Справа № 502/518/23
УХВАЛА

04 квітня 2023 року м. Кілія

Слідчий суддя Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

власника майна ОСОБА_4

володільців майна: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання

дізнавача СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9

погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3

про арешт тимчасово вилученого майна

В С Т А Н О В И В :

З наданих в судовому засіданні в обґрунтування вказаного клопотання пояснень прокурора та доданих до клопотання документів встановлено, що 31.03.2023 р. до відділення поліції № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення старшого інспектора управління авіації та поліції на воді національної поліції ОСОБА_10 про те, що 31.03.2023 о 05:00 на 30 км р. Дунай затримано групу осіб, які займались виловом водних ресурсів в забороненій зоні.

Під час проведення огляду місця події, а саме на човниковій пристані «Зелена Гавань», що розташована за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, м. Вилкове, вул. Придунайська було виявлено та вилучено:

1/ дерев`яне риболовне судно типу «ЛРД 6800» бортовий реєстраційний номер НОМЕР_1 з двигуном марки «YAMAHA» 9,9 к.с., яке на праві приватній власності належить ФОП « ОСОБА_4 » та яким фактично користувались ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , і в якому знаходились 4 ліскові сітки довжиною по 75 м кожна, висотою 6 м кожна, діаметром вічка 32 мм, а також риба оселедець в кількості 38 штук;

2/ дерев`яне риболовне судно типу «ЛРД 6800» бортовий реєстраційний номер НОМЕР_2 з двигуном марки «YAMAHA» 40 к.с., яке на праві приватної власності належить ФОП « ОСОБА_4 » та яким фактично користувались ОСОБА_12 і ОСОБА_7 та в якому знаходились 4 ліскові сітки довжиною по 75 м кожна, висотою по 6 м кожна, діаметром вічка 32 мм, а також риба оселедець в кількості 61 штуки та сом в кількості 1 штуки;

3/ дерев`яне риболовне судно типу «ЛРД 6800» бортовий реєстраційний номер НОМЕР_3 з двигуном 9,9 к.с., яке на праві власності належить ПМП «Альбіна» в особі власника ОСОБА_13 та якою фактично користувались ОСОБА_14 і ОСОБА_6 , та в якому знаходились 4 ліскові сітки довжиною по 75 м кожна, висотою по 6 м кожна, діаметром вічка 32 мм, а також риба оселедець в кількості 21 штуки;

4/ дерев`яне риболовне судно типу «ЛРД 6800» бортовий реєстраційний номер НОМЕР_4 з двигуном марки «YAMAHA» 9,9 к.с., яке на праві приватної власності належить ОСОБА_13 та яким фактично користувались ОСОБА_15 і ОСОБА_5 , та в якому знаходились 4 ліскові сітки довжиною по 75 м кожна, висотою по 6 м кожна, діаметром вічка 32 мм, а також риба оселедець в кількості 44 штук.

За даним фактом СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області 31.03.2023 р. були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Постановою дізнавача від 01.04.2023 р. вищевказані вилучені човни з двигунами, сітки та виловлена риба визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Виходячи з наведеного, а також зважаючи на те, що зазначене у клопотанні майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення і використовувалось як предмети та засоби вчинення вказаного кримінального правопорушення, дізнавач у клопотанні та прокурор в судовому засіданні просили слідчого суддю накласти арешт на тимчасово вилучене майно і заборонити користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт.

Власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він є фізичною особою-підприємцем, який на підставі відповідного дозволу та договору на право спеціального використання водних біоресурсів здійснює підприємницьку діяльність з вилову водних біоресурсів у р. Дунай за допомогою належних йому плавзасобів та сіток. Від рибалок йому стало відомо, що після того, як вони під час здійснення вилову через плавуче дерево, яке заплуталось у сітку, були знесені течією на територію Дунайського біосферного заповідника, де прийняли рішення заночувати через встановлену заборону на пересування після 18:00, вони серед ночі були затримані співробітниками поліції за підозрою у браконьєрстві та після цього в них були вилучені човни, сітки, а також виловлена риба. Зазначає, що вилов здійснювався законно, тому просив відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту.

Володільці тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснили, що вони є рибалками та здійснювали дозволений вилов риби на р. Дунай, де в процесі вилову один із човнів потребував допомоги під час виплутування великого дерева, яке пливучі по річці потрапило у сітку. Це зайняло тривалий час та у зв`язку з настанням 18:00 з метою уникнення проблем з прикордонною службою вони вирішили заночувати на місці зупинки на території Дунайського біосферного заповідника, де були посеред ночі розбуджені співробітниками поліції, які звинуватили їх у незаконному вилові риби. Зазначають, що підстав для арешту майна немає, тому просили відмовити у задоволенні клопотання.

Представник ТОВ Екобаланс Про», як власник майна, в судове засідання не прибув, його неявка відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши пояснення прокурора, а також володільців і власника тимчасово вилученого майна, дослідивши додані до клопотання матеріали та проаналізувавши відповідні положення законодавства, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Як зазначено в ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим, серед іншого, згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України може бути майно у вигляді речей щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Як зазначено в ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Згідно з ч. 5 ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

А згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 даної статті арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В своєму клопотанні дізнавач зазначає в якості підстави накладення арешту на вилучене в ході огляду майно те, що воно використовувалось як предмети і засоби вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, серед іншого, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Диспозиція ч.1 ст. 249 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

З доданого до клопотання дізнавача витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що підставою для внесення відповідних відомостей з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 249 КК України стало повідомлення старшого інспектора управління авіації та поліції на воді НПУ про те, що 31.03.2023 р. на 30 км р. Дунай поблизу м. Вилкове Ізмаїльського району Одеської області було виявлено факт незаконного вилову рибних ресурсів в забороненій зоні для лову.

Як зазначено в ч. 6 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Разом з тим, ні до клопотання, ні під час його розгляду не надано доказів існування обставини здійснення вилову рибалками, які, як встановлено в ході розгляду клопотання, мали всі необхідні дозвільні документи для вилову, саме в забороненій зоні для лову.

Отже, вказана обставина є недоведеною під час розгляду даного клопотання.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на положення ч.2 ст.237 КПК України, відповідно до яких огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Під іншим володінням особи, згідно з ч.2 ст.233 КПК України, розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Відповідно до ч.1 ст.233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Згідно ч.2 ст.234 КПК України, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У виняткових випадках, відповідно до ч.3 ст.233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Однак, з матеріалів клопотання вбачається, що всупереч вищевказаним положенням кримінального процесуального закону, огляд зазначених плавзасобів із наявним в них майном, які знаходились за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, м. Вилкове, вул. Придунайська, був проведений 31.03.2023 року без ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення огляду. Крім того встановлено, що до клопотання не долучено ухвали слідчого судді про легалізацію такого огляду. Окрім того, матеріали не містять письмового дозволу на проведення огляду вказаних човнів особи, яка ними володіє, як це передбачено вимогами ч. 1 ст. 233 КПК.

Зазначені обставини, в своїй сукупності, а також з урахуванням того, що одночасно з проведенням огляду слідчим паралельно здійснювався допит свідка згідно досліджених протоколів відповідних слідчих дій, свідчать про здійснення працівниками поліції слідчої дії, зокрема огляду вищезазначених плавзасобів, із порушенням вимог ч.2 ст.234, ч.3 ст.233 КПК України.

З врахуванням викладеного доводи про те, що вказане в клопотанні майно є речовим доказом, тобто об`єктами, засобами та предметами вчинення кримінального правопорушення, відповідно до ст.98 КПК України, є передчасними, необґрунтованими та спростовуються матеріалами клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку про те, що матеріали додані до клопотання про накладення арешту на майно, не містять доказів про те, що вилучене в ході огляду місця події майно є об`єктом, предметом кримінального правопорушення, знаряддям кримінально караного діяння, та відповідно є речовими доказами у кримінальному провадженні.

За таких підстав посилання в клопотанні на те, що вилучене під час огляду місця події майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, є безпідставними, оскільки до клопотання не долучено доказів, які свідчать про існування факту скоєння кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

За таких обставин, ініціювання дізнавачем питання про накладення арешту на вилучене в ході огляду місця події майно, право власності на яке належить особі та не скасоване у передбаченому законом порядку, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

Враховуючи відповідні обставини, приймаючи до уваги закріплений у ст. 16 КПК України принцип недоторканості права власності, беручи крім вищенаведених положень до уваги також ту обставину, що в ході розгляду клопотання слідчому судді не надано доказів, що вилучені предмети відносяться до тих, які вилучені законом з обігу, виконуючи повноваження слідчого судді зі здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, приходжу до висновку, що у даному кримінальному провадженні не доведено достатніх підстав для накладення арешту на вилучене в ході огляду майно, у зв`язку з чим клопотання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2,7-9, 16, 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Згідно з ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручити дізнавачу, прокурору, а також фізичним особам, щодо майна яких вирішувалося питання про арешт.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1