У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

19 квітня 2023 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2023 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність прокурорів Миколаївської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність прокурорів Миколаївської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій він, наводячи зміст певних положень КПК України, надав їм власну оцінку, зазначав про безпідставне невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою зобов`язати Миколаївську обласну прокуратуру внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень.

При цьому, зміст апеляційної скарги ОСОБА_2 був не зрозумілий та не коректний, на порушення вимог ч. 2 ст. 396 КПК України, не містив доводів на обґрунтування незаконності чи необґрунтованості судового рішення, що позбавляло апеляційний суд можливості визначити суть та межі апеляційної скарги, і, як наслідок розглянути її по суті та прийняти рішення, відповідно до визначених законом повноважень, а тому ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 22.03.2023 р. апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без руху для усунення зазначених недоліків.

13.04.2023 р. на адресу Миколаївського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 , за змістом якої, останній вважає, що в ухвалі про залишення його апеляційної скарги без руху, безпідставно вказано посилання на ст. 399 КПК України, тобто апелянт умисно не виконав вимоги судді і не виправив недоліків апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020 р., тобто заявник має право оскаржити ухвалу слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, проте відповідна апеляційна скарга повинна містити доводи на обґрунтування незаконності чи необґрунтованості судового рішення, про що має бути чітко зазначено у відповідній скарзі.

Апеляційний суд позбавлений можливості самостійно визначати, як предмет оскаржених стороною кримінального провадження, дій чи бездіяльності прокурора, так і їх обґрунтування, що матиме наслідки у виді порушенням принципу диспозитивності, а також об`єктивності та неупередженості суду.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

За наведеного, приходжу до висновку, що ОСОБА_2 не усунуті недоліки апеляційної скарги, яка залишалась без руху, тому апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

Крім наведеного, слід зауважити, що у поданій ОСОБА_2 апеляційній скарзі, допускаються некоректні та образливі висловлювання, зокрема зазначається: «В описовій частині своєї нікчемної ухвали слідча суддя», «Скасувати нікчемну ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_3 у справі № 490/3272/21 … на виконання ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 від 13 грудня 2022 року, які, гадаю, є корупціонери вищої гільдії.», «Ухвалу, як завжди було скеровано мені без повернення моєї скарги з додатками саме з метою її фальшування у майбутньому.» «…пропустив строк на оскарження нікчемної ухвали…».

Вважаю, що наведені у тексті апеляційної скарги висловлювання, є окремою підставою, для її неприйнятності та повернення, виходячи з загальних засад кримінального провадження виходячи з наступного.

Так, скаржник дійсно має право на оскарження ухвали слідчого судді про відмову в задоволені скарги на бездіяльність уповноважених осіб щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Проте реалізація цього права здійснюється в передбаченому КПК України порядку, в тому числі з дотриманням вимог щодо змісту апеляційної скарги.

Вимоги до змісту апеляційної скарги встановлені у ст. 396 КПК України. Зокрема, апеляційна скарга має містити обґрунтування, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Втім, не допускається зловживання процесуальним правом, тобто особа не може використовувати процесуальне право не за його призначенням (з іншою метою ніж передбачено КПК України) в цьому випадку не допускається подання апеляційної скарги з іншою метою ніж наведення доводів щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді для подальшої її перевірки апеляційним судом. Використання в апеляційній скарзі образливих висловлювань щодо судді та прийнятого ним рішення свідчить про зловживання правом.

Неприпустимість використання учасниками процесу таких висловлювань як усно під час розгляду справи, так і у процесуальних документах слідує з загальної засади кримінального провадження повага до людської гідності, якій має відповідати зміст та форма кримінального провадження (п. 4 ч. 1 ст. 7 КПК України). Відповідно до цієї засади, під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи (ч. 1 ст. 11 КПК України). Так само, згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Крім цього, неповага до суду чи суддів забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом (стаття 129 Конституції України, ч. 3 ст. 6, ст. 50 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч. 4 ст. 330 КПК України).

Кримінальний процесуальний закон не містить визначення поняття «зловживання процесуальним правом», законодавець використовує його в контексті реалізації права на відвід та вступну промову у ч. 4 ст. 81 та абз. 5 ч. 1 ст. 349 КПК України відповідно.

Верховний Суд зазначив, що хоча у КПК України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права (ухвала Касаційного кримінального суду Верховного суду (далі - ККС ВС) від 30.05.2018 р. у справі № 676/7346/15-к). Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (постанова ККС ВС від 09.04.2019 р. у справі № 306/1602/16-к). При цьому Верховний Суд неодноразово констатував зловживання учасниками кримінального провадження процесуальними правами, зокрема, на участь в апеляційному розгляді, на отримання судових рішень, на залучення перекладача (постанови ККС ВС від 24.09.2019 р. у справі № 755/10138/16-к та від 19.02.2019 р. у справі № 236/1798/16-к, ухвала ККС ВС від 30.05.2018 р. у справі № 676/7346/15-к).

Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до їх честі та гідності з боку осіб, які такі дії вчиняють. Такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства та можуть бути визнані судом, як зловживання процесуальними правами (постанова ККС ВС від 24.03.2021 р. у справі № 937/1059/20). Аналогічний висновок міститься в постановах ККС ВС від 24.03.2021 р. у справі № 937/1056/20, від 29.07.2021 р. у справі № 264/6844/20, ухвалах ККС ВС від 26.10.2020 р. у справі № 442/2432/20, від 30.06.2021 р. у справі № 234/2435/21, від 07.02.2022 р. у справі № 266/59/22, від 07.02.2022 р. у справі № 266/108/22.

Зокрема, з ухвали від 30.06.2021 р. у справі № 234/2435/21 вбачається, що ККС ВС: (1) погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що неодноразове зазначення особою в апеляційній скарзі про те, що вона оскаржує «нікчемну ухвалу службової фізичної особи працівника фіктивної юридичної особи з назвою «краматорський міський суд», є образливим висловлюванням на адресу судді та суду. Апеляційна скарга, що містить такі висловлювання, є неприйнятною; (2) зазначив, що особа в касаційній скарзі виражає неповагу до суддів першої й апеляційної інстанції, а також до рішень, постановлених суддями цих судів, називаючи їх «нікчемна ухвала працівника юридичної особи з назвою «донецький апеляційний суд», «нікчемна ухвала працівника юридичної особи з назвою «краматорський міський суд», «юридична особа «краматорський міський суд», «нікчемна ухвала від 24.02.2021 р. фізичної особи [ініціали судді], що є працівником фіктивної юридичної особи з назвою «краматорський міський суд», тощо.

Нормами КПК України не визначено процесуальні наслідки подання апеляційної скарги, яка містить образливі висловлювання щодо судді та його рішень та які можна кваліфікувати як зловживання правом.

У випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України (ч. 6 ст. 9 КПК України).

За наведених мотивів, виходячи із загальної засади поваги до людської гідності, вимоги норми ст. 396 КПК України та завдання кримінального провадження, апеляційна скарга, що містить образливі висловлювання щодо судді та його рішень може свідчити про зловживання правом на подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга, з якої вбачається зловживання процесуальними правами, є неприйнятною та підлягає поверненню апелянту. Застосування такого процесуального наслідку узгоджується з наведеною вище практикою Верховного Суду при вирішенні аналогічного питання.

Слід звернути увагу, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею в порядку, встановленому КПК України, з урахуванням необхідності виправлення зазначених вище недоліків такої апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 11, 399 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2023 року повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою надіслати ОСОБА_2 .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду ОСОБА_6