Справа № 740/4114/22
Провадження № 1-кп/740/112/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000250 від 27.08.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, українця, громадянина України, вдівець, осіб на утриманні не має, з професійно-технічною освітою, проходить військову службу за мобілізацією, військова частина НОМЕР_1 , солдат, в силу ст. 89 КК України не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 № 44 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду стрільця відділення охорони та оборони роти охорони військової частини НОМЕР_1 .

27.08.2022 близько 10 год 50 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керуючи автомобілем марки AUDI 100, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вул. Шевченка в м. Ніжині Чернігівської області в напрямку вул. Прилуцька з середньою швидкістю 77,39 ? 83,83 км/год та наближався до перехрестя з вул. Носівський шлях і пров.Урожайний в м. Ніжині Чернігівської області.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_4 для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний був діяти відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі (п. 2.3 б); у населеному пункті рухатись зі швидкістю не більше 50 км/год (п. 12.4); при виникненні небезпеки для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу (п. 12.3).

В той же час, при виїзді велосипеда марки ММВЗ під керуванням ОСОБА_8 на проїзну частину вул. Шевченка в м. Ніжині з провулку Урожайний та його руху по проїзній частині вул. Шевченка зліва на право відносно руху автомобіля марки AUDI 100, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , рухаючись із перевищенням максимально допустимої швидкості руху в населеному пункті, проявив неуважність, внаслідок чого не своєчасно відреагував на зміну дорожньої обстановки та при виникненні небезпеки для руху (появи рухомого об`єкта, що наближається до смуги руху транспортного засобу) не вжив негайних заходів до зменшення швидкості руху та зупинки керованого ним автомобіля до траєкторії руху велосипеда, чим порушив вимоги п. 2.3 б, п. 12.3 та п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Внаслідок цього керований ОСОБА_4 автомобіль марки AUDI 100, реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснив наїзд на ОСОБА_8 , що керувала велосипедом марки ММВЗ.

В результаті наїзду велосипедист ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження в ділянці голови у виді відкритої поєднаної черепно-лицевої травми, яка виражалась просторим садном лівої половини обличчя, садном та забійно-рваною раною лоба, синцями обох очних ділянок обличчя, крововиливами у м`які покриви лобної та тім`яної ділянок, переломом кісток основи черепа справа та верхньої щелепи, дифузним крововиливом у м`які мозкові оболонки, крововиливом у шлуночки головного мозку та забоєм його речовини на рівні правої лобної долі; в ділянці шиї у виді рваної рани справа; в ділянці тулуба у виді закритої поєднаної травми грудей та живота, яка виражалась саднами в ділянці передньої поверхні грудної клітки, спини та живота, крововиливами у м`які тканини спини, переломами ребер з обох боків з ушкодженням пристінкової плеври та міжреберних кровоносних судин відповідно уламкам окремих з них зліва, розривом селезінки, а також крововиливом у грудну та черевну порожнини; в ділянці поясу та вільних відділів кінцівок у виді поверхневих різаних ран правої верхньої кінцівки, численних синців та саден верхніх та нижніх кінцівок, ділянок крововиливів у м`які тканини нижніх кінцівок, закритого перелому тіла лівої лопатки та закритого перелому середньої третини тіл обох кісток правої гомілки, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Внаслідок вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в автомобілі екстреної медичної допомоги.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за наведених вище обставин визнав у повному обсязі та надав показання про те, що того дня він звільнився з наряду близько 10 години, здав зброю, та поїхав на пошту, звідки вирушив на втомобілі по вул. Шевченка у Ніжині в напрямку вул. Прилуцька. Рухався по крайній лівій смузі руху зі швидкістю приблизно 60 км/год, та перед підйомом на міст перед перехрестям вул. Шевченка з вул. Носівський шлях і пров. Урожайний не бачив перешкод для руху і збільшив швидкість приблизно до 80 км/год. При цьому, з пров.Урожайний зліва від напрямку його руху виїжджала велосипедистка, але напрямок її подальшого руху, тобто куди саме вона збирається їхати, був не зрозумілий. На відстані приблизно 20 метрів до велосипедистки він побачив, що вона перетинає перпендикулярно проїзну частину дороги по вул. Шевченка і наближається до смуги руху керованого ним транспортного засобу, у зв"язку з чим він почав гальмувати та змінювати траекторію руху автомобіля вправо, але йому не вдалося уникнути зіткнення між лівою передньою частиною автомобіля та велосипедом, після чого він на деякий час втратив свідомість. Коли прийшов до тями також виявив, що після зіткнення з велосипедом його автомобіль зачепив ще і інший автомобіль та зупинився. Підійшовши до велосипедистки викликав їй швидку медичну допомогу, але по дорозі до лікарні вона померла. Після дорожньо-транспортної пригоди в нього брали кров. Не заперечує, що перебував у стані наркотичного сп"яніння, так як у крові виявлений засіб, що свідчить про це. Але на той час почував себе добре, ефекту від дії засобу не відчував. Днів за три - чотири на вечірці вживав шляхом куріння речовини, вміст яких йому не відомий. У скоєному кається, просить суворо не карати, готовий відшкодувати потерпілій заподіяну шкоду, проте з такими ініціативами до неї ще не звертався, так як розуміє, що вона переживає велике потрясіння від втрати рідної людини.

Потерпіла ОСОБА_6 надала суду показання про те, що є рідною сестрою ОСОБА_8 . Їй завдано моральну шкоду, також понесла матеріальні витрати, зокрема на поховання, але не збирається звертатися до обвинуваченого щодо їх відшкодування, оскільки життя людини оцінити неможливо, а бажає прийняття судом справедливого і законного рішення у справі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого, кваліфікація його дій, фактичні обставини кримінального правопорушення в межах обвинувачення, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно обставин, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілу ОСОБА_6 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміновані обвинуваченому діяння повністю доведені і вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілої.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення і відомості про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно із ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, який карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на той же строк.

Даний злочин обвинуваченим вчинений з необережною формою вини до наслідків дорожньо-транспортної пригоди, які в даному конкретному випадку полягають у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_8 .

Конкретні обставини справи свідчать, що ОСОБА_4 перевищив максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті близько на 30 км/год, проявив неуважність, внаслідок чого не своєчасно відреагував на зміну дорожньої обстановки та при виникненні небезпеки для руху не вжив негайних заходів до зменшення швидкості руху, порушивши три пункти Правил дорожнього руху. При цьому він не мав права керування транспортним засобом, перебував у стані наркотичного сп"яніння.

ОСОБА_4 є працездатним чоловіком 50-річного віку з професійно-технічною освітою за спеціальністю електрогазозварювальника, неповнолітніх дітей чи інших утриманців немає, вдівець, в силу ст. 89 КК України не судимий, згідно з показаннями до війни працював охоронцем на одному з підприємств у Києві, з початком війни звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 і на посаді стрільця відділення охорони та оборони військової частини НОМЕР_1 з 26.02.2022 став зі зброєю на захист суверенітету та територіальної цілісності України, військове звання - солдат, продовжує нести військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , у травні 2022 року нагороджений грамотою командування військової частини за відданість військовій справі, зразкове виконання службового обов"язку та особисту мужність проявлену під час бойових дій, згідно службової характеристики командування від 23.09.2022 до виконання службових обов"язків ставиться не завжди сумлінно, мав зауваження та дисциплінарні стягнення, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, притягувався 30.07.2022 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом.

З досудової доповіді, складеної Ніжинським районним відділом філії ДУ "Центр пробації" в Чернігівській області відносно обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та рівень небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб) оцінено як середній.

На думку суду, зазначені у обвинувальному акті в якості обставин, що пом`якшують покарання, які передбачені ст. 66 КК України, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, в даному випадку не знайшли у повній мірі підтвердження під час судового розгляду.

Суд визнає, що суб`єктивне ставлення ОСОБА_4 до вчиненого злочину характеризується тим, що він визнає свою провину, дав правдиві показання про відомі йому обставини вчиненого злочину, висловлює жаль з приводу вчиненого, критично оцінює свою протиправну поведінку, осуджує її, бажав би виправити ситуацію, яка склалась, та готовий нести кримінальну відповідальність за вчинене. Відразу після наїзду на ОСОБА_8 , прийшовши у свідомість, викликав їй медичну допомогу, не залишав місце події, не ухилявся від участі у процесуальних діях.

Однак, щире каяття насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, не уявному, а дійсному бажанні виправити наслідки вчиненого. До певної міри відсутність відшкодування потерпілій шкоди обумовлена позицією потерпілої, яка не бажає відшкодування в матеріальному вираженні непоправної втрати. Водночас, сам обвинувачений не вчиняв дій, направлених на відшкодування шкоди, не звертався до обвинуваченої з цього приводу, що він пояснює небажанням турбувати потерпілу у такий складний час. Невжиття обвинуваченим активних дій, направлених на відшкодування шкоди, незвернення з пропозиціями її відшкодування, не дає підстав вважати каяття щирим.

Активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, при цьому, сприяння розкриттю означає, що особа, яка вчинила злочин, своїми діями надає допомогу (сприяє) правоохоронним органам у розкритті злочину, тобто встановленні всіх обставин вчинення злочину, винних осіб, а також у виявленні причин та умов злочину. Сприяння у розкритті злочину може виражатися у правдивому повідомленні органам слідства про всі обставини вчинення злочину, викритті співучасників, видачі або наданні допомоги у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, видачі знарядь та засобів вчинення злочину, наданні інших доказів у справі. Зміст даної обставини, яка пом`якшує покарання, полягає у тому, що особа, яка вчинила злочин, надає органам слідства інформацію, яка раніше була їм не відома, нові докази у справі, що мали значення для встановлення істини по справі.

Обов`язковою ознакою сприяння розкриттю злочину закон встановлює його активність.

Саме по собі визнання засудженим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.04.2021 у справі № 263/15605/17, провадження № 51-4234км20, від 19.05.2020 у справі № 727/10351/19, провадження № 51-873км20.

Судом встановлено, що поведінка ОСОБА_4 після ДТП була звичайною законослухняною поведінкою, яка полягала у виконанні передбачених законодавством обов"язків особи, причетної до ДТП, та процесуальних обов"язків учасника кримінального провадження, але у судовому засіданні не встановлено будь-яких активних дій ОСОБА_9 , направлених на активне сприяння розкриттю злочину, надання раніше невідомої слідству інформації.

Отже, суд не вбачає підстав з урахуванням наведеного вище, визнання такої обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , як активне сприяння розкриттю злочину.

Таким чином, суд не вбачає обставин, які пом"якшуюють та обтяжують покарання ОСОБА_4 .

Суд виходить із того, що одним із проявів верховенства права, що закріплений у ст. 8 КПК України, є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Конституція України та закони України покликані охороняти не лише конкретного громадянина, а й суспільство в цілому, в той час як людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

У ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - Суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі Бакланов проти Росії (рішення від 09.06.2005), так і в справі Фрізен проти Росії (рішення від 24.03.2005) Суд зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним . У справі Ізмайлов проти Росії (п. 38 рішення від 16.10.2008) Суд вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи .

Відповідно до ст. 50 КПК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З огляду на обставини, встановлені під час судового розгляду, поведінку винного, його особу, позицію потерпілої, а також сукупність всіх обставин вчиненого діяння, індивідуалізацію покарання за кримінальне правопорушення, суд доходить висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в ізоляції від суспільства, а тому щодо ОСОБА_4 належить обрати покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортним засобом, оскільки обвинуваченому не видавалось у встановленому законом порядку посвідчення водія, яке б дозволяло йому керувати транспортним засобом, так як згідно інформації територіального сервісного центру №7443 РСЦ МВС за обліковими даними Національної автоматизованої системи МВС України ОСОБА_4 посвідчення водія не отримував (а.с. 58).

Пленумом Верховного Суду України у п. 18 постанови від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" роз"яснено, що позбавлення права керувати транспортними засобами може бути призначене судом як додаткове покарання незалежно від того, що особа вже позбавлена такого права в порядку адміністративного стягнення. Однак суд не вправі призначити це покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами. Згідно з правозастосовчою практикою, позбавлення права керувати транспортними засобами суд не вправі призначити як додаткове покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами, на що звернуто увагу Верховним Судом у постанові від 22.01.2019 у справі № 708/40/18, провадження № 51-7569 км 18.

Суд вважає, що саме таке покарання є необхідним, справедливим, та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів, та призначене в межах, встановлених у санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України з урахуванням Загальної частини КК України і зокрема обставин, передбачених ст. 65 КК України.

З урахуванням того, що ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 30.08.2022 накладено арешт на майно, то ухвалюючи вирок у відповідності до ч.4 ст. 174 КПК України арешт слід скасувати у зв`язку із припиненням потреби у його подальшому застосуванні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Документально підтверджені витрати на залучення експертів становлять 7 362,42 грн і відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 7 362 грн (сім тисяч триста шістедст дві) гривні 42 копійки витрат на залучення експерта.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.08.2022, з автомобіля AUDI 100, реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобіля Volkswagen "Tiguan", реєстраційний номер НОМЕР_3 , велосипеда марки ММВЗ.

Речові докази: автомобіль AUDI 100, реєстраційний номер НОМЕР_2 , - повернути власнику ОСОБА_10 ; автомобіль Volkswagen "Tiguan", реєстраційний номер НОМЕР_3 , - повернути володільцю ОСОБА_7 ; велосипед марки ММВЗ - передати потерпілій ОСОБА_11 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1