ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 688/1323/20

Провадження № 11-кп/4820/22/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретарів

судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисника ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_14 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000301, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_14 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2021 року,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2021 року

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербка Ярмолинецького району Хмельницької області, громадянина України, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, працюючого сезонно трактористом СФГ «Здобуток» Шепетівського району, раніше не судимого:

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_14 не обрано.

Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_12 400 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_12 20 000 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

Накладений арешт на телескопічний навантажувач «MANITOUR MLT 742 HLSUT», реєстраційний номер 2176АІ та автобус «ПАЗ 32053-07», д.н.з. НОМЕР_1 , постановлено скасувати.

Постановлено стягнути з ОСОБА_14 на користь держави 4441 грн. 33 коп. процесуальних витрат.

Питання речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Як вбачається з вироку,ОСОБА_14 13 листопада 2019 року близько 14 год. 40 хв., керуючи телескопічним навантажувачем «MANITOU MLT 742 HLSUT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Миру в с.Жилинці Шепетівського району Хмельницької області, поряд з автобусною зупинкою, під час об`їзду шкільного автобуса «ПАЗ 32053», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з розпізнавальним знаком «Діти», який здійснював висадку пасажирів, в порушення вимог пунктів 1.7, 2.3 (б), 12.3, 18.9, 30.3(в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від10жовтня 2001року №1306 (в редакції від 10.10.2001 року, далі - Правила дорожнього руху), знаючи про можливу появу на поїзній частині дороги дітей, не зменшив швидкості руху, не зупинився щоб уникнути наїзду на дітей у разі їх виходу на проїзну частину дороги, а продовжуючи рух і маючи змогу виявити неповнолітнього пішохода, проявив неуважність, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_15 , який вибіг із-за передньої частини автобуса та перетинав проїзну частину дороги з права на ліво по відношенню до напрямку руху навантажувача.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у вигляді: розтрощення голови: багатофрагментарного перелому кісток склепіння та основи черепа, розміщення речовини головного мозку, саден лівій вушній раковині, на правій половині обличчя, на лівій половині обличчя, на переніссі, на лівому крилі носа; закритого перелому вивиху лівої ключиці, розриву обох легенів в ділянці їх коренів, двостороннього гемотораксу; садна на зовнішній поверхні лівого плеча, на правому плечовому суглобі на тильних поверхнях правої та лівої кистях, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення, а в даному випадку, що призвели до смерті на місці події.

В апеляційній скарзі, з доповненнями до неї, обвинувачений просить вирок суду першої інстанції скасувати, а справу закрити.

Вважає, що суд неправильно дослідив усі обставини справи, дав їм невірну правову оцінку, а покарання яке йому призначене не відповідає ступеню його вини та особі.

Вказує, що висновок суду про його винуватість у порушенні пунктів Правил дорожнього руху, які перебувають у прямому причинному зв`язку із смертю потерпілої дитини, прямо протирічить обставинам справи. Також, вважає, суд послався на недопустимі докази, якими є довідка слідчого про швидкість керованого ним автонавантажувача перед наїздом на потерпілу дитину, а також висновки інженерно-транспортних експертиз.

Зазначає, що під час досудового розслідування та судового розгляду місцевим судом були істотно порушені права та свободи особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. В даному кримінальному провадженні усі експертні дослідження та розрахунки у справі здійснювались на підставі наданих даних, які отримані були слідчим, від свідка ОСОБА_14 .

Суд не взяв до уваги, що залишилося невстановленим місце, в котрому перебував навантажував на проїзній частині в момент появи із-за корпусу автобусу потерпілого, який раптово вибіг на дорогу у невстановленому місці та ще й попереду, а не позаду автобусу. Не взята до уваги вина вчительки свідка ОСОБА_16 , яка в порушення правил супроводження дітей не вийшла першою із автобусу та й взагалі не вийшла, вина водія свідка ОСОБА_17 , який допустив порушення ПДР.

Зазначає, що він не заперечував своєї причетності до смерті дитини, однак суд вказав у вироку, що він начебто, визнав свою вину у порушенні всіх перерахованих пунктів Правил, що не відповідає дійсності.

Вказує, що він не мав технічної можливості уникнути наїзду на потерпілого, а тому кримінальне провадження слід закрити за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення. Враховуючи, що заподіянню шкоди сприяла груба необережність потерпілого, розмір стягнутої із нього коштів за цивільним позовом потерпілих підлягає зменшенню втричі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу, думку прокурора, потерпілих, представника потерпілої, які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_14 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій за ч.2 ст.2 ст. 286 КК України, тобто у вчиненні злочину, за який він засуджений, за наведених в вироку обставин підтверджуються зібраними в справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується колегія суддів.

Дії ОСОБА_14 суд першої інстанції вірно кваліфікував за ч. 2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

В суді першої та апеляційної інстанцій обвинувачений ОСОБА_14 визнав фактичні обставини справи та повідомив, що 13 листопада 2019 року, з дозволу голови господарства СФГ «Здобуток», взяв для виконання власних потреб навантажувач «MANITOU MLT 742 HLSUT», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на якому тривалий час працював у даному господарстві, за використання якого сплатив у касу господарства кошти. В той же день, біля 15 години даним навантажувачем рухався по дорозі в с.Жилинці Шепетівського району. В цей час його обігнав шкільний автобус, на якому була табличка «Діти», який проїхав деяку відстань та зупинився. Оскільки з автобуса ніхто не виходив, він продовжуючи рух, виїхав на зустрічну смугу руху з метою об`їхати автобус. В цей час заднє колесо навантажувача підкинуло і він почув сигнал автобуса, а коли подивився позад себе, то побачив лежачу дитину на проїзній частині дороги та відразу зупинився. Негайно було викликано швидку допомогу та поліцію. Стверджує, що дитини перед навантажувачем не бачив. Вини з себе не знімає, але зазначив, що за безпеку дітей, які перевозилися шкільним автобусом відповідали водій автобуса та вихователь, яка знаходилася в автобусі і надала можливість дитині перебігати дорогу попереду автобуса, який зупинився на зупинці.

Суд першої інстанції повною мірою перевірив ці твердження обвинуваченого, навів спростування таких доводів, з якими погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Потерпіла ОСОБА_12 , в суді першої та апеляційної інстанції показала, що в той день, як завжди, її сини ОСОБА_18 та ОСОБА_19 зранку поїхали до школи шкільним автобусом. ОСОБА_20 від їх двору знаходиться зупинка автобуса. Біля 14 години 40 хвили вона час від часу виходила на вулицю, чекала приїзду дітей. В черговий раз вийшла на вулицю і помітила, що шкільний автобус стоїть на зупинці, а по дорозі рухався трактор, який відразу зупинився і в цей час помітила на дорозі лежачу дитину, а коли підійшла ближче, то впізнала свого сина ОСОБА_18 , який був без свідомості, голова дитини була в крові. На її крик прибіг чоловік та інші люди, викликали швидку та поліцію.

Із показів потерпілого ОСОБА_11 вбачається, що 13 листопада 2019 року близько 15 години знаходився у дворі будинку, займався домашніми справами і в цей час почув з вулиці крик дружини. Він відразу вибіг на вулицю та побачив, що на дорозі стоїть трактор, а по центру проїзної частини дороги лежав його молодший син ОСОБА_18 , біля нього вже була дружина. Коли він підбіг до них, то син був без свідомості, у нього була травмована голова, зрозумів, що колесо трактора проїхало по голові дитини.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що вона є вихователем Плесенської ЗОШ та, відповідно до інструкції, зобов`язана слідкувати за дітьми під час перевезення їх шкільним автобусом, приймала дітей по списку від вчителів та батьків. 13 листопада 2019 року о 14 годині 20 хвилин шкільним автобусом під керуванням водія ОСОБА_17 вони виїхали зі школи. По дорозі на початку с.Жилинці бачила як водій об`їхав трактор, проїхав ще деяку відстань, зупинився на першій автобусній зупинці. Водій відчинив двері і ОСОБА_21 , який знаходився на другому сидінні за водієм, навпроти дверей, відразу вибіг з салону автобуса. Вона в автобусі знаходилася на передньому сидінні біля водія, обличчям була повернута до дітей і не бачила в якому напрямку побіг ОСОБА_18 . Через декілька секунд почула сигнал автобуса, обернувшись назад, на проїзній частині дороги побачила щось лежало і далі проїхав трактор. Вона відразу вийшла з автобуса і тоді вже побачила, що на дорозі лежав ОСОБА_21 , до нього підбігла його мати та водій трактора.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що він уже тривалий час працює водієм шкільного автобуса і в його обов`язки входить відвезення дітей з с.Жилинці до Плесенської ЗОШ та після закінчення навчання відвозити їх в с.Жилиці. 13 листопада 2019 року біля 14 години 20 хвилин всі діти посідали в автобус і він виїхав від школи с.Плесна в с.Жилинці, автобус був справним. В салоні автобуса знаходилося біля 17 дітей та вихователь ОСОБА_16 , яка здійснювала супровід дітей та знаходилася на передньому сидінні біля вхідних дверей. Біля с.Жилинці, він об`їхав навантажувач, який рухався в попутному напрямку, ще проїхав деяку відстань та зупинився на автобусній зупинці, де мало зійти декілька учнів. Зупинившись, відразу відчинив двері і з автобуса відразу вибіг хлопчик, який сидів навпроти дверей і почав перебігати дорогу попереду автобуса. В цей час навантажувач рухався по дорозі, об`їжджаючи автобус, а хлопчик продовжив рух і навантажувач передньою правою частиною здійснив наїзд на нього та його переїхав. Він відразу подав звуковий сигнал, вискочив з автобуса і бачив, що навантажувач також зупинився. Після цього зателефонував до швидкої допомоги та поліції. Стверджує, що на автобусі, на якому перевозилися діти, були знаки «Діти», але проблискових маячків не було, під час висадки дітей він не вмикав аварійної сигналізації.

Із показів свідка ОСОБА_22 , в суді першої інстанції вбачається, що вона є головою СФГ «Здобуток» і в господарстві на телескопічному навантажувачі «MANITOU MLT 742 HLSUT», реєстраційний номер НОМЕР_3 сезонно працював ОСОБА_14 13.11.2019 року до неї підійшов ОСОБА_14 , який на той час уже був звільнений з роботи, попросив виписати йому навантажувач для власних потреб, вона погодилась, після чого в бухгалтерії вони оформили документи, а ОСОБА_14 сплатив кошти за користування транспортним засобом, після чого вона передала йому ключі від трактора. В той же день близько 15-ої години дізналася, що даним трактором було скоєно наїзд на дитину в с.Жилинці.

Винуватість ОСОБА_14 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин підтверджена в судовому засіданні, крім того і письмовими доказами та процесуальними документами.

Так, 13 листопада 2019 року о 14:53:58 до чергового Шепетівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду наступного змісту: «На першій зупинці ОСОБА_23 7-8 років, учень 2-го класу вискочив із шкільного автобуса і потратив під погрузчик, стан важкий. ШМД викликали. Повідомив водій автобуса ОСОБА_17 ».

Відповідно до протоколу огляду місця події від 13 листопада 2019 року, схеми та фото-таблиць до протоколу встановлено, що місцем вчинення дорожньо-транспортної пригоди є дорога в с.Жилинці, Шепетівського району, по вул.Миру, навпроти автобусної зупинки. Оглядом встановлено, що дорога пряма. Дорожнє покриття асфальтобетонне, сухе, для двох напрямків, шириною 4,7 м, з однією смугою, шириною 2,4 м, число смуг для руху назустріч напрямку огляду одна, ширина 2,3 м, ширина узбіччя складає 1,5 м. На проїжджій частині дороги нанесена розмітка «1,5» горизонтальна дорожня розмітка. До проїжджої частини примикають: праворуч узбіччя з грунтово щебневим покриттям шириною 1м; ліворуч з грунтово щебневим покриттям шириною 1,5 м. Зафіксовано, що автобус «ПАЗ 3205307» д.н. НОМЕР_1 розташований з правого краю проїзної частини дороги частково на правому узбіччі в напрямку до центру села навпроти автобусної зупинки, відстань від лівого заднього колеса до лінії розмітки - 1,5 м, переднього 1,4 м, відстань від передньої частини до опори ЛЕП - 3,1м. Трактор-навантажувач марки «MANITOU MLT 742 HLSUT», реєстраційний номер НОМЕР_3 розташований по правій смузі руху, направлений в напрямку центру села. Заднє ліве колесо знаходиться на лінії розмітки, відстань від переднього лівого колеса до лінії розмітки становить 0,1м. Відстань від передньої частини автобуса до задньої частини трактора становить 35,2 м. Труп ОСОБА_15 знаходиться на місці пригоди по центру проїзної частини дороги перпендикулярно їй, направлений головою в напрямку правого узбіччя, на обличчі, голові та руках наявні садна та крововиливи.

Зафіксовані у протоколі та додатках до нього відомості підтверджують встановлені судом обставини щодо місця дорожньо-транспортної пригоди та відповідають показанням свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_16 щодо місця події, місця знаходження навантажувача, автобуса, та трупа потерпілого.

Згідно протоколу слідчого експерименту від 13 листопада 2019 року, схеми та фото таблиць до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_17 , відтворено темп та траєкторію руху неповнолітнього пішохода ОСОБА_15 , відтворено боковий інтервал з яким рухався навантажувач відносно автобуса в момент його об`їзду.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 15 листопада 2019 року, схеми та фото таблиць до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_14 , відтворено траєкторію руху навантажувача та неповнолітнього пішохода, визначено місце знаходження пішохода, з якого водій навантажувача його не бачить, та місце, з якого настає видимість пішохода для водія навантажувача.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 05 березня 2020 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_17 встановлено час, за який навантажувач проїхав відрізок 10 метрів, що відповідає 3,27 сек., 3,86 сек., 3,13 сек.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 06 березня 2020 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_14 встановлено час, за який навантажувач проїхав відрізок 10 метрів, що відповідає 2,76 сек., 3,20 сек., 3,12 сек.

Відповідно до слідчої довідки від 06 березня 2020 року встановлено, що телескопічний навантажувач під керуванням ОСОБА_14 до моменту ДТП рухався зі швидкістю 11,9 км/год.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №2182 від 14 листопада 2019 року ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Смерть настала на автодорозі, причиною смерті є розтрощення голови.

За даними висновку судово-медичної експертизи №290 від 14 листопада 2019 року на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_15 виявлені такі тілесні ушкодження: розтрощення голови: багатофрагментарний перелом кісток склепіння та основи черепа, розміщення речовини головного мозку, саден лівій вушній раковині, на правій половині обличчя, на лівій половині обличчя, на переніссі, на лівому крилі носа; закритий переломовивих лівої ключиці, розрив обох легенів в ділянці їх коренів, двосторонній гемоторакс; садна на зовнішній поверхні лівого плеча, на правому плечовому суглобі на тильних поверхнях правої та лівої кистях, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення, а в даному випадку, що призвели до смерті на місці події. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії твердих тупих предметів, незадовго до смерті або в момент настання такої, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення, а в даному випадку, що призвели до смерті. Враховуючи характер тілесних ушкоджень, в момент їх отримання дитина ОСОБА_15 перебував в лежачому положенні тіла, обернений до травмуючого предмету своєю лівою боковою поверхнею тіла. В даному випадку мав місце переїзд колесами трактора через голову та верхній плечовий пояс дитини. Смерть дитини ОСОБА_15 настала внаслідок розтрощення голови та розмічення речовини головного мозку за 16-24 години до моменту судово-медичної експертизи його трупа. При судово-токсикологійній експертизі крові та сечі трупа дитини ОСОБА_15 наявність етилового алкоголю не виявлено.

Згідно висновку судово-медичної експертизи шматочків внутрішніх органів від трупа ОСОБА_15 №1889 від 09 грудня 2019 року встановлено повнокров`я досліджуваних органів. Набряк головного мозку. Субарахноїдальний крововилив в головний мозок. Фрагментації та ділянки зернисто-глибчастого розпаду м`язових волокон в міокарді. Помірний набряк строми. Поширені ділянки емфіземи з дистелектазами в легенях. Внутріальвеолярні крововиливи. Дистрофія нирок та печінки.

Висновки експертиз узгоджуються між собою та даними протоколу огляду місця події щодо механізму отриманих ОСОБА_15 травм та настання смерті потерпілого на місці ДТП.

Згідно даними листа начальника Хмельницького обласного центру з гідрометеорології від 04.03.2020 р. №22-01/52/99, відповідно до якого 13 листопада 2019 року спостерігались такі погодні умови: середньодобова температура повітря 10,4о тепла, вологість повітря 77%, максимальна швидкість вітру 15м/сек, малохмарно, опадів та атмосферних явищ не було.

Відповідно до висновку експерта токсиколога №2095 від 21.11.2019 року, у крові ОСОБА_14 етилового алкоголю, метиловий, пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери не виявлено.

Згідно протоколу огляду вилученого автобуса «ПАЗ 3205307» д.н. НОМЕР_1 , з фото таблицями до нього, зовнішні пошкодження на автобусі відсутні, на передньому та задньому склі наявні розпізнавальні знаки «Діти».

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу - навантажувача марки «MANITOU MLT 742 HLSUT», р.н. НОМЕР_3 з фото таблицями до нього, зовнішніх механічних пошкоджень не виявлено, транспортний засіб обладнаний системою сповільнення (гальмування), при тестуванні системи сповільнення отримано показники 2,53м/s-2,2,55м/s-2.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_14 на те, що у нього не було можливості зупинити керований ним тракторний навантажувач без наїзду на малолітнього пішохода, колегією суддів не береться до уваги.

Колегією суддів встановлено, що згідно висновків судової інженерно-транспортної експертиз обставин та механізму ДТП №10.1-0504:19 та №10.1-0120:20 від 20 березня 2020 року при заданих обставинах пригоди та вихідних даних, в умовах заданих кількісних параметрів сповільнення телескопічного навантажувача «MANITOU MLT 742 HLSUT», р.н. НОМЕР_3 та його руху зі швидкістю 11,9 - 14 км/год, а також в умовах заданих розмірних величин переміщення пішохода ОСОБА_15 до моменту наїзду (з урахуванням заданого віддалення пішохода ОСОБА_15 від транспортного засобу під кутом відносно повздовжньої осі проїзної частини приблизно 28о зі швидкістю 12,6 км/год) водій ОСОБА_14 , з технічної точки зору, не був позбавлений можливості запобігти наїзду на вказаного пішохода, шляхом своєчасного застосування гальмування керованого ним транспортного засобу з моменту виникнення йому небезпеки для руху. Причиною виникнення ДТП, з технічної точки зору, є дії водія телескопічного навантажувача ОСОБА_14 , пов`язані з невиконанням п.12.3. Правил дорожнього руху України, а саме не прийняттям заходів щодо зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу, так як в протилежному випадку, своєчасне прийняття мір до гальмування з боку водія ОСОБА_14 виключало можливість скоєння ДТП.

Вищезазначені висновки інженерно-транспортних експертиз підтверджуються і висновком додаткової інженерно-транспортної експертизи №10.1-0467:20 від 29.01.2021 року відповідно до якої:

1) в умовах заданих кількісних параметрів сповільнення телескопічного навантажувача «MANITOU MLT 742 HLSUT», р.н. НОМЕР_3 при заданих швидкостях 11,9 та 12,0-14,0 км/год, а також в умовах заданих розмірних величин переміщення пішохода ОСОБА_15 до моменту наїзду (з урахуванням заданого віддалення пішохода ОСОБА_15 від транспортного засобу під кутом відносно повздовжньої осі проїзної частини 28о зі швидкістю 12,6 км/год) водій ОСОБА_14 , з технічної точки зору, з моменту виникнення йому небезпеки для руху, не був позбавлений технічної можливості запобігти наїзду на вказаного пішохода, шляхом своєчасного застосування гальмування керованого ним транспортного засобу; - в умовах заданих кількісних параметрів сповільнення телескопічного навантажувача «MANITOU MLT 742 HLSUT», а саме при мінімальних величинах часу запізнення спрацювання робочої гальмівної системи 0,15 с та часу наростання сповільнення транспортного засобу 0,3 с при заданій швидкості 15,0 км/год, а також в умовах заданих розмірних величинах переміщення ОСОБА_24 до моменту наїзду (з урахуванням заданого віддалення пішохода ОСОБА_15 від транспортного засобу під кутом відносно повздовжньої осі проїзної частини 28о зі швидкістю 12,6 км/год), водій ОСОБА_14 з технічної точки зору, з моменту виникнення йому небезпеки для руху, не був позбавлений технічної можливості запобігти наїзду на вказаного пішохода шляхом своєчасного застосування гальмування керованого ним транспортного засобу; в умовах заданих кількісних параметрів сповільнення телескопічного навантажувача «MANITOU MLT 742 HLSUT», а саме при максимальних величинах часу запізнення спрацювання робочої гальмівної системи 0,25 с та часу наростання сповільнення транспортного засобу 0,4 с при заданій швидкості 15,0 км/год, а також в умовах заданих розмірних величинах переміщення ОСОБА_24 до моменту наїзду (з урахуванням заданого віддалення пішохода ОСОБА_15 від транспортного засобу під кутом відносно повздовжньої осі проїзної частини 28о зі швидкістю 12,6 км/год), водій ОСОБА_14 з технічної точки зору, з моменту виникнення йому небезпеки для руху, не мав технічної можливості запобігти наїзду на вказаного пішохода шляхом своєчасного застосування гальмування керованого ним транспортного засобу.

Дані висновки отримані лише за умови заданих кількісних параметрів сповільнення та переміщення телескопічного навантажувача «MANITOU MLT 742 HLSUT», а також за умови заданих розмірних величин переміщення пішохода ОСОБА_24 від транспортного засобу під кутом відносно повздовжньої осі проїзної частини 28о зі швидкістю 12,6 км/ год;

2) в умовах заданих кількісних параметрів сповільнення телескопічного навантажувача «MANITOU MLT 742 HLSUT», р.н. НОМЕР_3 при заданих швидкостях 11,0 -14,0, та 11,9 км/год, а також в умовах заданих розмірних величин переміщення пішохода ОСОБА_15 до моменту наїзду (з урахуванням заданого віддалення пішохода ОСОБА_15 від транспортного засобу під кутом відносно повздовжньої осі проїзної частини 28о зі швидкістю 12,0 км/год) водій ОСОБА_14 , з технічної точки зору, з моменту виникнення йому небезпеки для руху, не був позбавлений технічної можливості запобігти наїзду на вказаного пішохода, шляхом своєчасного застосування гальмування керованого ним транспортного засобу; - в умовах заданих кількісних параметрів сповільнення телескопічного навантажувача «MANITOU MLT 742 HLSUT», при заданій швидкості 15 км/год, а також в умовах заданих розмірних величин переміщення пішохода ОСОБА_24 до моменту наїзду (з урахуванням заданого віддалення пішохода ОСОБА_15 від транспортного засобу під кутом відносно повздовжньої осі проїзної частини 28о зі швидкістю 12,0 км/год) водій ОСОБА_14 з технічної точки зору, з моменту виникнення йому небезпеки для руху, не мав технічної можливості запобігти наїзду на вказаного пішохода, шляхом своєчасного застосування гальмування керованого ним транспортного засобу.

Дані висновки отримані лише за умови заданих кількісних параметрів сповільнення та переміщення телескопічного навантажувача «MANITOU MLT 742 HLSUT», а також за умови заданих розмірних величин переміщення пішохода ОСОБА_24 від транспортного засобу під кутом відносно повздовжньої осі проїзної частини 28о зі швидкістю 12,0 км/ год;

3) в умовах заданих кількісних параметрів сповільнення телескопічного навантажувача «MANITOU MLT 742 HLSUT», р.н. НОМЕР_3 при заданих швидкостях 11,9, та 12,0-15,0 км/год, а також в умовах заданих розмірних величин переміщення пішохода ОСОБА_15 до моменту наїзду (з урахуванням заданого віддалення пішохода ОСОБА_15 від транспортного засобу під кутом відносно повздовжньої осі проїзної частини 28о зі швидкістю 12,9 км/год) водій ОСОБА_14 , з технічної точки зору, з моменту виникнення йому небезпеки для руху, не був позбавлений технічної можливості запобігти наїзду на вказаного пішохода, шляхом своєчасного застосування гальмування керованого ним транспортного засобу.

Дані висновки отримані лише за умови заданих кількісних параметрів сповільнення та переміщення телескопічного навантажувача «MANITOU MLT 742 HLSUT», а також за умови заданих розмірних величин переміщення пішохода ОСОБА_24 до моменту наїзду (з урахуванням заданого віддалення пішохода ОСОБА_24 від транспортного засобу під кутом відносно повздовжньої осі проїзної частини 28о зі швидкістю 12,9 км/ год.

Зазначений висновок у судах першої та апеляційної інстанцій підтримав і експерт ОСОБА_25 , який для складання висновку та підготовку відповіді на поставлені запитання при призначенні експертизи використовував не тільки дані отримані зі слів ОСОБА_14 , а і інші дані, які містяться у матеріалах кримінального провадження у їх сукупності.

Згідно з п.п.1.1.3 п.1.1 розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, основними завданнями автотехнічної експертизи є установлення відповідності дій водія транспортного засобу у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водія технічної можливості запобігти пригоді з моменту виникнення небезпеки, відповідності з технічної точки зору дій водія вимогам Правил дорожнього руху, а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та ДТП.

Момент виникнення небезпеки для руху, як правило, має зазначатися у документі про призначення експертизи (залучення експерта). Якщо у документі про призначення експертизи (залучення експерта) момент виникнення небезпеки не зазначений, то експерт, виходячи з аналізу дорожньої обстановки, може визначити його за даними, що містяться в матеріалах справи.

Відтак висновки експертів, які є науково обґрунтованими, складені у тому числі на підставі вихідних даних, зібраних та переданих у їх розпорядження у належний процесуальний спосіб стороною обвинувачення, тому обґрунтовано взяті до уваги судом.

У цих же висновках, на думку колегії суддів, міститься достатній обсяг відомостей щодо технічного стану транспортного засобу на момент пригоди, водій якого обвинувачений ОСОБА_14 , не стежив уважно за дорожньою обстановкою, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, об`їжджаючи шкільний автобус, який мав знак «Діти», не зупинився щоб уникнути наїзду на дітей у разі їх виходу на проїзджу частину дороги та не був позбавлений можливості запобігти наїзду на пішохода, шляхом своєчасного застосування гальмування керованого ним транспортного засобу з моменту виникнення йому небезпеки для руху; способу отримання тілесних ушкоджень потерпілим, їх причинно наслідкового зв`язку, а також смерті останнього.

Твердження обвинуваченого, що він не міг розраховувати на появу дитини на проїзній частині, відтак інкриміновані йому порушень приписів законодавства, які зобов`язують водія проявити особливу увагу до окремих учасників дорожнього руху є незаконним, колегією суддів не береться до уваги.

Первинне порушення ОСОБА_14 вимог ПДР полягало в тому, що він знаючи про можливу появу на поїзній частині дороги дітей, не зменшив швидкості руху, не зупинився щоб уникнути наїзду на дітей у разі їх виходу на проїзну частину дороги, а продовжуючи рух і маючи змогу виявити неповнолітнього пішохода, проявив неуважність, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу. Саме тому, як наслідок, у дорожній ситуації, що склалася, при створенні йому аварійної ситуації потерпілим ОСОБА_24 обвинувачений не зміг зупинити транспортний засіб та уникнути зіткнення

Жодних перешкод, які б завадили обвинуваченому дотримуватися встановленого в населеному пункті режиму швидкості, не було. Такі дії вчинені ОСОБА_14 свідомо, у зв`язку з чим вказане порушення вимог ПДР не може вважатися вимушеним. Оскільки ОСОБА_14 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, достатньою умовою для чого був рух з допустимою швидкістю на момент застосування гальмування, суд першої інстанції правильно взяв до уваги висновок експертів. Суд обґрунтовано прийшов до висновку, на підставі сукупності доказів про наявність причинного зв`язку між діями обвинуваченого та настанням ДТП, внаслідок якого настали відповідні суспільно небезпечні наслідки.

Що стосується суб`єктивної сторони складу порушення правил безпеки дорожнього руху, то вона характеризується змішаною формою вини, а саме, умислом чи необережністю стосовно самих порушень правил дорожнього руху та необережністю стосовно наслідків, що настали.

Незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій був зобов`язаний виконати вимогу п.п. 1.7, 2.3 (б), 12.3, 18.9, 30.3(в) ПДР, а той факт, що потерпілий ОСОБА_24 вибіг із-за передньої частини автобуса та перетинав проїзну частину дороги з права на ліво по відношенню до напрямку руху навантажувача, тобто небезпеку створено внаслідок протиправної поведінки пішохода, не звільняє водія від виконання вимог зазначених пунктів ПДР України.

Отже, ОСОБА_14 міг та повинен був передбачити суспільно небезпечні наслідки умисного порушення ним вимог ПДР.

Доводи сторони захисту про безпідставне визнання судом належними та допустимими доказами протоколи проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_14 , з тих підстав, що вказані докази були отримані з його показань як свідка, перевірені колегією суддів апеляційної інстанції і не приймаються до уваги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, процесуальна дія у вигляді слідчого експерименту проводилася з дотриманням вимог ст. 240 КПК, з участю ОСОБА_14 . Слідчі експерименти проведені з метою встановлення фактичних обставин та відтворення обставин ДТП, а не одержання від свідка ОСОБА_14 викривальних показань. З матеріалів справи видно, що ОСОБА_26 неодноразово допитувався органом досудового розслідування, як і інші свідки у кримінальному провадженні, з дотриманням встановлених КПК гарантій допиту свідка з роз`ясненням ст. 63 Конституції України. Сторона захисту жодним чином не була обмежена в реалізації свого права оспорювати докази, отримані в результаті таких дій.

Крім того, із протоколу проведення слідчого експерименту від 06 березня 2019 року вбачається, що за згодою ОСОБА_14 та за участю запрошеного ним захисника був проведений слідчий експеримент. Його проведенню перебувало роз`яснення ОСОБА_14 права і обов`язки згідно ст. 66, 67 КПК України та ст. 63 Конституції України. Під час слідчої дії ОСОБА_14 було надано можливість висловити свою власну точку зору стосовно обставин ДТП, учасником якого він був.

У матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б давали підстави вважати, що при проведенні слідчих експериментів слідчим були вчинені діяння, якими були б порушені права чи свободи ОСОБА_14 , або слідчий у будь-якій формі примушував би ОСОБА_14 до визнання своєї винуватості у ДТП. Тому, на думку колегії суддів, під час проведення вказаних слідчих дій не було допущено порушення його права на захист.

Крім того, на переконання колегії суддів, під час досудового розслідування та при розгляді справи в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, проведені необхідні експертизи, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення, допитані всі особи, показання яких має істотне значення для кримінального провадження. Тому апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_14 про відсутність належних доказів його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції вважає, що усупереч твердженням у поданій апеляційній скарзі місцевий суд, дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, дав їм належну оцінку в аспекті ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також з`ясував передбачені ст. 91 КПК України обставини, що належать до предмету доказування, й обґрунтовано вирішив, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку доводять вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з оцінкою їх обвинуваченим в апеляційній скарзі, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду. Тому доводи у скарзі обвинуваченого ОСОБА_14 про неправильну оцінку доказів судом у вироку є безпідставними.

З вироку вбачається, що на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях першої й апеляційної інстанцій, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначеного у вироку кримінального правопорушення, а твердження обвинуваченого про недоведеність його вини у зазначеному злочині, а також доводи про відсутність у кримінальному провадженні достовірних доказів його вини у кримінальному правопорушенні, за яке він засуджений, належно перевірялися в судовому засіданні й обґрунтовано визнані безпідставними.

З огляду на те, що дослідженням матеріалів кримінального провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин кримінального провадження, немає підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду, яка викликає необхідність скасування вироку, на чому обвинувачений наголошує у своїй апеляційній скарзі.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що винним у цьому злочині є водій автобуса ОСОБА_17 та вчителька ОСОБА_16 , яка не належним чином виконувала свої обов`язки, не звільняє обвинуваченого ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності за порушення ним правил безпеки дорожнього руху, які спричинили смерть потерпілого.

Переконливих та достатніх доводів, які би ставили під сумнів додержання судом приписів статей 84, 91, 94 КПК України, правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації діяння, не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_14 , суд першої інстанції, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, належним чином вмотивував своє рішення з посиланням на встановлені обставини і дані, які характеризують обвинуваченого.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Обираючи вид та строк покарання ОСОБА_14 , суд вірно врахував ступінь тяжкості злочину, який є тяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, конкретні обставини справи.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування майнової шкоди (витрат на поховання).

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом визнано вчинення злочину щодо малолітнього.

При призначенні покарання суд першої інстанції врахував, що обвинувачений ОСОБА_14 характеризується позитивно, під динамічним спостереженням у лікарів нарколога та психіатра КНП «Шепетівська ЦРЛ» не знаходиться, працює, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, несудимий, вчинив тяжкий, проте необережний злочин, в стані сп`яніння не перебував. Суд врахував і обставини, що сприяли настанню наслідків злочину, зокрема водій шкільного автобуса ОСОБА_17 в порушення п.п.2.3,9.9,21.3 ПДР під час висадки дітей з автобуса зобов`язаний був впевнитись, що це не створить загрозі безпеки дорожнього руху, не включив аварійної світової сигналізації. При цьому останній бачив, що позаду автобуса рухався телескопічний навантажувач, зупинив автобус та відразу відчинив двері для висадки дітей, а потерпілий ОСОБА_15 відразу вибіг з автобуса та з переду його почав перебігати дорогу. Крім того, ОСОБА_16 , яка є вихователем для супроводу дітей під час перевезення їх шкільним автобусом, не проконтролювала безпечність висадки дітей з автобуса та їх рух по автодорозі, що вона зобов`язана була зробити.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , як під час судового розгляду в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду, наполягали на призначенні обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати саме реально.

Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_14 , у тому числі додаткового у виді позбавлення права керування транспортними засобами, повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки його необережні дії призвели до настання негативних наслідків, що виразилося у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, який від отриманих травм помер.

Врахувавши вищевикладені обставини, суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання, достатнє для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Всі встановлені судом обставини, в їх сукупності, давали суду підстави для призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, з позбавленням права керування транспортними засобами, яке слід відбувати реально.

За таких обставин, враховуючи викладене, колегія суддів не може погодитись з твердженням обвинуваченого та його захисника в апеляційній скарзі та в апеляційному судіпро призначення обвинуваченому судом явно несправедливого покарання внаслідок його суворості. Підстав для призначення обвинуваченому покарання на підставі ст. 75 КК України під час апеляційного розгляду не встановлено. Призначене судом покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Ухвалюючи вирок, суд навів докладні мотиви прийнятого рішення про задоволення цивільно-правових вимог потерпілоїОСОБА_12 , стягнувши з обвинуваченого на її користь моральну шкоду в сумі 400 000 гривень. Суд врахував обставини, за яких потерпілій було спричинено таку шкоду, ступінь вини ОСОБА_14 , характер та обсяг страждань потерпілої (фізичних, душевних, психічних), характер немайнових втрат, зокрема, їх тривалість, можливість відновлення, тощо. А тому визначений судом розмір моральної шкоди узгоджується з характером та обсягом душевних страждань потерпілої, вимушеністю змін у звичному способі її життя, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

В апеляційній скарзі містяться також інші аргументи, які не потребують детального аналізу суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому колегія суддів виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

На думку колегії суддів, у цьому провадженні надані відповіді на всі вагомі аргументи поданої апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок ухвалений у відповідності до вимог ст.ст. 373, 374 КПК України, підстав для зміни чи скасування вироку в межах поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2021 року щодо ОСОБА_14 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді