Справа № 953/478/23
н/п 1-кс/953/2120/23
"21" березня 2023 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
Місцем зберігання арештованого майна визначити камеру зберігання речових доказів СУ ГУ НП в Харківській області, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 14.
У ході досудового розслідування встановлено, що на початку червня 2022 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, та усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на тимчасово окупованій території с. Бабенкове Бригадирівського старостинського округа Ізюмського району Харківської області, маючи умисел, спрямований на зайняття керівної посади окупаційної влади в с. Бабенкове Бригадирівського старостинського округа Ізюмського району Харківської області, вступив у злочинну змову з окупаційними військами РФ та представниками так званої «ЛНР», від яких отримав пропозицію на зайняття посади в незаконно створеному органі окупаційної влади «Главы администрации Бригадировского сельского совета», та добровільно погодився на вказану пропозицію.
Після чого 01 липня 2022 року, ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Бабенкове Бригадирівського старостинського округа Ізюмського району Харківської області, умисно, добровільно прийняв участь в організації та проведенні незаконних «виборів в.и.о. Главы администрации Бригадировского сельского совета», тобто у незаконно створеному на тимчасово окупованій території органі влади, у тому числі в окупаційній адміністрації держави агресора, що здійснює свою протиправну діяльність на території с. Бабенкове Бригадирівського старостинського округа Ізюмського району Харківської області.
Органом досудового розслідування встановлено, що до 10 вересня 2022 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи реалізацію свого раніше виниклого злочинного умислу, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на посаді «в.и.о. Главы администрации Бригадировского сельского совета» контролював та організовував роботу «Администрации Бригадировского сельского совета».
Так, у період з початку червня 2022 року до 10 вересня 2022 року, ОСОБА_5 , перебуваючи на території с. Бабенкове Бригадирівського старостинського округа Ізюмського району Харківської області, за погодженням з окупаційною адміністрацією, здійснював заходи пов`язані з вирішення питань життєдіяльності сіл с. Федорівка, с. Липчанівка та с. Бригадирово, зокрема передавав необхідні пакети російської гуманітарної допомоги від окупаційної влади представникам вказаних населених пунктів, а також надавав довідки місцевим жителям на їх вимогу та проводив спільно з представниками районних органів окупаційної влади громадські заходи щодо публічної підтримки окупаційної влади та збройної агресії РФ.
19 березня 2023 року у період часу з 14 години 55 хвилин до 17 години 50 хвилин був затриманий ОСОБА_5 ,який під час затримання видав мобільний телефон ТМ Redmi 8T imei: НОМЕР_1 , із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з номером мобільного телефону НОМЕР_2 .
Слідчий вказує, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом та може містити в собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження.
З урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для кримінального провадження, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Слідчий ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, в якій просила клопотання задовольнити.
Власник майна підозрюваний ОСОБА_5 та його захисних - адвокат ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву в якій просили клопотання про арешт майна розглядати без їх участі, щодо задоволення клопотання заперечували з підстав його необґрунтованості.
Відповідно до ст. 172 КПК України неприбуття у судове засідання викликаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання дійшов такого висновку.
Зі змісту протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19 березня 2023 року вбачається, що ОСОБА_5 був затриманий працівниками ГУНП в Харківській області 19 березня 2023 року о 14 годині 55 хвилин за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Лісна, 6.
Під час затримання ОСОБА_5 надав мобільний телефон ТМ Redmi 8T imei: НОМЕР_1 , із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з номером мобільного телефону НОМЕР_2 .
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів, долучених до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що тимчасово вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, можуть бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, оскільки містить відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Отже, відповідно до ст. 91 КПК України майно, на яке слідчий просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на тимчасово вилучене 19 березня 2023 року в ході затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:
- мобільний телефон ТМ Redmi 8T imei: НОМЕР_1 , із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з номером мобільного телефону НОМЕР_2 .
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1