про закриття мотивоване тим, що ОСОБА_6 заволодів майном, яке належить трьом особам (спільно з ОСОБА_6 ) на праві спільної власності, що він взяв це майно для власних потреб та залишив у своєму господарстві.

В скарзі вказано, що дізнавач описав, що самоуправство матиме місце при умові, якщо будуть встановлені з об`єктивної сторони сукупність трьох ознак: самовільне вчинення будь-яких дій,оспорювання правомірності цих дій іншими громадянами або юридичними особами, заподіяння такими діями значної шкоди інтересам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

У зв`язку з цим дізнавач вважав, що ОСОБА_6 мав право користуватись майном відповідно до договору, мав вільний доступ до земельної ділянки, де зберігалось майно з дозволу ОСОБА_5 та забрав його з метою його збереження.

Скаржником вказано, що дізнавачем зроблено висновок, що ОСОБА_3 не зазначено розміру завданої йому шкоди, яка має бути значною, техніка знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 , тому скаржнику реальних збитків не заподіяно.

З огляду на це, на думку скаржника, зроблений протиправний висновок про відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України.

Зокрема, скаржник вважав, що вказана постанова про закриття кримінального провадження є незаконною з таких підстав.

Вказав про наявність договору про спільне володіння майном між гр. ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , відповідно до якого учасники можуть використовувати його в своїх інтересах.

Під час незаконного проникнення і заволодіння майном ОСОБА_6 порушив умови договору, так як не поставив до відома про свої дії всіх співвласників, а в подальшому замкнув це майно, тобто заволодів ним у своїх інтересах і не надає можливості користуватись ним іншим співвласникам, чим заподіяв значну шкоду.

Він створював перепони для фіксації цього факту - тобто саме проникнення було здійснено з протиправною метою заволодіння майном і його приховування, можливого самовільного і одноосібного розпорядження. В разі не фіксування факту заволодіння цим майно поліцією, ОСОБА_6 міг би пред`явити претензії ОСОБА_5 через його зникнення з вимогою компенсації відповідної вартості його частини. До цього часу ОСОБА_6 не надав вказане майно для огляду органу дізнання.

Також, скаржник зазначав, що заволодіння майном було здійснено всупереч волі як власника володіння (що підтверджується також зверненнями до поліції) і без його відома і з порушенням встановленого порядку, - це дізнавач описала в постанові, але зробила протилежний, незаконний висновок.

Одним із мотивів закриття кримінального провадження було те, що потерпілий не вказав під час допиту розміру заподіяної шкоди, незважаючи на те, що потерпілий стверджував, що шкода є значною і ставив питання про призначення відповідної економічної та товарознавчої експертизи.

Дізнавач не вказала про наявність кримінальних проваджень за статтею 356 КК України та статтею 162 КК України за цим фактом, які вона також розслідувала і це є сукупність кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_6 .

Враховуючи, що кримінальні правопорушення в трьох кримінальних провадженнях по суті за двома фактами вчинені однією особою, послідовними його діями в один час зі спільним умислом - дізнавачем не порушено питання перед прокурором про їх об`єднання в одне.

Крім цього, в кримінальному провадженні не проведено ще ряд слідчих дій - не проведено огляд викраденої техніки, чому перешкоджає ОСОБА_6 , не вирішено питання щодо накладення арешту на майно, передачі його на зберігання його іншим співвласникам, не зібрано характеризучих даних на ОСОБА_6 , не вирішено питання щодо оголошення йому підозри.

Сама постанова містить у своєму змісті суттєві розбіжності, так як дізнавач вказала, що відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України, однак в резолютивній частині вказала, що закриває кримінальне провадження через відсутність складу кримінального правопорушення, - що є різними нормами статті 284 КК України.

Також скаржником акцентовано увагу на тому, що це кримінальне провадження вже закривалось дізнавачем і постанова про його закриття вже була скасована, однак дізнавач у цьому кримінальному провадженні після скасування постанови про закриття не провів жодної слідчої дії і повторно закрив кримінальне провадження, змінивши в постанові лише дату прийняття рішення про закриття.

З огляду на викладене, скаржник вважав, що винесена постанова є незаконною і підлягає скасуванню.

У судове засідання скаржник не з`явився. В наданій 13 березня 2023 року до суду заяві ОСОБА_3 просив розглянути скаргу на постанову про закриття кримінального провадження без його участі та задовольнити скаргу (а.с. 10).

Дізнавач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання.

14 березня 2023 року від дізнавача ОСОБА_4 до суду надійшли пояснення щодо скарги ОСОБА_3 , в яких вона також просила розглядати скаргу без її участі (а.с.11-13), дізнавачем надано копію матеріалів кримінального провадження.

За змістом наданих до суду пояснень дізнавач зазначила про те, що сектором дізнання відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області проводилося досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000182 від 15.11.2022 за статтею 356 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження було проведено всі необхідні слідчі дії та 28 лютого 2023 року прийнято рішення про закриття вказаного кримінального провадження відповідно до пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Дізнавач вважала, що скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою, оскільки в ході досудового розслідування було встановлено, що між ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 укладено 22 грудня 2021 року Договір про спільне володіння та користування майном, а саме: дискової борони БДФП -2,4, гноєрозкидача РОУ - 6, зчіпки зубових борін СЗБ 8, навісної та візку для жниварок.

Факт укладення договору та його дійсність підтвердили сторони ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . З показів сторін договору протягом п`яти років співвласники користувались даним майном, яке постійно зберігалось на земельній ділянці ОСОБА_5 поруч з господарством за адресою: АДРЕСА_1 , до якого мали вільний доступ ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

При огляді вищевказаної території встановлено, що територія, де знаходилось спільне майно, не огороджена, та до неї мається вільний доступ.

Опитаний по даному факту ОСОБА_6 пояснив про те, що на даний час стосовно вищевказаного майна виник конфлікт, оскільки умови договору порушувались. ОСОБА_6 з метою захищення своїх прав на майно та збереження майна взяв зчіпку борони та гноєрозкидач, так як мав право брати їх відповідно до договору та наданого доступу ОСОБА_5 , та на даний час дане майно знаходиться в домогосподарстві ОСОБА_6 .

Дізнавачем пояснено, що в даному випадку відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України, так як ОСОБА_6 має право користуватись майном відповідно до укладеного договору, та мав вільний доступ до вказаної земельної ділянки ОСОБА_5 , на якій знаходилось майно, й забрав його з метою збереження.

Самоправство є кримінально караним лише за умови заподіяння діями винного значної шкоди інтересам громадянам, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Поняття значної шкоди є оціночним і вирішується у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Злочин вважається закінченим з моменту настання наслідків значної шкоди інтересам громадянина, державним або суспільним інтересам, або інтересам власника. У зв`язку з тим, що техніка не продана, не пошкоджена та на даний час знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 , реальних збитків потерпілому ОСОБА_3 не завдано.

Вказано й про відсутність суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України, такої як умисел, оскільки ОСОБА_6 добросовісно вважає, що має право користуватись вищевказаним майном, а тому взяв зчіпку борони та гноєрозкидач, і не мав своєю метою завдати значної шкоди ОСОБА_3 .

У зв`язку з вищевикладеним дізнавач просила відмовити в задоволенні скарги (а.с. 62-64).

Відповідно до частини 3 статті 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

З огляду на викладене, враховуючи заяву скаржника про розгляд скарги без його участі, слідчий суддя вирішив розглянути скаргу за відсутності учасників кримінального провадження.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.

Надіючи оцінку скарзі ОСОБА_3 , слідчий суддя виходить з наступного.

Дослідивши матеріали кримінального провадження №0000182, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з частиною 5 статті 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

При цьому, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Пунктом 4 частини 1 статті 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до частини 2 статті 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі, рішення дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги повинен перевірити як дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, так й підстави його закриття.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

У контексті наведених норм закону суд констатує наступне.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим/дізнавачем доказів, які стосуються цього провадження у сукупності.

Вказаними процесуальними нормами, на слідчого суддю покладено обов`язок, розглядаючи скаргу особи на постанову про закриття кримінального провадження, детально вивчити матеріали закритого кримінального провадження, заслухати учасників судового провадження, вивчити доводи самої скарги на предмет їхньої обґрунтованості та прийняти одне із рішень, передбачених КПК.

Таким чином, розглядаючи скаргу, слідчий суддя повинен ретельно перевірити не лише постанову слідчого/дізнавача про закриття кримінального провадження, наявність підстав для цього і дотримання порядку закриття, а й доводи скаржника щодо незаконності чи необґрунтованості цієї постанови.

Слідчим суддею встановлено, що 15.11.2022 на підставі ухвали слідчого судді були внесені відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 за фактом незаконного проникнення до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та самовільного заволодіння його майном. Розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000182 із правовою кваліфікацією за статтею 356 КК України.

Постановою дізнавача від 29 листопада 2022 року закрито кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 43-44).

Начальником Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури 08 грудня 2022 року постановою скасовано постанову дізнавача про закриття кримінального провадження (а.с. 46).

Постановою дізнавача СД відділення поліції №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 23 грудня 2022 року кримінальне провадження №0000182 знов закрито за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді від 09 лютого 2023 року скасовано постанову дізнавача від 23 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження (а.с. 54-56).

28 лютого 2023 року дізнавачем СД ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 повторно закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000182 від 15.11.2022 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Постанова про закриття провадження обґрунтована тим, що в ході досудового розслідування встановлена відсутність об`єктивної сторони кримінального правопорушення, так як ОСОБА_6 має право користуватись майном відповідно до укладеного договору, та мав вільний доступ до вказаної земельної ділянки ОСОБА_5 , на якій знаходилось майно, й забрав його з метою збереження, а також відсутність суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, так як ОСОБА_6 добросовісно вважає, що має право користуватись вищевказаним майном, а тому взяв зчіпку борони та гноєрозкидач не з метою завдати значної шкоди ОСОБА_3 .

Такий висновок слідчого ґрунтується на даних, отриманих в ході допиту потерпілого ОСОБА_3 (а.с. 37-39), свідків ОСОБА_5 (а.с. 35-37), ОСОБА_8 (а.с. 40), ОСОБА_9 (а.с. 41), ОСОБА_10 (а.с. 57), а також даних, що містяться в протоколі огляду місця події (а.с. 29-34), а також на підставі Договору спільного володіння та користування майном від 22 грудня 2021 року (а.с. 35) та інших письмових доказах.

З копії наданого до суду договору про спільне володіння та користування майном від 22 березня 2021 року вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 являються спільними власниками майна, оскільки майно було придбано на спільні кошти у рівних частинах (кожному належить по 1/3 частині придбаного майна), а саме: борона дискова, гноєрозкидач б/у, зчіпка борони, візок для жниварок. Відповідно до умов вказаного договору використання спільного майна здійснюється по згоді сторін, сторона має право за необхідності використовувати спільне майно, здійснювати контроль за цільовим використанням майном. Співвласник має право на виділення в натурі із спільного майна частки. Сторони зобов`язані повідомляти про використання майна, узгоджувати час.

З показів свідків та самого потерпілого встановлено, що спірне майно належить спільно трьом співвласникам ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 .

У серпні між власниками виник спір та претензії по факту використання відповідного майна та щодо його розподілу.

Не маючи домовленості щодо розподілу відповідного майна між співвласниками, ОСОБА_6 з неогороженої території за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , вивіз зчіпку борони та гноєрозкидач.

Отже, ОСОБА_6 є особою, яка має права відповідно до цивільно-правового договору користуватись відповідним майном.

Зі змісту правовідносин, що склались між учасниками договору вбачаються цивільно-правові правовідносини, зокрема, щодо права власності на спірне майно, наявності у співвласників спору щодо порядку користування спільним майном, витребування майна з володіння іншої особи, розподілу такого майна між учасниками спільного договору.

В той же час, стаття 356 КК України передбачає відповідальність за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

З досліджених матеріалів кримінального провадження не вбачається за можливе встановити ознаки об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 356 КК України, такі як вчинення дій всупереч встановленому законом порядку, оскільки ОСОБА_6 як співвласник майна має право на користування спірним майном, не вбачається також факту заподіяння значної шкоди інтересам інших співвласників. Але вбачаються цивільно-правові відносини щодо порушення умов укладеного договору про спільне володіння та користування майном, наявності спору, що повинен вирішуватись відповідно до вимог ЦК України.

Відповідно до положень пункту 7 частини 2 статті 40-1 КПК України, дізнавач уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

При цьому, у розумінні статті 283 КПК України закриття кримінального провадження є однією з форм його завершення. Потерпілий у кримінальному провадженні має право оскаржити прийняте процесуальне рішення про закриття до слідчого судді в порядку, передбаченому статтями 303-307 КПК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, та з огляду на викладене вбачається, що дізнавачем за процесуального керівництва прокурора було проведено всі необхідні слідчі дії для встановлення всіх необхідних обставин, для встановлення істини в кримінальному провадженні .

Порівнюючи, ознаки складу кримінального правопорушення та фактичні обставини, встановлені під час досудового розслідування, дізнавач обґрунтовано дійшов до висновку про відсутність у даній події ознак складу кримінального правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя повністю погоджується з висновком дізнавача про закриття кримінального провадження, оскільки його обставини не свідчать про наявність складу кримінального правопорушення.

Посилання скаржника на неповноту дослідження дізнавачем фактичних обставин, з яким пов`язує вчинення кримінального правопорушення, що, на його думку, мало місце, не можуть бути прийняті до уваги, зважаючи на те, що фактичні обставини були встановлені дізнавачем в обсязі, достатньому для прийняття законного та обґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження, як про це ставиться питання в скарзі, не вбачається.

Відповідно до досліджених матеріалів кримінального провадження, встановлено, що перевірка по даному факту проводилась в повному обсязі, з виконанням усіх необхідних перевірочних дій та було прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Тому, слідчий суддя вважає, що усі засоби для встановлення спірних обставин було досудовим слідством повністю використано. Висновки дізнавача про необхідність закриття даного кримінального провадження вмотивовані на основі аналізу зібраних по справі матеріалів і доказів.

Слід також зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

Відповідно до п.29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява N 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява №37437/97).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Іванов проти України" (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

З урахуванням вище викладеного, слідчий суддя вважає, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження № 0000182 від 15.11.2022 є обґрунтованою та законною, а отже скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 303,304, 306-307 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача відділення поліції №3 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 28 лютого 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000182 від 15.11.2022 за ознаками кримінального порушення, передбаченого статтею 356 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_11