Справа №577/2341/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1379/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікація її учасників
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши, без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2022 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 436-2 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, із визначенням можливості внесення застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52000 грн., посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2022 року клопотання прокурора було задоволено і до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 січня 2023 року до 24 години. Визначено розмір застави ОСОБА_6 двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52000 (п`ятдесят дві тисячі) грн.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що було встановлено порушенні обвинуваченим умов домашнього арешту , тому відсутні підстави вважати, що він буде виконувати покладені на нього обов`язки; запобіжний захід особиста порука не може бути застосована до ОСОБА_6 , оскільки відсутні особи, які можуть виступити в ролі поручитель та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків забезпечити його належну поведінку; запобіжний захід у виді домашнього арешту не може бути застосований до ОСОБА_6 , оскільки останній неодноразово порушив умови домашнього арешту.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу, як незаконну і необгрунтовану.

Свої вимоги захисник ОСОБА_7 обґрунтовувала наступним.

Як вбачається із ухвали ОСОБА_6 двічі без поважної причини не з`явився до судового засідання, перший раз після підготовчого судового засідання, де в його присутності, головуючий по справі, дізнавшись від захисника, що на призначену судом дату судового розгляду - 18.09.22 року останній буде зайнятий в іншому процесі і справа буде відкладена за заявою, узгодив наступну дату судового засідання, на якому ОСОБА_6 був присутній. Він зрозумів, що справа 18.09.22 року не відбудеться і до суду не з`явився. За таких обставин, при яких це питання обговорювалося при обвинуваченому, звинувачувати його в невірному розумінні своєї ролі як переховування від суду - є помилкою.

Крім вищевказаного Теслюку вміняють відсутність його за місцем мешкання 09.10.2022 року, але рапорт поліцейського не підтверджується ні яким актом скріпленим підписами свідків. ОСОБА_6 пояснив, що в цей день йому зателефонували, але в кімнату № НОМЕР_1 , де він повинен перебувати під домашнім арештом ніхто не заходив. Оскільки ОСОБА_6 раніше вже звертався зі скаргами до начальника поліції за випадки, коли складалися аналогічні рапорти, але працівники поліції в приміщення гуртожитку навіть не заходили, що підтверджувалося письмовими показаннями коменданта гуртожитку та чергової . За цими рапортами ОСОБА_6 не звинувачують в порушенні домашнього арешту,- і це свідчить про те, що такі факти мали підтвердження неналежного виконання працівниками поліції обов`язку щодо перевірки ОСОБА_6 за місцем його проживання.

Зазначає, що ОСОБА_6 обрано найсуворійший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши в ухвалі ризик, передбачений п.З ст. 177 КПК України - вплив на свідків. В обґрунтування цього ризику суд вмінив її підзахисному дії його матері, які вона вчиняла відносно свідка. Дії, які сам ОСОБА_6 засуджував і не може за них нести відповідальність.

Крім того, вказує, що суд не врахував, що ОСОБА_6 є внутрішньопереміщеною особою, проживає разом з матір`ю похилого віку та вітчимом- інвалідом 1 групи, сам є хворою особою.

В дане судове засідання учасники судового провадження не з`явились, про призначення кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 повідомлені належним чином. Захисник надіслала заяву, в якій просить проводити апеляційний розгляд кримінального провадження без її участі та без участі обвинуваченого. Від прокурора надійшла заява, де він просив розгляд провадження здійснювати без його участі.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд провадження за їх участі, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177-178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про те, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків.

З врахуванням вищезазначеного, на спростування доводів апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та дійшов обґрунтованого висновку, що більш м`які запобіжні заходи, не будуть достатніми для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні прокурора та не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 .

При цьому посилання захисника ОСОБА_7 на те, що вказана ухвала судді не містить обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної поведінки ОСОБА_6 , на переконання колегії суддів, не спростовує правильність висновків суду про необхідність застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою з врахуванням існуючих ризиків, про які зазначав прокурор у поданому клопотанні. Окрім іншого, такі доводи апеляційної скарги не узгоджуються зі змістом ухвали судді, з якого вбачається, що суддею при обранні відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу було враховано і неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим ухвалу суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст. 177, 182, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2022 року, якою до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 січня 2023 року до 24 години та визначено розмір застави ОСОБА_6 двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52000 (п`ятдесят дві тисячі) грн. залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4