Дата документу 14.02.2023 Справа № 335/4782/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/4782/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/173/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м.Запоріжжя, громадянки України, заміжньої, яка має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має вищу освіту, офіційно не працевлаштована, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 , в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Кам`янська ВК (№34)»,

захисника-адвоката ОСОБА_10 .

Прокурор Вознесенівської окружної прокуратури ОСОБА_11 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.309 КК України, та призначено їй покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 , звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покладено на ОСОБА_6 , обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь державного бюджету України судові витрати за проведення експертиз у загальному розмірі 1961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) гривня 40 копійок.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 , правильність кваліфікації її дій, просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок його м`якості, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувачена ОСОБА_6 має на утриманні дітей, 2012 та 2015 року народження, а тому суд першої інстанції призначив обвинуваченій покарання у виді обмеження волі в порушення вимог ч.3 ст.61 КК України.

Згідно з вироком суду, 08 грудня 2020 року приблизно о 17 год. 20 хв. ОСОБА_12 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, діючи всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» №60/95-ВР від 15 лютого 1995 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , біля гаражу знайшла 3 паперових згортка, які вона придбала через телеграм канал. Маючи досвід вживання наркотичних засобів та психотропних речовин, усвідомлюючи, що дані згортки містять наркотичний засіб, а також спосіб їх передачі та фасування, ОСОБА_6 , підняла зазначені згортки, тим самим незаконно придбала наркотичний засіб «Метадон», які поклала до лівої та правої кишені своєї куртки, де стала незаконно зберігати їх при собі без мети збуту.

Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, ОСОБА_6 , незаконно зберігаючи при собі придбаний наркотичний засіб, направилась за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_3 , проте одразу була зупинена працівником поліції, яким в ході проведення огляду місця події, в період часу з 17 год. 55 хв. до 18 год. 35 хв. вказаного дня, за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд. 153, у останньої вилучено 3 зіп-пакети у середині яких знаходився наркотичний засіб, який відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-20/314-МРВ/7-3600 від 15 грудня 2020 року року, містить у своєму складі особливо небезпечну наркотичну речовину, обіг якої заборонено - «Метадон», маса якої в перерахунку на основу складає 0,4512 г.

«Метадон», згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, і прекурсорів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року, віднесений до категорії особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України, що кваліфікується як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Крім того, 13 квітня 2021 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, діючи всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15 лютого 1995 року, знаходячись поблизу одного з гаражів, розташованих неподалік від будинку №18 по вул.Патріотичній у м.Запоріжжя, знайшла на землі зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору. Маючу досвід вживання наркотичних засобів та психотропних речовин, та усвідомлюючи, що даний пакет містить наркотичний засіб, а також спосіб його передачі та фасування, ОСОБА_6 підняла зазначений зіп-пакет, тим самим незаконно придбала наркотичний засіб «Метадон», та поклала до правої зовнішньої кишені надягненої на себе куртки, де стала незаконно зберігати при собі без мети збуту.

Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, ОСОБА_6 , незаконно зберігаючи при собі придбаний наркотичний засіб, направилась за місцем свого проживання, проте одразу була зупинена працівниками поліції, якими в ході проведення огляду місця події, в період часу з 16 год. 11 хв. до 16 год. 36 хв. вказаного дня, неподалік від будинку №18 по вул.Патріотичній у м.Запоріжжя у останньої вилучено один зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-21/4656-НЗПРАП від 22 квітня 2021 року містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «Метадон», маса якого в перерахунку на основу складає 0,0973 г.

«Метадон», згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, і прекурсорів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року, віднесений до категорії особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України, що кваліфікується як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; обвинувачену та її захисника, які частково погодились з доводами апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, є обґрунтованими, та ніким з учасників провадження не оспорюються.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченої ніким з учасників провадження не оспорюється.

Разом з тим, призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі, суд не звернув увагу на положення ч.3 ст.61 КК України, відповідно до яких, обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Як убачається з копій свідоцтв про народження, ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п.51) та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.п.52). Тобто, на момент вчинення кримінального правопорушення та розгляду кримінального провадження дітям ОСОБА_6 не виповнилось 14 років.

Отже, суд першої інстанції помилково призначив ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі, яке до неї не може бути застосовано.

Враховуючи викладене, оскаржуваний вирок суду в частині призначеного покарання підлягає зміні в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченої, яка щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину, раніше не судима, офіційно не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, має постійне місце проживання, на спеціальних обліках не перебуває.

На підставі положень ч.ч.1,2 ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, колегією суддів враховується повне визнання вини обвинуваченою, її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність двох малолітніх дітей.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що шкідливих наслідків від дій ОСОБА_6 не настало, майнова шкода не спричинена, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 можливо призначити покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу.

Разом з тим, якщо санкцією статті визначено мінімальну та максимальну межі покарання, то суд може призначити особі покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією цієї статті, тільки застосувавши положення ст.69 КК України, за наявності для цього правових підстав.

В цьому кримінальному провадженні обвинувачену визнано винуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.309 КК України, санкцією якої передбачено покарання, зокрема, у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Поряд з цим, підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються положеннями ст.69 КК України, що також визначено законодавцем у згаданій ст.65 КК України, яка регулює загальні засади призначення покарання.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд вважає, за можливе застосувати положення ст.69 КК України, та призначити обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією частини статті обвинувачення, оскільки існує декілька обставин, що пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених проступків.

На думку колегії суддів, розмір штрафу, який пропонується прокурором, є завідомо непомірним для обвинуваченої, з огляду на те, що остання не працевлаштована та має на утриманні двох малолітніх дітей.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання підлягає зміні з призначенням ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.69 КК України - у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів громадян, що складає 1700 грн.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурор Вознесенівської окружної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України, в частині призначеного покарання змінити.

Призначити обвинуваченій ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.309 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4