Провадження № 1-кп/947/419/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі у режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000396 від 15.06.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-12.08.2003 року Київським районним судом міста Одси за ч.1 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;

-10.09.2010 року Київським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.70, ч.1 ст.317, ч.2 ст.307 КК України до 7 років позбавлення волі, 24.07.2014 року звільнений у зв`язку з амністією ЗУ «об амністії у 2014 році»;

- 08.10.2020 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.121, ч.2 ст.263 КК України до 7 років позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання;

-20.05.2022 року Київським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

-23.12.2022 року Київським районним судом міста Одеси за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2022 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. Підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 15.06.2021 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, перебуваючи біля відділення банку «Південний», який знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Ак.Глушко, 1/3 а, у ОСОБА_6 виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_6 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «CROSSER ONE» чорно-червоного кольору, який був припаркований біля паркану напроти вищевказаного будинку, тим самим ОСОБА_6 завдав матеріальної шкоди ОСОБА_7 на загальну суму 8 000 гривень.

Після чого, ОСОБА_6 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, а саме: 15/06/2021 року він таємно вкрав велосипед, який стояв біля банку Південний по вулиці Ак.Глушко в місті Одеси, з викраденим велосипедом з місця вчинення злочину зник. У вчиненому щиро кається, просив суворо його не карати, злочин вчинив у зв`язку з тяжким матеріальним становищем.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_6 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченої ОСОБА_6 та дослідженням матеріалів характеризуючи її особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який на обліку у психіатра та нарколога не значиться, стан його здоров`я, встановлено діагноз: уламковий перелом в/3 правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи обставини які пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, відсутність обставин які обтяжують покарання, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 засуджено вироком Київського районного суду міста Одеси від 23.12.2022 року за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2022 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. Підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Тому, з огляду на те, що ОСОБА_6 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення 15.06.2021 року, тобто до постановлення у відношенні нього попереднього вироку, тому остаточне йому покарання має бути призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

У постанові від 23 вересня 2019 року (справа № 199/1496/17, провадження № 51-2631кмо19) об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду вирішила, що кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України. Зазначений висновок був підтриманий Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду (ухвала № 199/1926/19 від 08 квітня 2021 року).

Потерпілий ОСОБА_7 звернувся з цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розміру 10 000 гривень та моральної шкоди в розмірі 5 000 гривень, яку його була спричинена злочинними діями обвинуваченого.

Відповідно до положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Матеріальна шкода завдана потерпілому ОСОБА_7 діями обвинуваченого ОСОБА_6 у розмірі 8 000 гривень підтверджена матеріалами кримінального провадження, а тому цивільний позов потерпілого задовольнити частково у розмірі 8 000 гривень.

В обґрунтування розміру моральної шкоди потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 зазнав душевних страждань, психічних переживань, погіршення здоров`я, у зв`язку з викраденням його велосипеду.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпіла, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення і т. ін.), враховує стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її житті та інші обставини.

На підставі ст.ст.23, 1167 ЦК України, оскільки протиправними, винними діями обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 завдано моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях внаслідок крадіжки його велосипеду, що порушило його звичайний уклад життя, то з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань потерпілого, суд вважає що сума у розмірі 2 000 грн. в рахунок відшкодування моральних страждань потерпілого ОСОБА_7 , які належить стягнути на його користь з обвинуваченого є такою, що ґрунтується на засадах розумності, виваженості та справедливості, а також є домірною глибині емоційних страждань потерпілого.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3(три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Київського районного суду міста Одеси від 23.12.2022 року, більш суворим покаранням призначеним цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоду у розмірі 10 000 гривень та моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, задовольнити частково.

Стягнути зОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень.

Стягнути зОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 2 000 (двох тисяч) гривень.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1