Справа № 127/4093/23
Провадження № 1-кп/127/121/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2023 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2023 р. за № 0000010, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Безводне Могилів-Подільського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, який має малолітню дитину, непрацюючого, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

04.01.2023 приблизно о 00 год. 25 хв. поліцейський взводу № 2 роти № 2 БУПП у Вінницькій області, молодший лейтенант поліції ОСОБА_6 спільно з інспектором взводу № 1 роти № 2 БУПП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_7 , які згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу та підлягають захисту, перебуваючи у форменому одязі, з табельною вогнепальною зброєю, під час несення служби в складі екіпажу «Юнкер - 108», отримали на службовий планшет завдання «Порушення групою осіб тиші на автозаправній станції «Амік» за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, буд. 180».

Прибувши приблизно о 00 год. 29 хв. 04.01.2023 на місце виклику на автозаправну станцію «Амік», працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшли до трьох раніше незнайомих їм чоловіків, які розпивали алкогольні напої, а саме до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 і відповідно до положень ч. 3 ст. 18, п. 1, 4 ч. 1 ст. 31, ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» представились та висловили законну вимогу представитися та пред`явити документи, що посвідчують особу. Після чого, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу, який виконує свої службові обов`язки, наніс ОСОБА_6 один удар рукою в область голови та ще один удар в область грудної клітини зліва.

Відповідно до положень ст. ст. 29, 30, 42, 43, 44, 45 Закону України «Про національну поліцію» відносно ОСОБА_3 поліцейським взводу № 2 роти № 2 БУПП у Вінницькій області молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 було застосовано фізичну силу та спеціальний засіб споряджений речовиною сльозогінної та дратівної дії «Терен-4м» з метою відбиття нападу на себе та для утримання ОСОБА_3 до приїзду допомоги, в порядку п. 1 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про національну поліцію», застосовано до нього спеціальний засіб у вигляді кайданків.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 поліцейському взводу № 2 роти № 2 БУПП у Вінницькій області ОСОБА_6 заподіяно, відповідно до висновку експерта № 6 від 06.01.2023, тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі зліва, садна на передній поверхні шиї зліва з переходом в надключичну ділянку, на правій кисті, які належать до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та показав, що дійсно вчинив злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин. Перебував у стані алкогольного сп`яніння. У вчиненому щиро кається та просить вибачення у потерпілого, завіряє суд, що подібне більше не повториться. Просить суд його суворо не карати та не позбавляти волі, надати шанс на виправлення.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просив судовий розгляд кримінального провадження здійснювати без його участі, щодо міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечують проти проведення судового розгляду без потерпілого, вважає за можливе проведення судового розгляду без потерпілого.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення злочину, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставину, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексуУкраїни щодо загальних засад призначення покарання, враховує положення статті 12 Кримінального кодексуУкраїни, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який не судимий, одружений, має малолітню дитину, непрацюючий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що він щиро кається та жалкує про вчинене, просить вибачення у потерпілого, завіряє суд, що подібне більше не повториться.

Обставинами, які, згідно ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Також суд враховує відсутність будь-яких майнових вимог потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого, та позицію потерпілого, який у своїй заяві до суду вказав, що при призначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, дотримуючись при цьому загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.

При цьому суд враховує особу обвинуваченого, який не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має малолітню дитину, просить вибачення у потерпілого, у вчиненому щиро кається, просить не позбавляти його волі та суворо не карати.

Суд вважає, що вище викладені обставини дають підстави вважати можливим виправлення обвинуваченого без реального відбуття покарання.

Отже, враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України, з урахуванням положень ст. 75 Кримінального кодексу України, та із звільненням обвинуваченого від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього згідно ст. 76 Кримінального кодексу України обов`язки.

Згідно протоколу затримання від 04.01.2023 року ОСОБА_3 було затримано 04.01.2023 року.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.01.2023 року до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби до 04.03.2023 року включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2023 року обвинуваченому ОСОБА_3 було продовжено строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби до 30.04.2023 року включно.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, оцінюючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд не вважає доцільним продовження строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого у виді домашнього арешту у певний період доби до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України слід зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання 04.01.2023 року по 05.01.2023 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.

Керуючись статтями 50, 65-67 Кримінального кодексу України, статтями 100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 345 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання 04.01.2023 року по 05.01.2023 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази у кримінальному провадженні - три диски DVD+R 4.7 gb, 120min, 16x, які, відповідно до постанов слідчого про визнання речовими доказами від 15.01.2023 року, зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя