печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3, за участю секретаря ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 08.09.2020 про закриття кримінального провадження № 0001537, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 08.09.2020 про закриття кримінального провадження № 0001537, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.08.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Обґрунтовуючи скаргу, заявник зазначає, що у даному кримінальному провадженні його не було допитано та жодної повістки слідчого останнім не отримувалось, у зв`язку з чим просить оскаржувану постанову скасувати. Крім того, зауважує, що слідчим до цього часу не було направлено копію оскаржуваної постанови на адресу заявника, чим порушено вимоги ст. 60 КПК України.

Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою, в якій просить здійснювати розгляд означеної скарги без його участі та просить задовольнити.

Слідчий, яким винесено оскаржувану постанову, ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, жодних заяв на адресу суду не направив. Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Києві, про місце, дату та час розгляду скарги повідомлене завчасно та належним чином. В свою чергу, з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, надійшли матеріали закритого кримінального провадження для їх вивчення в судовому засіданні.

Слідчим суддею, з урахуванням викладеного, принципу диспозитивності кримінального провадження, визнано можливим розглянути скаргу у відсутність сторін, на підставі доводів, викладених в самій скарзі, матеріалів, долучених до скарги та матеріалів кримінального провадження.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя надходить наступних висновків.

Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001537 від 04.08.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Вказані відомості внесені до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.06.2020 у справі № 757/10970/20-к, якою зобов`язано уповноважених осіб Державного бюро розслідувань внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 , яка була занесена до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.03.2020 № 1703зкп щодо неправомірних дій службових осіб ГУ НП в Київській області, які виразилися у невнесенні відомостей до ЄРДР на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 14.02.2020 у справі № 761/3220/20.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 08.09.2020 кримінальне провадження № 0001537 від 04.08.2020 - закрито, у зв`язку з відсутністю у діях службових осіб ГУ НП в Київській області складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою. Порушення строків її подання слідчим суддею протягом розгляду справи не встановлено з огляду на те, що, як вбачається зі скарги та матеріалів, долучених до неї, заявник, на день звернення до суду зі скаргою, копію оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження не отримав.

Виходячи зі змісту ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Частина 2 ст. 9 КПК України закріплює обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження повинна бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Разом з цим, слідчим при закритті кримінального провадження зазначених вимог закону не дотримано, постанова від 08.09.2020 є такою, що винесена передчасно, на підставі не повно проведеного досудового розслідування, без всебічного, повного, об`єктивного дослідження даних.

Як вбачається з матеріалів закритого кримінального провадження, заявник ОСОБА_1 у заяві від 03.03.2020 зазначав про обставини вчинення, на його думку, службовими особами ГУ НП в Київській області кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, яке полягало у невиконанні останніми ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.02.2020 у справі № 761/3222/20 /а. м. 8 - 10/. Заявник, з-поміж іншого, вказував, що відомості за його заявою від 28.01.2020 № П-93 на підставі вищезазначеної ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, вносились за ст. 384 КК України, у той час, як у вказаній заяві заявник вказував обставини із правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 190 КК України, відомості щодо яких не вносились.

За змістом оскаржуваної постанови, слідчий, обґрунтовуючи висновок про відсутність у діях службових осіб ГУ НП в Київській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, зазначає, що за результатами проведеного досудового розслідування встановлено, що службовими особами СУ ГУ НП в Київській області ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 14.02.2020 (справа № 761/3222/20) виконано, на виконання вказаної ухвали відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116 від 02.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, досудове розслідування у якому триває.

Частиною 1 ст. 382 КК України встановлено кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 382 КК України, є закінченим з моменту відмови виконати судове рішення (з початку ухилення від виконання судового рішення) або з моменту перешкоджання його виконанню. Невиконання судового рішення полягає у невжитті особою, до якої звернуто виконання вироку, рішення, ухвали або постанови суду, що набрали законної сили, передбачених законом заходів щодо їх виконання. Невиконання може виражатися у прямій відмові виконувати судове рішення або в ухиленні від його виконання. Відмова означає явне, відкрите, висловлене усно або письмово небажання особи виконати судове рішення. Ухилення - та сама відмова, яка має завуальований характер: особа відкрито не заявляє про відмову виконати судове рішення, але діє таким чином, що фактично унеможливлює його виконання.

З матеріалів кримінального провадження випливає, що слідчим станом на момент прийняття оскаржуваної постанови проведено низку слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій з метою перевірки викладених заявником обставин, зокрема скеровано лист від 06.08.2020 № 11-18647/03-2020вих до ГУНП в Київській області про проведення службового розслідування за фактами, викладеними в заяві /а. м. 22/, надано доручення оперативному підрозділу в порядку ст. 40 КПК України про проведення допиту в якості свідка ОСОБА_1 та посадових осіб ГУНП в Київській області, які здійснювали виконання вказаного рішення /а. м. 23/.

Так, допитаний в якості свідка на виконання зазначеного доручення ОСОБА_1 показав, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.02.2020 у справі № 761/3222/20 зобов`язано уповноважену особу СУ ГУНП в Київській області внести відомості до ЄРДР за його заявою від 28.01.2020 № П-93, в результаті чого було розпочато кримінальне провадження № 0000116 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, водночас, у вказаній заяві останній зазначав обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, відомості про які на виконання означеної ухвали не вносились.

В оскаржуваній постанові слідчий не посилається на вищенаведені заявником обставини та, відповідно, постанова констатує сам факт внесення даних за заявою ОСОБА_1 до ЄРДР, не аналізуючи, чому доводи заявника про невнесення до ЄРДР даних за ч. 4 ст. 190 КК України, на яку посилається заявник, не свідчать на думку слідства про наявність складу злочину.

Окрім того, як вбачається з матеріалів закритого кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.02.2020 у справі № 761/3222/20, обставини невиконання якої були предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, зобов`язано, з-поміж іншого, через 24 години з моменту внесення відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань /а. м. 41 - 42/. Водночас, виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, обставини виконання ухвали в цій частині не досліджувались слідчим в ході досудового розслідування даного провадження.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що слідчим не проведено повний комплекс слідчих (розшукових) дій з метою встановлення всіх необхідних ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, а проведені в ході досудового розслідування слідчі дії не є такими, що безумовно виключають наявність складу кримінального правопорушення у діях службових осіб СУ ГУНП в Київській області. Так, зокрема, не було витребувано та вивчено копії матеріалів з кримінального провадження № 0000116 від 02.03.2020, на предмет того, чи надавався заявникові витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань після внесення до нього відомостей на виконання зазначеної ухвали.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

В оскаржуваній постанові, з поміж іншого, не зазначено в діях яких службових осіб ГУ НП в Київській області встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Зважаючи на викладене, визнати досудове розслідування всебічним, повним та ефективним, а прийняте за його результатами рішення про закриття кримінального провадження законним та обґрунтованим не надається можливим, у зв`язку з чим постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, а скарга - задоволенню.

При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії з приводу з`ясування обставин щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, в залежності від встановлених даних прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 08.09.2020 про закриття кримінального провадження № 0001537 - задовольнити.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 08.09.2020 про закриття кримінального провадження № 0001537 від 04.08.2020 - скасувати.

Копію ухвали слідчого судді та матеріали кримінального провадження направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, для проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_3