Номер провадження 1-кп/754/400/23
В И Р О К

Іменем України

31 березня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду кримінальне провадження №0004302 від 15.04.2015 стосовно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працює, одружений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представник потерпілих ОСОБА_8 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в :

І. Формулювання обвинувачення ОСОБА_3 , яке визнане Судом доведеним.

15.04.2015 року, приблизно в 04:40 годині. ОСОБА_3 , знаходячись біля входу в кафе «Победіт» по пр. В.Маяковського, 60/10 в м.Києві, в ході конфлікту, який виник на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_10 один удар кулаком правої руки в обличчя, від якого останній не втримався на ногах та впав на асфальтне покриття, внаслідок чого отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді: просочуючого крововиливу в м`які тканини тім`яно-потиличної ділянки справа, лінійного перелому правої тім`яної кістки, який продовжується на потиличну кістку (задня черепна ямка справа), двостороньої субдуральної гематоми об`ємом зліва біля 80куб.см, справа біля 60куб.см, невеликих нашарувань пухких темно-червоних згортків - крові в передній та середній черепних ямках з обох боків розповсюдженого двохсторонього субарахноїдального крововиливу над півкулями головного мозку та мозочка, забоїв головного мозку в ділянках полюсів лободових та скроневих часток, крововиливу в шлуночки головного мозку, які спричинили смерть ОСОБА_10 на місці пригоди, яка настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми з ушкодженнями м`яких тканин голови, перелому кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки, у речовину та шлуночки головного мозку, а також ОСОБА_10 отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді забійних ран на слизових оболонках верхньої та нижньої губ лівого кута рота на тлі вогнищевого просочуючого крововиливу в слизову оболонку.

Дії ОСОБА_3 , органом досудового розслідування, кваліфіковані за ст. 121 ч. 2 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

ІІ. Позиція обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, не визнав та суду показав, що 15.04.2015, приблизно о 04:00 год., за адресою: пр. Маяковського, 60/10 в м. Києві, він вийшов з кафе «Побєдіт», за ним вийшов раніше невідомий йому чоловік, як зараз стало відомо, це був ОСОБА_10 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та почав нецензурно висловлюватися на його адресу, не зрозуміло з яких підстав. Під час їх розмови, яка переросла у штовханину, ОСОБА_10 , порвав йому куртку, в яку він був вдягнений, а він наніс йому один удар правою рукою в область обличчя, в яку саме частину, не пам`ятає. Потерпілий впав на правий бік. Після цього, конфлікт продовжився, вийшло багато людей, почалась сварка. Щоб не продовжувати даний конфлікт, він з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , хто ще з ними був тоді, він не пам`ятає, звідти пішли. Зазначив, що вони пішли за адресою: АДРЕСА_2 , та там їх затримали працівники поліції та відвезли до відділку.

Зазначив, що дуже шкодує, що так сталось.

Вважає, що його дії слід кваліфікувати за ст. 119 ч.1 КК України.

Заявлені цивільні позови потерпілих визнає частково, а саме в частині заявленого морального відшкодування по 100 000 грн. на кожного потерпілого.

ІІІ. Досліджені Судом докази.

Судом досліджено в судовому засіданні всі докази, надані прокурором на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення,

В судовому засіданні були допитані потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та свідок ОСОБА_11 .

Так, потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що вночі 15.04.2015, вона перебувала на роботі в нічну зміну в магазині «Varus», про вбивство сина дізналася від чоловіка, який їй зателефонував. Вона одразу поїхала до кафе по пр. В.Маяковського, 60/10 в м. Києві , де побачила сина, який лежав на асфальті в калюжі крові, одяг на ньому був розірваний, була розбита губа. Від чоловіка, вона дізналася, що сина били біля туалету, вона туди пішла та побачила там багато крові на огорожі.

Заявлений цивільний позов на суму 1 015 000,00 грн. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримує в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що 15.04.2015 приблизно о 22:00 год. він зі своїм сином ОСОБА_10 пішли зняти грошові кошти до банкомату. Приблизно о 23:00 год. вони зняли в банкоматі грошові кошти в сумі 3 000,00 грн. та пішли встановлювати камери відеоспостереження. Після закінчення роботи, приблизно о 03:00 годині ночі, він з сином зайшов до кафе «Побєдіт», що пр. В.Маяковського, 60/10 в м. Києві, де перебував ОСОБА_3 зі своїми друзями, їх було 6 чоловік. Він заказав 4 по 100 коньяку, купив сік та закуску. ОСОБА_10 познайомився там із ОСОБА_14 . Вони сіли, ОСОБА_10 взяв каву, вони випили. ОСОБА_10 з ОСОБА_14 вийшли на вулицю покурити, а він з ОСОБА_16 залишився в кафе. Десь через 40-45 хв., їм барменша сказала, що відбувається бійка. Він вибіг з кафе, та побачив, що біля його сина стояв ОСОБА_3 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та дівчата. Він запитав в них, що вони зробили з його сином. Після чого, ОСОБА_3 , наніс йому удар в перенісся від якого він впав на бік. Згодом, підбігло ще два чоловіки, та почали його бити ногами. Коли вийшла ОСОБА_16 вони перестали його бити та розійшлись. Він встав, підійшов до сина, та спробував його пульс. Зазначив, що син лежав скорчений на ліву сторону, з ушей та носа текла кров, з лівої сторони губа була розірвана та вибиті зуби. Він лежав біля туалету, куртка була розстібнута, зазначив, що при ньому була сумка в якій був паспорт, ІПН та гроші в сумі 3 000,00 грн. Коли він взяв його за пульс, його вже не було. Він взяв його, відтягнув до кафе, ближче до світла, та викликав швидку. Коли приїхала швидка, приблизно через 45 хв., то вони констатували смерть сина. Після швидкої приїхала міліція. Зазначив, що ОСОБА_14 , робив сину штучне дихання. Потім він зателефонував до жінки, та вона приїхала і він їй показав плями крові. Вказав, коли ОСОБА_3 бив сина, то дівчата з його компанії сміялись.

Заявлений цивільний позив про відшкодування моральної шкоди в сумі 500 000 грн., який він пред`явив в попередніх судових розглядах, підтримав.

Потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що її чоловік ОСОБА_10 працював сам на себе, встановлював домофонну систему, відеоспостереження і таке інше. У ОСОБА_10 був вільний графік, тому вона не здивувалася коли він разом зі своїм батьком ОСОБА_7 зібрався на роботу, приблизно о 21:45 год. ОСОБА_10 мав встановити клієнту обладнання та отримати кошти. Він працював інтенсивно тому, що вони чекали на другу дитину. Вона була вагітна на сьомому місяці, коли ОСОБА_10 вбили. Пам`ятає, що близько шостої години ранку подзвонила в двері її свекруха ОСОБА_5 , та повідомила, що ОСОБА_10 вбили. Вона дала їй папірець в клітинку на якому був номер телефону моргу. Вона подзвонила в морг і там підтвердили, що її ОСОБА_10 у них.

Від заявленого цивільного позову, який вона пред`являла під час досудового розслідування про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовилась, в категоричній формі.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що вночі вона відпочивала з великою компанією знайомих, десь до 10 чоловік, в якій були її однокласник ОСОБА_3 та її подруга ОСОБА_12 , в кафе «Побєдіт», що по пр. В.Маяковського, 60/10 в м. Києві. Що відбувалося тієї ночі, вона не пам`ятає, оскільки була в стані сильного алкогольного сп`яніння. Зазначила, що в ту ніч стояла біля входу в дане кафе с подружкою, але нічого не бачила.

В судовому засіданні, 28.12.2022, прокурор відмовився від допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , оскільки не представилось можливим забезпечити їх явку у судове засіданні для безпосереднього допиту перед судом, відповідно до норм ст.23 ч.3 КПК України.

Відмова прокурора від допиту зазначених свідків була прийнята судом.

За клопотанням прокурора, в судовому засіданні 16.08.2022, було відтворено та досліджено аудіозапис судового засідання від 12.10.2015, де зафіксовані показання свідка ОСОБА_14 .

При вирішені даного клопотання прокурора суд врахував наступні норми закону.

Так, однією з загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань (ст. 7 ч. 1 п. 16 КПК України). Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених КПК України. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом (ст. 23 КПК України).

Принцип безпосередності дослідження доказів спрямований передусім на забезпечення права сторін на перехресний допит особи, яка дає показання, що дає стороні можливість з`ясувати всі обставини, які вона вважає важливими для вирішення справи, уточнити показання свідка та поставити під сумнів ті чи інші повідомлення особи або її репутацію. Щодо сторони захисту, то це право забезпечується також і пунктом «d» частини 3 статті 6 Конвенції, щодо якого Європейський суд з прав людини зазначав, що до того, як визнати особу винуватою, усі докази проти неї мають зазвичай бути представлені в її присутності під час публічного розгляду з метою надати можливість для спростування. Виключення з цього принципу є можливими, але не можуть порушувати права захисту, які, як правило, вимагають, щоб обвинуваченому була надана адекватна та відповідна можливість викликати та допитати свідка проти нього, або коли свідок надає показання, або на наступних етапах провадження.

Однак, засаді безпосередності, як і будь-якій іншій загальній засаді, притаманна певна гнучкість при застосуванні в конкретних обставинах, що кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19.11.2019 (ЄУНСС № 750/5745/15-к, НП № 51-10195 км 18).

Таким чином, положенням ст. 95 ч. 4 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, не може тлумачитися як безумовна заборона використання показань, які особа давала перед іншим складом суду у тій же справі.

Положенням ст. 225 КПК України передбачено, що в певних випадках можливість судового допиту особи під час досудового розслідування, і такі показання є допустимими за умови дотримання порядку, передбаченого вказаною нормою права. Найбільш істотними складовими цього порядку є здійснення допиту перед суддею в судовому засіданні, участь сторін та дотримання правил допиту, передбачених для судового розгляду.

На відміну від допиту в порядку ст. 225 КПК України, яка допускає допит за відсутності однієї зі сторін, допит під час судового розгляду справи по суті відбувається за обов`язкової участі сторін. Такий допит надає сторонам, зокрема, стороні захисту, можливість провести його більш ефективно, оскільки на цей час сторонам вже відомі елементи пред`явленого обвинувачення та докази отримані під час досудового розслідування.

Суд зазначає, що згідно заяви ОСОБА_21 , брата свідка ОСОБА_14 , яка наявна в матеріалах кримінального провадження (Т.№4 а.п. 188), останній помер.

Водночас, під час розгляду кримінального провадження іншим складом суду, сторонам була надана можливість здійснити допит свідка ОСОБА_14 , і матеріали кримінального провадження підтверджують, що сторони повною мірою скористалися такою можливістю (Т.№1 а.п. 140-141).

Свідок ОСОБА_14 , в судовому засіданні 12.10.2015, суду показав, що з 22:00 год., 14.05.2015, він, знаходився в кафе «Победіт», де вночі 15.04.2015 він познайомився з ОСОБА_10 та його батьком, які сіли за його столик, в кафе вони спілкувались та вживали спиртні напої, періодично виходили на вулицю на перекур. Приблизно о 04:00 год., вони вийшли на вулицю на перекур, на вулиці він відійшов в туалет, коли повернувся він побачив ОСОБА_10 , який стояв напроти входу в кафе та спілкувався з якимось чоловіком, він до них не підходив та стояв неподалік, потім вказаний чоловік, з яким спілкувався ОСОБА_10 , вдарив ОСОБА_10 кулаком в обличчя, внаслідок чого ОСОБА_10 впав спиною на асфальт та вдарився головою, він підійшов до ОСОБА_10 , у якого з рота та носа текла кров та перевірив пульс, якого не було. Вказаний чоловік, який наніс ОСОБА_10 удар, разом зі своєю компанією, яка знаходилась неподалік, пішли з вказаного місця.

Під час судового розгляду не було встановлено будь-яких суттєвих обставин, які не були б відомі під час минулого розгляду і які б вимагали повторного допиту свідка ОСОБА_14 з огляду на такі обставини. На технічному записі судового засідання від 12.10.2015, зокрема, зафіксовані й запитання та відповіді під час допиту свідка ОСОБА_14 , що дало суду можливість не лише сприймати зміст його показань, але й спостерігати манеру його поведінки під час допиту і робити висновки для оцінки їх достовірності. Сторони кримінального провадження під час розгляду не були позбавлені можливості при дослідженні аудіозапису звертати увагу суду на ті аспекти показань, які є важливими для оцінки їх достовірності.

Враховуючи дані обставини, суд вважає, що показання, які свідок ОСОБА_14 надавав під час минулого судового розгляду, а саме 12.10.2015, не можуть вважатися недопустимими доказами лише на тій підставі, що неможливо було забезпечити явку такої особи під час іншого судового розгляду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що за обставин кримінального провадження дослідження показань свідка ОСОБА_14 , які він давав під час допиту в судовому засіданні 12.10.2015, забезпечило сторонам достатні процесуальні гарантії, здатні компенсувати неможливість його допиту під час судового розгляду, тому дані покази, суд, визнає допустимим доказом.

Крім того, під час судового розгляду, були досліджені письмові докази - документи, надані стороною обвинувачення, а саме:

1) протокол огляду місця події від 15.04.2015, з фототаблицями до нього, згідно якого оглядом місця події є асфальтна ділянка, біля кафе «Побєдіт», за адресою: пр. Маяковського, 60/10 в м. Києві. На вище вказаній ділянці, від 3 м від кафе, знаходиться труп ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Труп чоловічої статі, лежить на спині, ногами до ринку, головним кінцем повернутий до електрощитової, ноги розігнуті в колінних суглобах, ліва рука розігнута у ліктьовому суглобі та дещо відведена від тулуба, права рука дещо зігнута у ліктьовому суглобі, приведена до тулуба, права кість та передпліччя лежать на животі. На трупі мається наступний одяг: куртка чорна, сорочка зелена, штани джинсові, труси сірі, шкарпетки сірі, черевики чорні, через ліве плече накинута чорна сумка на матерчатому ремені. Поряд з трупом лежить чорна шапка. На обличчі відмічається накладання рідкої крові, у тому числі косо-горизонтальних потоків від лівого кута рота та отворів носу. На шиї надягнутий ланцюжок з білого металу. Труп на дотик зберігає тепло на бічних поверхнях шиї в пахових ділянках, на передній поверхні грудей на спині по внутрішніх поверхнях стегон. Труп не заклякання: частково виражена в м`язах обличчя, в решті груп м`язів відсутня. Трупні плями розташовані на задній поверхні тулубу фіолетового кольору. При дозованому трикратному натисканні в потиличній ділянці, трупні плями зникають та відновлюються через 15-18 сек. На слизовій оболонці верхньої губи зліва та нижній губі, ближче до лівого кута на її шкірі, відмічаються по одній лінійно - звивистій рані. Обидві рани переходять на червону кайму губ. На дотик відмічається припухлість м`яких тканин на волосистій частині голови в потиличній ділянці. Даний огляд трупа завершено та вилучено: балончик для індивідуального захисту Терен-4 - біля трупа, курточка чорного кольору з речовиною бурого кольору - була одягнена на трупі, зразок речовини бурого кольору - знаходився біля трупа, 9 пластикових стаканчиків - в кафе «Побєдіт» на столі, зрізи нігтів (лівої та правої руки) - на трупові, 8 слідів пальців рук - 5 слідів від пластикової пляшки «Pepsi», 1 слід з музикального апарату, 2 сліди зі стільців, які були в кафе «Побєдіт» (Т.№1 а.п. 152-174);

2) висновок експерта №391 від 17.04.2015, з якого вбачається, що сліди пальців рук №№1-5, №8, які були вилучені, 15.04.2015 при огляді кафе «Побєдіт» по пр. Макяовського, 60/10 в м. Києві, придатні для ідентифікації по ним особи, сліди пальців рук №№6, 7 - не придатні для ідентифікації по ним особи. слід пальця № 1 залишений безіменним пальцем лівої руки ОСОБА_18 , слід пальця руки №2 залишений безіменним пальцем правої руки та слід пальця руки №3 залишений середнім пальцем правої руки ОСОБА_22 , слід пальця руки №4 залишений безіменним пальцем лівої руки ОСОБА_3 , слід пальця руки №5 залишений безіменним пальцем правої руки ОСОБА_11 , слід пальця руки №8 залишений не ОСОБА_3 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , сліди пальців рук №№6, 7 не порівнювались так, як визнані не придатними для ідентифікації по ним особи (Т.№1 а.п. 183-194);

3) протокол пред`явлення особи для впізнання від 15.04.2015 з фототаблицями до нього, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_18 вказала на особу під №1, як на особу, з якою він відпочивав та вживав спиртні напої в ніч з 14.04.2015 на 15.04.2015, і який стояв над чоловіком, що впав, коли він повернувся на шум та звук падіння (хлопка). Під №1 знаходився ОСОБА_3 (Т.№1 а.п. 196-201);

4) протокол затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 15.04.2015, згідно якого, 15.04.2015 о 17:50 год., слідчий СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ст. лейтенант міліції ОСОБА_23 , знаходячись в службовому кабінеті №17 2-го ВМ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, за адресою: вул. Милославська, 23-Д в м. Києві, затримав особу, підозрювану у вчинені кримінального правопорушення - ОСОБА_3 . Фактично ОСОБА_3 був затриманий 15.04.2015 о 06:30 год. Попередня правова кваліфікація ст. 119 ч. 1 КК України (Т.№1 а.п. 202-205);

5) протокол проведення слідчого експерименту від 18.04.2015 з відеозаписом до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , зі змісту яких вбачається, що слідчим було запропоновано підозрюваному ОСОБА_3 провести за його участю слідчий експеримент з метою уточнення його відомостей, які він дав при допиті його в якості підозрюваного. На пропозицію слідчого підозрюваний погодився та запропонував учасникам слідчої дії проїхатися на місце де відбулися події, а саме вбивство з необережності ОСОБА_10 . Слідчим було запропоновано свідкам ОСОБА_22 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 провести за їх участю слідчий експеримент з метою уточнення їх відомостей, які вони дали при допиті їх в якості свідків. На пропозицію слідчого свідки погодився та запропонували учасникам слідчої дії проїхатися на місце де відбулися події, а саме вбивство з необережності ОСОБА_10 - ОСОБА_3 . Прибувши на місце куди вказав підозрюваний ОСОБА_3 та свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 учасники слідчої дії переконалися, що це є територія біля кафе «Побєдіт», що розташований по пр. Маяковського, 60/10 в м. Києві.

Підозрюваний ОСОБА_3 , розповів та на статисту показав, що 15.04.2015, приблизно о 04:30 год., він зі своїми друзями відпочивав у вищевказаному кафе. Та коли вийшов на вулицю покурити у нього зав`язався конфлікт із потерпілим ОСОБА_10 на ґрунті хуліганських спонукань, а саме потерпілий вів себе зухвало, виражався матами, почав приставати до його друзів. На це у них зав`язався конфлікт та показав, що він стояв напроти кафе, а потерпілий ОСОБА_10 стояв від нього також напроти приблизно на відстані 5 метрів. Навколо нього стояли його друзі, а саме ОСОБА_22 та позаду дівчата. Свідок та дівчата стояли спиною до потерпілого та спиною до нього, тобто підозрюваний спиною та свідки також спиною. Показав як почав потерпілий до нього чіплятися, а саме штовхнув його у груди своєю рукою, а потім на цей поштовх підозрюваний своїм лівим плечем ударяє його у його плече праве, від чого потерпілий не втримався на ногах, так як був у стані алкогольного сп`яніння, втратив рівновагу та впав на ліве плече головою на асфальт, на лівий бік, шумного удару не чув, дівчата стояли позаду спиною до нього, можливо удару не бачили, ніякого стороннього предмету у руках не було, чи був батько як той наніс удар не пам`ятає. Після того, як потерпілий впав на асфальт, ніяких тілесних ушкоджень на тілі потерпілого не бачив, так як покинув місце злочину.

Свідок ОСОБА_22 розповів, що 15.04.2015, приблизно о 04:30 год., він зі своїми друзями відпочивав у кафе «Побєдіт», що розташоване по пр. Маяковського, 60/10 в м. Києві. Коли вийшов з кафе покурити, то побачив, що між ОСОБА_3 та невідомим, як потім стало відомо ОСОБА_10 , виникає конфлікт, однак ніякої бійки не було. Коли він вийшов з кафе та підійшов до дівчат і став задом до ОСОБА_3 спиною на відстані приблизно 5 метрів. Удару ніякого не чув, як ОСОБА_3 наніс удар потерпілому не бачив, однак почув як впало щось на асфальт, коли повернувся, то побачив, що ОСОБА_10 лежав на спині, руки розкинуті у боки, ще був живий, хотів руками взятися за голову, помітив, що на голові ОСОБА_10 розбита губа, з носу, роту текла кров, біля правого вуха було в крові, побачив, що він почав задихатися, тоді до нього підійшов ОСОБА_28 та перевернув його на лівій бік, йому здається з метою, щоб останній не захлибнувся власною кров`ю. Після чого, покинув місце пригоди.

Свідок ОСОБА_12 дає показання і показує, що дійсно відпочивала у кафе 15.04.2015, приблизно о 04:30 год., вийшла з кафе покурити, бачила, що потерпілий ОСОБА_10 чіплявся до ОСОБА_3 , коли вийшла з кафе то відійшла від входу приблизно на метрів 5 та стала спиною до ОСОБА_3 та потерпілого. Удару не бачила, відчула, що щось впало, коли повернулася, то побачила, що потерпілий лежить на спині руками махає не самовільні якісь рухи, побачила, що у потерпілого розбита верхня губа з носу текла кров. Після чого покинула місце пригоди. Ніякого предмету стороннього у руках ОСОБА_3 не бачила. В той вечір ніякого кастету, пістолету чи будь-якого предмету, яким можна нанести тілесні ушкоджену, ні в кого із своїх друзів не бачила.

Свідок ОСОБА_11 нічого не пам`ятає та нічого показати не змогла.

Свідок ОСОБА_14 розповів та показав, що він 15.04.2015, приблизно о 03:00 год., відпочивав у кафе «Побєдіт», що розташоване по пр. Маяковського, 60/10 в м. Києві, де і познайомився із ОСОБА_10 та його батьком, які в той вечір вживали спиртні напої. Приблизно о 04:30 год., ОСОБА_10 , вийшов покурити разом із своїм батьком та стояв спиною до входу у кафе напроти нього стояв хлопець ОСОБА_3 та виясняли якісь відносини. Коли він вийшов з кафе, то відійшов у куток, який розташований справа від входу у кафе на відстані приблизно 8-10 метрів та бачив як ОСОБА_3 , своїм кулаком вдарив ОСОБА_10 в область переносиці обличчя, від чого останній не втримався на ногах та впав вертикально, не вільне падіння, а вертикальне, пряме тіло на землю, при цьому почув сильний шум від удару та луск, начебто зламалася палка, чим він вдарився він не бачив. Однак, після цього, він відразу підійшов до потерпілого та намагався надати першу медичну допомогу, а саме непрямий масаж серця, так як побачив, що потерпілий почав втрачати свідомість, на ощуп був відсутній пульс дихання. На обличчі побачив, що розбита губа, з носа потекла кров. Друзів, які в той вечір з ним відпочивали, вже не було. Хто викликав швидку, невідомо, однак швидка приїхала, приблизно через 20 хв. та констатувала смерть ОСОБА_10 .

На цьому слідчий експеримент завершено. Від учасників слідчої дії ніяких претензій та клопотань не поступило (Т.№1 а.п. 209-213);

6) карта виїзду швидкої медичної допомоги №269 від 15.04.2015, згідно якої о 04:48 год., був отриманий виклик та здійснено виїзд на місце бригади швидкої медичної допомоги по пр. Маяковського, 60/10 в м. Києві , біля кафе «Побєдіт» до ОСОБА_10 , по приїзді на місце о 04:58 год., було встановлено смерть до приїзду (Т.№1 а.п. 214);

7) лікарське свідоцтво про смерть №975, згідно якого смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок закритого перелому кісток склепіння та основи черепу (Т.№1 а.п. 215);

8) висновок експерта №975/2 від 11.06.2015, з якого вбачається, що на підставі проведеної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , 1988 р.н., враховуючи результати лабораторних досліджень, відповідно до питань постанови, прийшов до наступних підсумків: 1. при судово-медичній експертизі трупа були виявлені наступні ушкодження: а) просочуючий крововилив в м`які тканини тім`яно-потиличної ділянки справа, лінійний перелом правої тім`яної кістки, який продовжується на потиличну кістку (задня черепна ямка справа); двостороння субдуральна гематома об`ємом зліва біля 80см3, справа біля 60 см3, невеликі нашарування пухких темно-червоних згортків крові в передній та середній черепних ямках з обох боків; розповсюджений двосторонній субарахноїдальний крововилив над півкулями головного мозку та мозочка, забої головного мозку в ділянках полюсів лободових та скроневих часток; крововилив в шлуночки головного мозку; б) по одній забійній рані на слизовій оболонці верхньої та нижньої губ у лівого кута рота на тлі вогнищевого просочуючого крововиливу в слизову оболонку. Смерть ОСОБА_10 настала від закритої черепно-мозкової травми з ушкодженнями м`яких тканин голови, переломом кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під болонки, у речовину та шлуночки головного мозку. Виявлені ушкодження в ділянці голови (відмічені в п.1 (а) в своїй сукупності формують комплекс закритої черепно - мозкової травми. Забійні рани на верхній та нижній губах біля лівого кута рота на тлі просочуючого крововиливу розташовані на суміжних ділянках, могли виникнути від одноразової ударної дії тупого предмету з обмеженою поверхнею контакту. Характер та особливості перелому кісток черепа, характер та взаємне розташування ушкоджень на м`яких тканинах голови, кістках черепа, оболонках та речовині головного мозку, розташування вогнищ забоїв головного мозку з боку протилежному прикладанню травмуючої сили (протиударні ушкодження) вказують на те, що черепно-мозкова травма, яка стала причиною смерті, виникла по ударно-протиударному механізму (травма прискорення), що можливо при падінні потерпілого з вертикального (або близького до нього положення) з ударом правою тім`яно - потиличною ділянкою об тупий предмет з необмеженою поверхнею контакту. При цьому напрямок вектора дії травмуючої сили був ззаду - до переду, справа - наліво та зверху - вниз. Високе розташування місця контакту на голові (в т тім`яно - потиличній ділянці з права), напрямок вектора діючої сили, наявність забійних ран на верхній та нижній губах біля лівого кута рота на тлі просочуючого крововиливу в слизову оболонку вказують на те, що у даному випадку мало місце передуюче падінню прискорення внаслідок зовнішньої дії, що привело до закидання голови перед ударом об тупий предмет з необмеженою поверхнею контакту. При судово - токсикологічному дослідженні трупа ОСОБА_10 , 1988 р.н., виявлено етиловий спирт в концентрації 2,85 промілле. Не виявлено: метиловий спирт, а також пропілів, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери (Т.№1 а.п. 216-220);

9) висновок експерта №21/975/2 від 18.06.2015, з якого вбачається, що на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з врахуванням відомих йому обставин справи, відповідно до питань постанови, прийшов до наступних підсумків: 1. (1, 2, 3, 4, 5, 7, 10, 12 - питання слідчого). При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 були виявлені наступні ушкодження: а) просочуючий крововилив в м`які тканини тім`яно-потиличної ділянки справа, лінійний перелом правої тім`яної кістки, який продовжується на потиличну кістку (задня черепна ямка справа); двостороння субдуральна гематома об`ємом зліва біля 80см3, справа біля 60 см3, невеликі нашарування пухких темно-червоних згортків крові в передній та середній черепних ямках з обох боків; розповсюджений двосторонній субарахноїдальний крововилив над півкулями головного мозку та мозочка, забої головного мозку в ділянках полюсів лободових та скроневих часток; крововилив в шлуночки головного мозку; б) по одній забійній рані на слизовій оболонці верхньої та нижньої губ у лівого кута рота на тлі вогнищевого просочуючого крововиливу в слизову оболонку. Виявлені тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів. Тілесні ушкодження в ділянці голови (відмічені в п.1(а) в своїй сукупності формують комплекс закритої черепно-мозкової травми, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя. Тілесні ушкодження відмічені в п.1 (б) мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що зазвичай прижиттєво спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Забійні рани на верхній та нижній губах біля лівого кута рота на тлі просочуючого крововиливу розташовані на суміжних ділянках (відмічені в 1(б)), могли виникнути від одноразової ударної дії тупого предмету з обмеженою поверхнею контакту, можливо при нанесенні удару рукою. Характер та особливості перелому кісток черепа, характер та взаємне розташування ушкоджень на м`яких тканинах голови, кістках черепа, оболонках та речовині головного мозку, розташування вогнищ забоїв головного мозку з боку протилежному прикладанню травмуючої сили (протиударні ушкодження) вказують на те, що черепно-мозкова травма, яка стала причиною смерті, виникла по ударно-протиударному механізму (травма прискорення), що можливо при падінні потерпілого з вертикального (або близького до нього положення) з ударом правою тім`яно-потиличною ділянкою об тупий предмет з необмеженою поверхнею контакту. При цьому напрямок вектора дії травмуючої сили був ззаду-допереду, справа-наліво та зверху-вниз. Високе розташування місця контакту на голові (в тім`яно-потиличній ділянці з права), напрямок вектора діючої сили, наявність забійних ран на верхній та нижній губах біля лівого кута рота на тлі просочуючого крововиливу в слизову оболонку вказують на те, що у даному випадку мало місце передуюче падінню прискорення внаслідок зовнішньої дії (можливо при нанесенні удару рукою в ділянку обличчя), в момент коли потерпілий знаходився в вертикальному, або близькому до нього положенні, що привело до закидання голови перед ударом об тупий предмет з необмеженою поверхнею контакту. 2. (6, 14 - питання слідчого). Смерть ОСОБА_10 настала від закритої черепно-мозкової травми з ушкодженнями м`яких тканин голови, переломом кісток склепіння та основи черепу крововиливами під оболонки, у речовину та шлуночки головного мозку. Виходячи з наявних трупних явищ на момент огляду трупу в морзі об 11:00 год., 15.04.2015 (трупне заклякання добре виражене в жувальній мускулатурі, м`язах шиї, дещо гірше у всіх інших звичайно досліджуваних групах м`язів, труп переважно холодний на дотик, зберігає тепло в пахвових та пахвинних ділянках, трупні плями великі синьо-фіолетового кольору, розташовані на задній поверхні тулуба, кінцівок, при триразовому дозованому натисканні на них зникають і відновлюють свій колір через 60 секунд, гнильні зміни не виражені на шкірних покривах), вважає, що смерть ОСОБА_10 настала близько 6-8 годин назад до моменту огляду трупу. 3. (8 - питання слідчого). Не виключено, що після отримання виявлених ушкоджень потерпілий міг самостійно рухатись, повзати, підніматись. 4. (9, 15 - питання слідчого). Характер та об`єм виявлених ушкоджень, їх зовнішній вигляд, початкові ознаки клітинних реакцій в травмованих тканинах (гістологічно) вказують на те, що виявлені ушкодження прижиттєві, виникли приблизно в один час, незадовго до настання смерті (від 20-30 хвилин до 60 хвилин). Вирішення питання стосовно надання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги входить в компетенцію комісійної судово-медичної експертизи. 5. (11 - питання слідчого). Механізм травмування вказаний в п.1 підсумків. 6. (13 - питання слідчого). При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_10 , 1988 р.н. виявлено етиловий спирт в концентрації 2,85 промілле, що вказує на знаходження його на момент смерті в стані алкогольного сп`яніння. Виявлена концентрація етилового спирту в крові трупа за життя відповідає зазвичай сильному алкогольному сп`янінню, яке могло ускладнити перебіг травми, однак не впливає на механізм травмування (Т.№1 а.п. 227-230);

10) висновок експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України ОСОБА_24 №207 від 10.06.2015, з додатком до нього у виді таблиці, з якого вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. На наданій на дослідження куртці (об. №№1-7) виявлена кров людини. При визначенні групової належності виявлений антиген Н, що не виключає можливості походження цієї крові від потерпілого ОСОБА_10 (Т.№1 а.п. 238-242);

11) висновок експерта №201 від 04.06.2015, з додатком до нього у виді таблиці, з якого вбачається, що кров трупа ОСОБА_10 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, тобто його організму властивий антиген Н. На тампоні зі змивом (об. №1), вилученим в ході огляду місця події, знайдена кров людини, виявлений антиген Н. Ця кров могла походити від потерпілого ОСОБА_10 (Т.№1 а.п. 245-248);

12) висновок експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України ОСОБА_25 №134/ц від 16.06.2015, з якого вбачається, що згідно «Акту судово-медичного дослідження» №308 від 28.05.2015, проведеного у відділенні судово-медичної імунології КМКБ СМЕ, кров потерпілого ОСОБА_10 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО, тобто містить антиген Н. При судово-цитологічному піднігтьового вмісту рук (об. 1, 2) потерпілого ОСОБА_10 кров не знайдена. В піднігтьовому вмісті лівої руки (об. 2) ОСОБА_10 виявлені одиничні клітини багатошарового плаского зроговілого епітелію поверхневих шарів шкіри особи чоловічої генетичної статі. При серологічному дослідженні клітин в об. 2 виявлений антиген Н, що не виключає їх походження від самого потерпілого ОСОБА_10 (Т.№2 а.п. 8-12).

Наступні письмові документи суд відхиляє, оскільки вони не є належними доказами, та не містять доказову базу, тобто прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, а саме:

- висновок експерта №202 від 04.06.2015, з додатком до нього у виді таблиці, з якого вбачається, що кров трупа ОСОБА_10 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, тобто його організму властивий антиген Н. Кров підозрюваного ОСОБА_3 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н. В змиві з правої та лівої руки (об. №1), зробленому у ОСОБА_3 знайдена кров людини, виявлені антигени А, В, Н. Такий результат не виключає присутності в змиві крові як потерпілого ОСОБА_10 , так і підозрюваного ОСОБА_3 . Однак, цей підсумок може носити лише характер припущення, оскільки дослідження проводилось без контролю, так як були відсутні незабруднені ділянки тампону та не був наданий контрольний змив з незабруднених ділянок рук (Т.№2 а.п. 1-5);

- висновок експерта №203 від 04.06.2015, з якого вбачається, що в змиві з правої та лівої руки (об. №1), зробленому у ОСОБА_17 , кров методом висхідної тонкошарової хронографії не знайдена (Т.№2 а.п. 46-47).

ІV. Оцінка Суду.

Аналізуючи зібрані та дослідженні в кримінальному провадженні докази в їх сукупності суд приходить до наступного висновку.

Виходячи зі змісту вимог ст. 370 КПК України, відповідно до якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Крім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вирішуючи питання: - чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 стороною обвинувачення; - чи містить діяння ОСОБА_3 склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; - у вчиненні якого кримінального правопорушення винен ОСОБА_3 , суд, бере до уваги наступне.

За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Кримінальна відповідальність за ст. 121 ч. 1 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

У випадку, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії залежно від наслідків слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати за ст. 119 КК України чи ст. 128 КК України.

Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині, що спричинило її смерть (ст. 121 ч. 2 КК України), і вбивство, вчинене через необережність (ст. 119 ч. 1 КК України), здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів.

Сталою судовою практикою (постанови Верховного Суду, ухвалені у провадженнях №51-649км18, №51-2941км18, постанови Верховного Суду України, ухвалені у справах №5-8кс13, №5-4кс15, №5-25кс15) визначено, що розмежування складів злочинів, передбачених ст. 121 ч. 2 КК України та ст. 119 ч. 1 КК України, здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною, виходячи з фактичних підстав кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння, зокрема способу, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації тілесних ушкоджень.

Таким чином, для кваліфікації дій ОСОБА_3 за 121 ч. 2 КК України сторона обвинувачення зобов`язана в судовому засіданні допустимими доказами довести наявність в діях обвинуваченого, в тому числі, суб`єктивної сторони умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, а саме, вини у формі умислу ОСОБА_3 на спричинення з метою протиправного заподіяння йому умисного тяжкого тілесного ушкодження, а також те, що обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті останнього, і бажав або свідомо припускав настання смерті.

У цьому контексті необхідно ретельно проаналізувати не лише об`єктивні, а й суб`єктивні ознаки складу злочину, оскільки саме суб`єктивна сторона складу злочину становить основний критерій розмежування вбивства через необережність (ст. 119 КК України) та умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого (ст. 121 ч. 2 КК України).

Так, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечними, протиправними діяннями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини - умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.

Специфіка вбивства з необережності полягає в його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при необережній формі вини, яка може виступати у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості. Необережність є формою вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.

Встановлюючи суб`єктивні ознаки складу злочину умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого (ст. 121 ч. 2 КК України), необхідно виходити з того, що ознаками суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, є умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження в прямій, і непрямій формі.

У цьому контексті необхідно виходити з правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 28.05.2015 у кримінальному провадженні №5-25кс15. Зокрема, в разі якщо особа, цілеспрямовано завдаючи удару, не конкретизує у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним потерпілому, то в цьому випадку така особа діє з невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона хоча й бажає заподіяти або свідомо припускає можливість заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості ступеня тяжкості цієї шкоди - у таких випадках винувата особа має відповідати за фактично отриманий результат (заподіяну шкоду). Що стосується смерті потерпілого, то тут присутня лише необережна форма вини, оскільки хоча особа і не бажала цієї смерті і навіть свідомо не припускала такої можливості, але повинна була і могла передбачити, що внаслідок її злочинних дій може бути і такий наслідок, як смерть потерпілого.

Під час судового розгляду обвинувачений неодноразово наголошував на тому, що він не мав умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Досліджені докази свідчать, що такі тяжкі наслідки не охоплювались умислом обвинуваченого, який не врахував наявність у потерпілого стану алкогольного сп`яніння, не розрахував своєї фізичної сили, хоча повинен був та міг передбачити, що потерпілий може одержати тяжку травму внаслідок удару.

На підтвердження такого висновку суду свідчить також і те, що обвинувачений наніс потерпілому лише один удар правовою рукою зібраною в кулак в область обличчя, не намагаючись при цьому продовжити заподіяння тілесних ушкоджень. Обставин, які б перешкоджали обвинуваченому нанести ще тілесні ушкодження (продовжити свої дії), не встановлено.

Суд, звертає також увагу на ту обставину, що в обвинувальному акті вказано, що потерпілому було нанесено лише один удар в область обличчя, що узгоджується з іншими доказами у справі, зокрема і показаннями обвинуваченого як під час слідчого експерименту, так і безпосередньо в судовому засіданні.

Згідно висновку експерта №21/975/2 від 18.06.2015, з якого вбачається, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 були виявлені наступні ушкодження: а) просочуючий крововилив в м`які тканини тім`яно-потиличної ділянки справа, лінійний перелом правої тім`яної кістки, який продовжується на потиличну кістку (задня черепна ямка справа); двостороння субдуральна гематома об`ємом зліва біля 80см3, справа біля 60 см3, невеликі нашарування пухких темно-червоних згортків крові в передній та середній черепних ямках з обох боків; розповсюджений двосторонній субарахноїдальний крововилив над півкулями головного мозку та мозочка, забої головного мозку в ділянках полюсів лободових та скроневих часток; крововилив в шлуночки головного мозку; б) по одній забійній рані на слизовій оболонці верхньої та нижньої губ у лівого кута рота на тлі вогнищевого просочуючого крововиливу в слизову оболонку. Виявлені тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів. Тілесні ушкодження в ділянці голови (відмічені в п.1(а) в своїй сукупності формують комплекс закритої черепно-мозкової травми, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя. Тілесні ушкодження відмічені в п.1 (б) мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що зазвичай прижиттєво спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Забійні рани на верхній та нижній губах біля лівого кута рота на тлі просочуючого крововиливу розташовані на суміжних ділянках (відмічені в 1(б)), могли виникнути від одноразової ударної дії тупого предмету з обмеженою поверхнею контакту, можливо при нанесенні удару рукою. Характер та особливості перелому кісток черепа, характер та взаємне розташування ушкоджень на м`яких тканинах голови, кістках черепа, оболонках та речовині головного мозку, розташування вогнищ забоїв головного мозку з боку протилежному прикладанню травмуючої сили (протиударні ушкодження) вказують на те, що черепно-мозкова травма, яка стала причиною смерті, виникла по ударно-протиударному механізму (травма прискорення), що можливо при падінні потерпілого з вертикального (або близького до нього положення) з ударом правою тім`яно-потиличною ділянкою об тупий предмет з необмеженою поверхнею контакту. При цьому напрямок вектора дії травмуючої сили був ззаду-допереду, справа-наліво та зверху-вниз. Високе розташування місця контакту на голові (в тім`яно-потиличній ділянці з права), напрямок вектора діючої сили, наявність забійних ран на верхній та нижній губах біля лівого кута рота на тлі просочуючого крововиливу в слизову оболонку вказують на те, що у даному випадку мало місце передуюче падінню прискорення внаслідок зовнішньої дії (можливо при нанесенні удару рукою в ділянку обличчя), в момент коли потерпілий знаходився в вертикальному, або близькому до нього положенні, що привело до закидання голови перед ударом об тупий предмет з необмеженою поверхнею контакту. Смерть ОСОБА_10 настала від закритої черепно-мозкової травми з ушкодженнями м`яких тканин голови, переломом кісток склепіння та основи черепу крововиливами під оболонки, у речовину та шлуночки головного мозку. Виходячи з наявних трупних явищ на момент огляду трупу в морзі об 11:00 год., 15.04.2015 (трупне заклякання добре виражене в жувальній мускулатурі, м`язах шиї, дещо гірше у всіх інших звичайно досліджуваних групах м`язів, труп переважно холодний на дотик, зберігає тепло в пахвових та пахвинних ділянках, трупні плями великі синьо-фіолетового кольору, розташовані на задній поверхні тулуба, кінцівок, при триразовому дозованому натисканні на них зникають і відновлюють свій колір через 60 секунд, гнильні зміни не виражені на шкірних покривах), вважає, що смерть ОСОБА_10 настала близько 6-8 годин назад до моменту огляду трупу. Не виключено, що після отримання виявлених ушкоджень потерпілий міг самостійно рухатись, повзати, підніматись. Характер та об`єм виявлених ушкоджень, їх зовнішній вигляд, початкові ознаки клітинних реакцій в травмованих тканинах (гістологічно) вказують на те, що виявлені ушкодження прижиттєві, виникли приблизно в один час, незадовго до настання смерті (від 20-30 хвилин до 60 хвилин). При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_10 , 1988 р.н. виявлено етиловий спирт в концентрації 2,85 промілле, що вказує на знаходження його на момент смерті в стані алкогольного сп`яніння. Виявлена концентрація етилового спирту в крові трупа за життя відповідає зазвичай сильному алкогольному сп`янінню, яке могло ускладнити перебіг травми, однак не впливає на механізм травмування (Т.№1 а.п. 227-230).

Як встановлено під час судового розгляду та не оспорювалося сторонами, потерпілий від завданого обвинуваченим удару в область обличчя, не втримався на ногах та впав тім`яно-потиличною частиною голови на асфальтне покриття. Отримані внаслідок цього ушкодження відображені в вищезазначеному висновку експерта №21/975/2 від 18.06.2015.

Тобто за своїм походженням та механізмом завданий ОСОБА_3 один удар має ознаки легкого тілесного ушкодження та став причиною падіння ОСОБА_10 і удару внаслідок цього правою тім`яно-потиличною ділянкою об тупий предмет з необмеженою поверхнею контакту, що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та потягло за собою смерть.

Для застосування ст. 121 ч. 2 КК України обов`язковим є встановлення необхідного причинно-наслідкового зв`язку між тяжким тілесним ушкодженням і смертю, що настала. В разі, коли зв`язок між заподіяним потерпілому тяжким тілесним ушкодженням і смертю є випадковим, відповідальність за ст. 121 ч. 2 КК України за цією ознакою наставати не може.

З огляду на вказане, з урахуванням всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, що в повній мірі підтверджуються належними та допустимими доказами, не заперечуються обвинуваченим та відображаються у висновку експерта №21/975/2 від 18.06.2015, суд прийшов до висновку, що завданий ОСОБА_3 один удар в область обличчя ОСОБА_10 знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими легкими тілесними ушкодженнями, що не є причиною смерті, а смерть настала від отриманих внаслідок падіння ушкоджень.

Відповідно до положень ст. 439 ч.2 КПК України, вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді, а тому суд враховує, постанову колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.03.2018, якою було скасовано вирок Деснянського районного суду м. Києва від 21.03.2016 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06.03.2017 стосовно ОСОБА_3 , та призначено новий розгляд в суді першої інстанції. При цьому, суд касаційної інстанції зазначив, що судом не було надано належної оцінки доводам захисника щодо наявності у ОСОБА_3 умислу на спричинення потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, при нанесені кулаком одного удару в обличчя останньому (Т.№4 а.п. 108-110). Крім того, вказані обставини знайшли своє відображення і в ухвалі Київського апеляційного суду від 23.01.2019, якою скасовано вирок Деснянського районного суду м. Києва від 22.10.2018 стосовно ОСОБА_3 (Т.№5 а.п. 120-127).

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не наведено надано достатніх і беззаперечних доказів, які б свідчили про наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку завданого удару з настанням смерті з підтвердженням походження та відповідної кваліфікації ушкоджень.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Тому, суд вважає, що тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, було не безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим удару правовою рукою зібраною в кулак в область обличчя ОСОБА_10 , а результатом падіння останнього з вертикального (або близького до нього положення) з ударом правою тім`яно-потиличною ділянкою об тупий предмет з необмеженою поверхнею контакту, що підтверджується висновком експерта №21/975/2 від 18.06.2015 та локалізацією тілесних ушкоджень, чого обвинувачений ОСОБА_3 хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити (ухвала ВС від 12.02.2019 ( справа № 1-100/11).

Відповідальність за ст. 128 КК України настає за нанесення тяжких тілесних ушкоджень з необережності і не охоплює наслідки у виді смерті потерпілого.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ст. 119 ч.1 КК України вбивство через необережність, так як в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 в ході конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_10 один удар кулаком правої руки в обличчя, від якого останній не втримався на ногах та впав на асфальтне покриття, внаслідок чого отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть останнього, яка настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми з ушкодженнями м`яких тканин голови, перелому кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки, у речовину та шлуночки головного мозку, а також ОСОБА_10 , отримав легкі тілесні ушкодження у виді забійних ран на слизових оболонках верхньої та нижньої губ лівого кута рота на тлі вогнищевого просочуючого крововиливу в слизову оболонку.

Право вийти за межі пред`явленого обвинувачення надано суду відповідно до ст. 337 ч. 3КПК України, оскільки це покращує становище обвинуваченого.

За таких обставин, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно перекваліфікувати: із ст. 121 ч.2 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого на ст. 119 ч.1 КК України вбивство через необережність.

Таким чином, суд кваліфікує, дії ОСОБА_3 за ст. 119 ч. 1 КК України, як вбивство вчинене через необережність.

При призначені покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, особу винного, а саме:

- раніше не судимий (Т.№2 а.п. 40);

- за місцем проживання характеризується посередньо. Скарги в адміністрацію ЖЕД-314 не надходили (Т.№2 а.п. 75);

- за місцем попереднього навчання в школі І-ІІІ ступенів №275 Деснянського району м. Києва характеризується позитивно (Т.№2 а.п. 76);

- не перебуває під наркологічним диспансерно - динамічним наглядом у лікаря - нарколога в КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «СОЦІОТЕРАПІЯ» (Т.№2 а.п. 38);

- не перебуває на обліку у лікаря - психіатра в «Київська міська психоневрологічна лікарня №2» (Т.№2 а.п. 39).

Стосовно ОСОБА_3 було призначено та проведено амбулаторну комплексну судову психолого - психіатричну експертизу. Зі змісту висновку судово-психіатричного експерта №509 від 16.06.2015, вбачається, що ОСОБА_3 будь-яким стійким хронічним психічним розладом не страждає. У даний час за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На період часу, до якого відноситься правопорушення, в якому він підозрюється, у стані будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не перебував. На період часу до якого відноситься правопорушення, в якому він підозрюється, міг за своїм психічним станом у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом не потребує застосування нього будь-яких примусових заходів медичного характеру. За своїм психічним станом не має протипоказань для перебування в місцях позбавлення волі. Алкогольною та будь-якою наркотичною залежністю не страждає. Не потребує проведення йому протиалкогольного чи протинаркоманічного лікування. Не виявляє таких індивідуально-психологічних особливостей, які мають виражений характер та можуть суттєво впливати на його поведінку. З урахуванням наявного рівня психічного розвитку та індивідуально - психологічних особливостей, ОСОБА_3 здатний правильно сприймати обставини, що мають значення для провадження, та може надавати щодо них відповідні свідчення (Т.№1 а.п. 233-235).

Обставин, які пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, та обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, під час судового розгляду не встановлено.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зверталась увага судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 ч. 2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, суд приходить до висновку, що необхідним й достатнім для виправлення і запобігання вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно призначити на строк в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його діяння - ст. 119 ч. 1 КК України.

VI. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

В кримінальному провадженні №0004302 від 15.04.2015, під час підготовчого судового засідання потерпілою ОСОБА_5 , було пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (Т.№7 а.п. 43-80).

Згідно заявлених позовних вимог потерпіла ОСОБА_5 , просить суд стягнути з обвинуваченого на її користь грошові кошти в сумі 1 015 000,00 грн. , з яких:

1)матеріальна шкода в сумі 15 000,00 грн.;

2)моральна шкода в сумі 1 000 000,00 грн.

Згідно до ст. 1166 ч. 1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1177 ч. 1 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно із ст. 127 ч.ч. 1, 2 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

У відповідності із ст. 128 ч. 1 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Зокрема, потерпілою ОСОБА_5 , в підтвердження понесених нею матеріальних витрат на суму 15 000,00 грн. для проведення поминальних обідів, було надано копії накладних, а саме накладна від 18.04.2015 на суму 9 000,00 грн. та накладна від 24.05.2015 на суму 6 000,00 грн. Квитанції або чеки про сплату даних коштів не надано (Т.№7 а.п. 72, 73).

Визначення поняття поховання дає ч. 17 ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10.07.2003 №1102-IV у відповідності з якою поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Відтак, врахування сум, витрачених на проведення поминальних обідів, а саме 15 000,00 грн., суперечить вимогам ст. 2 ч. 17 Закону України «Про поховання та похоронну справу», є помилковим, і в цій частині вони мають бути виключені із сум, що складають витрати понесені на поховання.

Відповідно до вимог законодавства, відшкодуванню підлягають суми витрачені на придбання ліків, транспортування хворого, поховання, придбання і встановлення пам`ятника, і таке відшкодування має бути розумним.

Таким чином, позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 в частині стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 15 000,00 грн. - витрат на поховання сина - не підлягають задоволенню, оскільки понесення ОСОБА_5 матеріальних витрат, саме на поховання ОСОБА_10 , в такій сумі документально не підтверджено.

Моральну шкоду потерпіла обґрунтовує тим, що вона відчуває моральні страждання, які негативно впливають на її психічне та фізичне самопочуття.

Внаслідок вчинення злочину перебіг подій у її житті набув стресового характеру. Обвинувачений забрав життя її єдиного сина. Внаслідок вбивства сина у неї раптово порушився стан здоров`я із тривалими, в подальшому, хворобливими проявами, поєднаними больовими відчуттями, які негативно впливають на її стосунки з рідними та близькими людьми.

Злочинні дії обвинуваченого призвели до вимушених обмежень життєвої активності, що негативно впливає до теперішнього часу на продуктивність життєвого часу, на прояви наявних та потенційних її можливостей.

Вона втратила душевний спокій, багато часу витрачає на оформлення відповідних документів. Її переживання посилились відмовою обвинуваченого відшкодовувати їй матеріальну та моральну шкоду.

Внаслідок вчинення злочину у неї погіршились стосунки з рідними, близькими, друзями та оточуючими людьми. Вона вимушена до теперішнього часу прикладати величезних зусиль, необхідних для відновлення попереднього морально-психологічного стану. Протиправні дії обвинуваченого заподіяли тяжкі зміни в життєвих стосунках, знизили її престиж та ділові якості, негативно вплинули на її загальну та професійну працездатність.

Протизаконні дії обвинуваченого, заподіяли глибоку душевну травму, завдали великої моральної шкоди, психологічної травми, від якої вона ніяк не може відійти дотепер. Її весь час переслідує почуття страху, незахищеності, як особистості, вона стала дратівливою, погано спить.

Відчуття безпорадності та безнадійності охоплює її, вона боїться позбавитись здорового глузду. Душевні та моральні страждання посилились внаслідок бездіяльної і байдужої поведінки обвинуваченого по відношенню до неї та пам`яті її покійного сина, який жодного разу публічно не розкаявся і не попросив взагалі вибачення за те, що відібрав життя у її єдиного сина.

Внаслідок злочинних дій обвинуваченого, на її повному утриманні перебувають дружина покійного сина - ОСОБА_6 , яка безробітня та займається вихованням дітей, а також двоє малолітніх онуків.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд, виходить з наступного.

Положення ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів.

Зокрема, згідно з ст. 23 ч. 3 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Також, суд враховує визнання Європейським судом з прав людини існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які зіткнулися з проблемами можуть зазнати страждань і тривоги.

Таким чином, фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути, як таке, розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 , через втрату її єдиного сина у зв`язку з його смертю, зазнала втрату душевного спокою, порушення способу життя, зміни якості життя і сімейних зв`язків, тощо.

Аналізуючи наведене суд встановив, що обставини, на які посилається потерпіла ОСОБА_5 в обґрунтування позову, знайшли своє підтвердження сукупністю доказів, які логічні, послідовні, достовірні та достатні для висновку про те, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого останній завдана моральна шкода, яка полягає в перенесенні глибоких душевних страждань, в отриманні психологічного стресу внаслідок передчасної загибелі її єдиного сина, моральні страждання тривають і до тепер і не перестануть тривати ніколи, бо смерть - це незворотній наслідок.

Вирішуючи питання, що пов`язане з розміром відшкодування моральної шкоди, суд керується принципами умовної рівності втраченого блага і того, яке може бути надбане за конкретну суму грошей; поміркованості - відповідності вимогам здорового глузду і розважливості; розумності - об`єктивного відображення дійсності, розсудливого, врівноваженого мислення; справедливості - неупередженого ставлення до всіх учасників спору.

Відтак, враховуючи, що завдана потерпілій ОСОБА_5 моральна шкода безпосередньо пов`язана зі смертю її єдиного сина, розмір її відшкодування повинен бути достатнім для забезпечення потерпілій можливості втрачене благо відновити, оскільки в інший не грошовий спосіб негативні наслідки у немайновій сфері потерпілій компенсувати неможливо.

Приймаючи до уваги ступінь тяжкості заподіяних потерпілій моральних страждань, неможливість в інший не грошовий спосіб відшкодувати завдану немайнову шкоду, суд визначає, що сума, заявлена потерпілою у розмірі 1 000 000,00 грн. у рахунок її відшкодування, є занадто збільшеною і з урахуванням конкретних обставин справи, вважає за доцільне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 000,00 грн.

Таким чином, вимоги щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 моральної шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення підлягають до часткового задоволення.

Потерпілий ОСОБА_7 підтримав свій цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 500 000 грн., який він не пред`явив 20.08.2015 в попередніх судових розглядах (Т.№1 а.п.110-111).

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_7 суд, також, посилається на положення ст.ст. 23, 1167 ЦК України, Конституції України, практику Європейського суду з прав людини у справі, керується принципами поміркованості - відповідності вимогам здорового глузду і розважливості; розумності - об`єктивного відображення дійсності, розсудливого, врівноваженого мислення; справедливості - неупередженого ставлення до всіх учасників спору, приймає до уваги ступінь тяжкості заподіяних потерпілому ОСОБА_7 моральних страждань, неможливість в інший не грошовий спосіб відшкодувати завдану немайнову шкоду, суд визначає, що сума, заявлена потерпілим ОСОБА_7 у розмірі 500 000,00 грн. у рахунок її відшкодування, є занадто збільшеною і з урахуванням конкретних обставин справи, вважає за доцільне стягнути з обвинуваченого на його користь, рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000,00 грн.

Таким чином, вимоги щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_7 моральної шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення підлягають до часткового задоволення.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні, 04.06.2021, відмовилась від цивільного позову, який вона пред`являла під час досудового розслідування про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (Т.№1 а.п.12-17), в категоричній формі. Відмова від позову прийнята судом.

Речові докази, в кримінальному провадженні №0004302 від 15.04.2015, згідно постанови старшого слідчого СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_26 від 19.06.2015, передані на зберігання до камери схову Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві (квитанція №005316 від 19.06.2015) (Т.№2 а.п. 13-14, 15).

Питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно вимог ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта в сумі 491 грн. 04 коп. (Т.№1 а.п. 195), оскільки під час досудового розслідування проводилась експертиза №391 від 17.04.2015 (Т.№1 а.п. 183-194).

Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 застосовувались та змінювались різні види запобіжного заходу.

Так, під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий, в порядку ст. 208 КПК України, - 15.04.2015 (Т.№1 а.п. 202-205), та ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 16.04.2015 стосовно нього був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту, який сплинув 15.07.2015.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , до набрання вироком Деснянського районного суду м. Києва від 21.03.2016 законної сили, було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, та його взято під варту в залі суду (Т.№2 а.п. 145-154 ).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18.03.2019 застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою змінено на цілодобовий домашній арешт, який сплинув 04.10.2019 (Т.№5 а.п. 212-214).

Під час підготовчого та судового розгляду під головуванням судді ОСОБА_1 клопотань від сторони обвинувачення про застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 615 ч.15 КПК України, суд -

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

Строк відбування покарання рахувати з 21 березня 2016 року.

Цивільний позов ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) грн.

Цивільний позов ОСОБА_7 - задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 300 000 (триста тисяч) грн.

Речові докази, які відповідно до квитанції №005316 від 19.06.2015, знаходяться на зберіганні в камері схову Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, а саме:

- газовий балончик «Терен-4», куртка чорного кольору зі слідами бурого кольору з трупа ОСОБА_10 , змиви речовини бурого кольору з асфальтного покриття біля входу у кафе «Побєдіт», 9 пластикових стаканів з приміщення кафе, зрізи нігтів правої та лівої руки трупа ОСОБА_10 , змиви з правої та лівої руки ОСОБА_3 , ОСОБА_27 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) грн. 04 коп.

На підставі ст. 72 ч. 5 КПК України, в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015, попереднє ув`язнення ОСОБА_3 зарахувати у строк відбування покарання, а саме: з 21 березня 2016 року по 18 березня 2019 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи строк перебування ОСОБА_3 під вартою з 21 березня 2016 року по 18 березня 2019 року, включно, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015), звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, по відбуттю строку призначеного покарання.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1