Справа № 377/534/19
Провадження №1-кп/367/318/2023
УХВАЛА

Іменем України

30 січня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 20.05.2019 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000094, по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 146, ч. ч. 2, 3 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:

До суду надійшов обвинувальний акт по зазначеному вище кримінальному провадженню.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 просив повернути обвинувальний акт, бо він не відповідає вимогам ст. 291 КК України, оскільки не містить конкретизованого обвинувачення щодо кожного обвинуваченого, є незрозумілим, що не дає можливості належним чином підготуватися до захисту. Захисник ОСОБА_8 та обвинувачені підтримали таке клопотання.

Прокурор заперечувала, вважала що обвинувальний відповідає вимогам КПК України і підлягає призначенню до судового розгляду.

Представник потерпілого підтримав думку прокурора.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт і додані до нього документи, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з п.п. 3, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Всі відомості, вказані в даній нормі, повинні бути узгоджені та не суперечити одна одній.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.

Пунктом «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було, оскільки в обвинувальному акті відсутній конкретний і зрозумілий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а ті, обставини, які викладені не узгоджені між собою та мають суперечності одна одній. Також, по суті обвинувальний акт містить суперечності, а саме обвинувачення є незрозумілим і не конкретизованим з наступних підстав.

Спочатку обвинувачені обвинувачується в тому, що вони спільно з двома іншими особами мали умисел на незаконне заволодіння автомобілем потерпілого ОСОБА_11 і з цією метою 16.05.2019 р. обвинувачені та дві особи на автомобілях марки «DAEWOO LANOS» та «AUDI A6» приїхали до приміщення фізкультурно-оздоровчого комплексу Бєлгородського кварталу в м. Славутич Київської області, де в той час знаходився в своєму автомобілі марки «Toyota Paseo» потерпілий ОСОБА_11 . ОСОБА_9 відчинив водійські дверцята та почав звертатися нецензурною лайкою до ОСОБА_11 , після чого той вийшов з салону і ОСОБА_9 наніс удар кулаком в грудну клітину, а ОСОБА_10 та дві інші особи також наносили йому тілесні ушкодження. При цьому не зазначається з якою метою обвинувачені наносили потерпілому тілесні ушкодження.

Разом з цим, далі в обвинуваченні йдеться мова, що обвинувачений ОСОБА_9 змусив потерпілого ОСОБА_11 сісти на пасажирське сидіння належного йому автомобіля марки «Toyota Paseo», в той же час не зазначається з якою метою це було зроблено, враховуючи, що попередня мета була направлена на заволодіння транспортним засобом потерпілого. Не зазначено також, для чого, з якою ціллю, обвинувачений ОСОБА_9 разом з потерпілим поїхали до лісової галявини і чи були такі дії узгоджені з іншими обвинуваченими, чи була така мета спільною.

Після цього ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що, перебуваючи за кермом автомобіля, декілька разів наніс удари кулаками в тулуб потерпілому ОСОБА_11 , однак не зазначається з якою метою це було здійснено.

В подальшому обвинувачення містить посилання на те, що обвинувачені та дві інших особи за попередньою змовою, з корисливих мотивів, наносили тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 , але не зазначено де знаходився в цей час потерпілий ОСОБА_11 в автомобілі чи поза ним, і яким спільним умислом була об`єднана така дія, з яких мотивів (на що вони були направлені) такі тілесні ушкодження наносилися.

Далі ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що за попередньою змовою групою осіб незаконно заволодів двома мобільними телефонами потерпілого ОСОБА_11 , однак не зазначається з ким була попередня змова про це, в той час як на початку обвинувачення вказується, що змова у обвинувачених була лише на заволодіння автомобілем «Toyota Paseo».

Це ж стосується обвинувачення щодо заволодіння особою 1 грошовими коштами в розмірі 400 гривень та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу із автомобіля потерпілого.

В подальшому ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що сів за кермо автомобіля і наказав потерпілому ОСОБА_11 сісти на пасажирське сидіння автомобіля, а ОСОБА_9 та інші особи сіли до своїх автомобілів, на яких направилися до гаражного приміщення ОСОБА_11 . При цьому залишається не зрозумілим з якою метою вони це зробили і яким спільним умислом обвинувачених такі дії об`єднуються, в той час як спільний умисел полягав у заволодінні автомобілем потерпілого. Не вказано з якою метою потерпілий сів в автомобіль на пасажирське сидіння.

Залишається також не зрозумілим з якою метою та мотиву, обвинувачені змусили потерпілого ОСОБА_11 відчинити його гаражне приміщення, а також здійснювали погрози застосування фізичного насильства.

Не міститься в обвинуваченні також посилання на те, з якою метою та з якою ціллю обвинувачені проникли до гаражного приміщення потерпілого.

Крім того, під час формулювання обвинувачення ОСОБА_10 саме обвинувачення викладене ідентично обвинуваченню ОСОБА_9 без визначення які саме дії вчиняв ОСОБА_10 .

Отже, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що такий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень та формулювання обвинувачення які містяться в даному обвинувальному акті є не зрозумілими та його положення суперечать одне одному, викладені сумбурним не зручним для сприйняття текстом, оскільки з викладеного не можливо встановити обставини злочину, які потребують доказування під час судового розгляду.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

Відсутність в обвинувальному акті зрозумілого формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист та ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнано незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, суд вважає, що даний обвинувальний акт всупереч ст. 291 КПК України не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, та послідовних фактичних обставин кримінального правопорушення, яке прокурор вважає встановленими, що порушує вимоги норм як чинного законодавства України, так і міжнародної практики, оскільки для повноцінного захисту своїх прав особа має право знати, в чому вона обвинувачується.

Крім того, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 3 КПК України це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що даний обвинувальний акт всупереч ст. 291 КПК України не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, та послідовних фактичних обставин кримінального правопорушення. Вказані вище недоліки позбавляють суд можливості роз?яснити обвинуваченим суть пред?явленого обвинувачення, а їм розуміти у скоєнні яких дій їх звинувачують та підготуватись до захисту, що унеможливлює призначити такий обвинувальний акт до розгляду в суді.

Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що складений обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та порушує гарантовані законом процесуальні права сторін кримінального провадження, порушує основні засади кримінального провадження, зокрема верховенство права, а також права осіб, які не є обвинуваченими за даним обвинувальним актом та не мають права на захист від викладеного в ньому обвинувачення в даному кримінальному провадженні, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Повернути прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 20.05.2019 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000094, по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 146, ч.ч. 2, 3 ст. 187 КК України.

Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом десяти днів після отримання повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали буде складено у строк до п`яти днів і проголошено 01.02.2023 р. о 15 год 20 хв.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3

__________________ ____________ ______________