Справа №694/1870/21
провадження № 1-кп/694/26/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2022 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000482 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка, Черкаської області, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

за скоєння суспільно-небезпечного діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 162 КК України,

за участю:

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8

в с т а н о в и в:

10.07.2021 близько 16:00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов у нежиле домоволодіння ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно, протиправно, маючи за мету втекти від невідомих людей, всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав в порушення статті 30 Конституції України, яка гарантує право на недоторканість житла, шляхом вибиття вікна, проник в середину приміщення будинку, де незаконно, протиправно, перебував близько до 18 години, тим самим порушив конституційне право недоторканості житла потерпілої ОСОБА_7 , чим вчинив суспільно небезпечне діяння.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до житла, що порушують недоторканість житла громадян.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , оскільки він хоч і вчинив суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, однак потребує примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги, оскільки на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому дій, він виявляв тимчасовий розлад психічної діяльності, що позбавляло на час вчинення протиправного діяння та позбавляє на даний час його здатності правильно усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Під час судового розгляду особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 у присутності його законного представника та захисника, не заперечував обставин, які викладені у фабулі клопотання прокурора та проти застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру. Крім того зазначив, що саме ним було вчинено суспільно-небезпечне діяння, обставини якого

викладені у клопотанні прокурора, так як саме він 10.07.2021 близько 16.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проник у середину приміщення будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де перебував близько до 18 год.
Законний представник та захисник проти задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, в зв`язку з вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, не заперечували.
Потерпіла підтримала клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги, в зв`язку з вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, та надала показання про те, що 10.07.2021 близько 16.00 год. вона приїхала до належного їй домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 і побачила, що зламане вікно і побиті речі. У приміщенні перебував ОСОБА_4 і сказав, що не пам`ятає як там опинився.
Обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, також підтверджені показами свідків, допитаних у судовому засіданні:
Свідок ОСОБА_9 показав, що він є чоловіком потерпілої, приїхавши 10.07.2021 до домоволодіння що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 вони побачили ОСОБА_4 , при цьому у будинку все було потрощене.
Крім того, під час судового розгляду прокурором за згодою інших учасників судового розгляду надані письмові докази, які безпосередньо досліджені судом та у повній мірі підтверджують обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, а саме:
- даними витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2022 року внесено відомості про кримінальне провадження №0000482 за повідомленням ОСОБА_7 про те, що 10.07.2021 року проникла до будинку ОСОБА_7 що за адресою: АДРЕСА_2 .
- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від потерпілої ОСОБА_7 від 10.07.2021, відповідно до якого остання повідомила, що до її дачного будинку проник ОСОБА_4 та здійснив пошкодження майна;
- даними протоколу огляду місця події від 10.07.2021, відповідно до якого була оглянута територія будинковолодіння по АДРЕСА_2 та саме домоволодіння, у якому були наявні пошкодження та виявлені три капілярних візерунки пальців рук ;
- даними висновку експерта «Дактилоскопія» №СЕ-19/124-21/9602-Д від 18.08.2021, відповідно до якої слід пальця рук, залишений середнім пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_4 ;
- даними протоколу огляду речей (документів) від 11.09.2021, якими оглянуто сейф пакет з відрізками липких стрічок на які відкопійовано папілярні узори.
Згідно з клопотаннями про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, яке складене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , причетність ОСОБА_4 у скоєнні суспільно-небезпечного діяння підтверджується доказами, але згідно висновку судово-психіатричної експертизи №357 від 29.09.2021, ОСОБА_4 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому дій, виявляв тимчасовий розлад психічної діяльності психотичного рівня алкогольний делірій ( з галюцинаторно-маячною симптоматикою, хворобливою дезорганізацією поведінки, порушенням продуктивності мислення, грубими розладами критичних і прогностичних функцій) на тлі утримання від вживання спиртного у межах розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності та запійною формою вживання, що позбавляло на той час його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними та на теперішній час виявляє ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, запійною формою вживання, легко-помірно

вираженими когнітивними та особистісними розладами, що супроводжується недостатністю критичних і прогностичних функцій, обмежує його здатність в повній мірі усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, обмежує його здатність самостійно здійснювати свої дії та свідомо керувати ними, обмежує його здатність самостійно здійснювати свої процесуальні права та обов`язки.

З огляду на виявлені при теперішній експертизі психопатологічні феномени, зокрема зміни в емоційно-вольовій сфері, особистості, виявлені легкі-помірні когнітивні порушення, як наслідок тривалої алкогольної інтоксикації, зважаючи на низьку прихильність під експертного до амбулаторної психіатричної, наркологічної допомоги, можна прийти до висновку про наявність у ОСОБА_4 клінічних ознак пасивного типу суспільної небезпеки, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України, у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Суд, заслухавши прокурора, який підтримує клопотання, захисника та законного представника особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, які просили застосувати до ОСОБА_4 амбулаторне лікування, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази вважає, що є всі підстави застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 93, ч. 1 ст. 94 КК України до такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, вид яких визначається залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на свободу та особисту недоторканість), кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Пункт п. 1"е" даної статті, передбачає законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг.

Стосовно утримання осіб, які мають психічні розлади (п. 1 "е" ст. 5 Конвенції) Суд зазначає, що "їх може бути позбавлено волі або з метою проведення медичного лікування, або у зв`язку з потребами, що вимагає суспільство, або у зв`язку з медичними та суспільними підставами разом...» основна причина, чому Конвенція дозволяє позбавити волі осіб, зазначених у п. 1 "е" ст. 5 Конвенції, полягає не тільки в тому, що вони можуть представляти небезпеку для суспільства, а ще й у тому, що їх власні інтереси можуть потребувати їх утримання (п.37. Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року, справа «Горшков проти України», заява №67531/01).

Тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті «е». У зв`язку з останнім Суд повторює, що відповідно до його усталеної практики особа не може вважатися «психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (див. рішення від 24 жовтня 1979 року у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» (п. 99 Рішення Європейського суду з прав людини від 17 квітня 2014 року, справа «Анатолій Руденко проти України», заява №50264/08)

Згідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у суді встановлено, що дійсно мало місце вчинення суспільно-небезпечного діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 162 КК України; дане суспільно-небезпечне діяння вчинене саме ОСОБА_4 у стані неосудності, що підтверджено висновком судово-психіатричної експертизи №357 від 29.09.2021, останній виявляє клінічні ознаки пасивного типу суспільної небезпеки, а тому слід застосовувати до нього особи примусові заходи медичного характеру у виді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Питання про речові докази суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Витрати на залучення судового експерта у кримінальному провадженні на проведення судово-дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/124-21/9602-Д від 18.08.2021 в розмірі 1029,72 грн. у відповідності до ч.3 ст.119 КПК України необхідно компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку. Стягнення процесуальних витрат при застосуванні примусових заходів медичного характеру нормами чинного КПК України не передбачені.
Керуючись ч. 1, 3 ст. 94 КК України, ст.ст. 513, 516 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка, Черкаської області, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, раніше не судимого задовольнити повністю.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка, Черкаської області, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 162 КК України в стані неосудності, примусові заходи медичного характеру у виді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази: три папілярних візерунки, які були вилучені під час проведення огляду місця події 10.07.2021 та знаходиться при матеріалах кримінального провадження №0000482 - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Витрати на проведення судово-дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/124-21/9602-Д від 18.08.2021 в розмірі 1029,72 грн. компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.
На ухвалуможуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення ухвали.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити прокурору та захиснику, особі щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 , його законному представнику, потерпілій.

Повний текст ухвали виготовлено 01.11.2022.

Суддя ОСОБА_1