Справа № 752/8747/22
Провадження №: 1-кп/752/1561/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.11.2022 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження № 0001448, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, не працевлаштованого, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей та/або недієздатних/непрацездатних осіб,

раніше судимого за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.06.2016 за ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з установленням іспитового строку тривалістю 2 роки;

за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 11.11.2021 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин;

за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 18.01.2022 за ч. 1 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2022 вдень ОСОБА_7 , реалізуючи наявний у нього умисел щодо повторного таємного викрадення чужого майна, прибув до гіпермаркету Епіцентр, що розташований у м. Києві по вул. Кільцева дорога, 1-Б, де господарську діяльність провадить Товариство з обмеженою відповідальністю Епіцентр К. Перебуваючи у торговельній залі, ОСОБА_7 узяв з торговельних полиць господарсько-побутові товари, а саме: батарейка Varta longlife max power AA4 у кількості 46 блоків, вартістю 6 440,00 грн без ПДВ, батарейка Varta longlife max power AAА4 у кількості 26 блоків, вартістю 3 640,00 грн без ПДВ, батарейка Duracell 9V MN 1604 K1 у кількості 5 упаковок, вартістю 704,17 грн без ПДВ, тримач телефону автомобільний магнітний на дефлекторі Winso у кількості 1 одиниці, вартістю 118,33 грн без ПДВ, ліхтар портативний Expert LP-8526A алюмінієвий 1W Led з 3Xaaa у комплектації мілітарі у кількості 1 одиниці, вартістю 133,33 грн без ПДВ, ліхтар Westinghouse WF87 3W COB 3Xaaa в комплекті ручний пластиковий червоний у кількості 1 одиниці, вартістю 79,17 грн без ПДВ, всього на загальну суму 11 115,00 грн.

Упевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, протиправно, таємно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання їх наслідків у виді особистого збагачення, ОСОБА_7 помістив цей товар до свого рюкзаку, який тримав при собі та направився до виходу з гіпермаркету. Однак, виконавши всі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, а саме: пройшовши з описаним товаром через торгівельні каси, не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки пройшовши лінію кас та вийшовши за її межі, був зупинений працівником служби охорони гіпермаркету.

Своїми умисними, протиправними діями обвинувачений ОСОБА_7 намагався завдати майнової шкоди потерпілій особі Товариству з обмеженою відповідальністю Епіцентр К на суму 11 115,00 грн та вчинив нетяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що вчинена повторною, не доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Вказаних висновків суд дійшов також і з огляду на те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті та повністю визнав свою вину, отримавши згоду сторін, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують його особу і стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших, які дозволяють встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження.

У ході допиту ОСОБА_7 свою вину у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, що вчинений повторно, визнав повністю, надав покази у яких підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені у установчій частині вироку, зокрема у частині способу, дати, часу і місця вчинення злочину, переліку товарів. Зокрема обвинувачений повідомив, що 06.07.2022 вдень прибув до будівельного гіпермаркету Епіцентр, що на Кільцевій дорозі у м. Києві, перебуваючи в якому, з метою особистої наживи, таємно поклав до пакету батарейки, ліхтарики, тримач для телефону у кількості та асортименті, що описані в обвинувальному акті, пакет поклав до свого рюкзаку. Проходячи повз касу, оплатив лише напій та у подальшому на території магазину був зупинений охоронцем, у подальшому прибули правоохоронці і його затримали. Також обвинувачений підтвердив, що раніше був судимий за крадіжки та замах на крадіжку, має невідбуті покарання за вироками за 2021 та 2022 роки.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні та логічні, а тому не викликають сумніву суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Згідно з обвинувальним актом дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно та в умовах воєнного стану.

Суд не погоджується з цієї кваліфікацією в частині додаткової кваліфікуючої ознаки в умовах воєнного стану, зважаючи на наступне.

Так, дійсно з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан за Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 64/2022.

У подальшому строк воєнного стану неодноразово продовжувався за відповідними правовими актами Глави Держави.

07.03.2022 набув чинності Закон України Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство, відповідно до якого, серед іншого, ч. 4 ст. 185 КК України після слів у великих розмірах доповнено словами чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.
Як слідує з пояснювальної записки до цього Закону його метою є посилення кримінальної відповідальності за мародерство, що обумовлено значним суспільним запитом на ситуацію довкола вчинення злочинів проти власності у місцях вогневого ураження, у місцевості, яку полишили мешканці та підприємців, рятуючись від небезпек, зумовлених повномасштабним вторгненням на територію України ворожих військ та елементів, а також випадками самосуду над правопорушниками.
Обґрунтовуючи необхідність прийняття законопроекту законодавець посилався на Женевську конвенцію про захист цивільного населення під час війни 1949 року, яка містить положення, спільні для територій сторін конфлікту та для окупованих територій, одним із яких визначено, що пограбування забороняються (ст. 33). Додатковим протоколом до неї від 08.06.1977 забороняється пограбування загиблих, а також їх праху та могил (ст. 34 Протоколу І).
Злочинне діяння обвинуваченим ОСОБА_7 було вчинено на початку липня 2022 року у місті Києві, де не велися бойові дії за участі спеціальної техніки, військових і правоохоронців, не мало місце масове вогневе ураження, не мала місце тимчасова окупація чи прохід військ, не велися вуличні бої, не проводилися спеціальні зачистки на вулицях, кварталах тощо, не відбувалася оголошена владою евакуація місцевих мешканців та цивільних, де громадяни вільно пересувалися містом з урахуванням вимог комендантської години, а саме: у закладі торгівлі, який працював у нормальному режимі з охороною, відеоспостереженням, касирами, системою контролю і заходами безпеки, з широким асортиментом товару, де адміністрація торгівельного центру не була вимушена тимчасово залишити товари без контролю за їх збереженням, рятуючись від неминучих загроз. Побутові промислові товари, що їх намагався викрасти обвинувачений, не становили собою категорію товару, на який існує надмірний попит, або ж який є дефіцитним, або ж який є особливо значущим для життєзабезпечення (до прикладу, вимкнення електропостачання у м. Києві у липні 2022 року не відбувалося).
Описані обставини є загальновідомими і не потребують доказуванню.
Зважаючи на наведене мотивування, застосування відповідної кваліфікуючої ознаки за ч. 4 ст. 185 КК України, що обтяжує покарання, у цьому конкретному випадку, видається недоцільним.
Частиною ч. 3 ст. 337 КПК України унормовано, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Враховуючи викладене,керуючись внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Щодо застосування норм процесуального закону в частині обсягу доказів за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України з урахуванням визнання ОСОБА_7 своєї винуватості в інкримінованому діянні та одночасний вихід судом за межі висунутого обвинувачення, слід зазначити, що визнання особою винуватості не є тотожнім визнанню правової кваліфікації діяння, що є прерогативою слідчого і прокурора, а на стадії судового розгляду дискрецією суду. Як вказується у ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обставини, описані в обвинувальному акті, які визнав обвинувачений, є описом фактично вчиненого ним діяння, в якому ОСОБА_7 зізнався, тобто першочергово особа зізнається у діянні, а не у кваліфікації цього діяння за конкретною статтею кримінального закону.
Під час судових дебатів сторони оголосили свої міркування щодо міри необхідного покарання, зокрема, прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та 20 днів із застосуванням приписів ст. 71, 72 КК України. При цьому прокурор зазначив про наявність пом`якшуючої обставини щирого каяття обвинуваченого, посилався на відсутність майнової шкоди від вчинених протиправних дій. Питання речових доказів просив вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Захисниця зауважила суду, що обвинувачений вину визнав і щиро розкаявся, за Броварського міськрайонного суду Київської області за 2016 рік покарання відбув та іспитовий строк не порушував, про наступні вироки Шевченківського районного суду міста Києва дізнався пізніше, їх копії не отримував, адже на час їх постановлення тримався у слідчому ізоляторі, а тому вироки за 2021 та 2022 роки є такими, що не вступили в законну силу, у зв`язку з чим, суд не має призначати покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом приєднання покарань.
Обвинувачений у ході судових дебатів і останнього слова зазначив, що провину у скоєному визнав у повному обсязі та щиро кається, шкодує про вчинене, просить надати йому шанс виправитися та не застосовувати до нього суворе покарання, про вироки Шевченківського районного суду міста Києва, де йому було призначено покарання у виді громадських робіт, дізнався у слідчому ізоляторі, де знаходився з грудня 2021 по квітень 2022 років та з липня 2022 рокую
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд відкидає позицію захисниці стосовно неможливості призначення ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків через те, що вироки Шевченківського районного суду міста Києва від 11.11.2021 та 18.01.2022 не вступили в законну силу, адже ОСОБА_7 не отримав їх копій. Так, суд виходить з того, що однією з важливих засад кримінального провадження є змагальність, яка в цій частині захистом не дотримана, адже захисниця у цьому провадженні супроводжує ОСОБА_7 з липня 2022 року, отримувала обвинувальний акт та обізнана з його змістом, зокрема з описом вже постановлених відносно ОСОБА_7 судових рішень і призначеним йому покаранням та станом на листопад 2022 року не представила суду достеменних доказів того, що її підзахисний не отримував копії зазначених вироків. У той же час стороною обвинувачення надано суду примірники спірних вироків та вимогу щодо судимостей ОСОБА_7 , де містять відомості про прийняття їх до виконання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 535 КПК України судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції. Суд разом із своїм розпорядженням про виконання судового рішення надсилає його копію відповідному органу чи установі, на які покладено обов`язок виконати судове рішення.
Крім того, з запитів, які надходили до суду у цьому кримінальному провадженні від Шевченківського районного відділу філії Державної установи Центр пробації у м. Києві та Київській області слідує, що вироки Шевченківського районного суду міста Києва відносно ОСОБА_7 прийняті до виконання, а тому підстави вести мову про те, що ці судові рішення не набрали законної сили за умови відсутності з боку захисту доказів зворотного, є цілком безпідставним.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує обставин, які пом`якшують покарання за п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття ОСОБА_7 , яке полягає у відвертому особистому осуді своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного. Також приймається до уваги характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність збитків чи будь-якого понесення втрат потерпілою особою та особа обвинуваченого, який є прийомною дитиною і виходцем з багатодітної сім`ї, має постійне місце реєстрації та проживання, є працездатним чоловіком, що мав підробітки, тобто має соціальні зв`язки, на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має задовільний стан здоров`я, проте на шлях виправлення не став, будучи раніше засудженим за корисливі злочини.

Обставин, що обтяжують покарання за ст. 67 КК України в обвинувальному акті не наведено і судом не встановлено.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 5 місяців. При цьому суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, адже останній неодноразово вчиняв майнові кримінальні правопорушення, за які був засуджений, тобто має суттєві криміногенні потреби і на шлях виправлення не став, а тому на цей час його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень не видається за можливе без ізоляції від суспільства.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, що призначається за цим вироком, підлягає приєднанню невідбута частина покарання за попереднім вироком, тобто за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 18.01.2022 в порядку правил п. г п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, а саме: 10 днів позбавлення волі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Враховуючи правила складання покарань за сукупністю вироків невідбуте обвинуваченим покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 18.01.2022 за злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у виді 80 годин громадських робіт, із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт, підлягає приєднанню у виді 10 днів позбавлення волі, з призначенням остаточного покарання ОСОБА_7 у виді 1 року 5 місяців та 10 днів позбавлення волі.
Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому зараховується попереднє ув`язнення у строк остаточно призначеного покарання з розрахунку один день позбавлення волі за один день попереднього ув`язнення.
Запобіжний захід як захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, враховуючи вимоги ст. 131-132, 177, 178 КПК України та дані про його особу, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати для здійснення їх розподілу судом у кримінальному провадженні не заявлені.

На підставі, викладеного, керуючись ст. 349, 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та 5 (п`ять) місяців.
На підставі ст. 71 КК України приєднати до призначеного ОСОБА_7 покарання за цим вироком невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 18.01.2022 року у виді 8 (восьми) днів позбавлення волі.
Призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 5 (п`яти) місяців та 10 (десяти) днів позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Початок строку покарання рахувати з 21.11.2022.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк остаточно призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 06.07.2022 по 20.11.2022 (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речові докази, а саме: батарейку Varta longlife max power AA4 у кількості 46 блоків, вартістю 6 440,00 грн без ПДВ, батарейку Varta longlife max power AAА4 у кількості 26 блоків, вартістю 3 640,00 грн без ПДВ, батарейку Duracell 9V MN 1604 K1 у кількості 5 упаковок, вартістю 704,17 грн без ПДВ, тримач телефону автомобільний магнітний на дефлекторі Winso у кількості 1 одиниці, вартістю 118,33 грн без ПДВ, ліхтар портативний Expert LP-8526A алюмінієвий 1W Led з 3Xaaa у комплектації мілітарі у кількості 1 одиниці, вартістю 133,33 грн без ПДВ, ліхтар Westinghouse WF87 3W COB 3Xaaa в комплекті ручний пластиковий червоний у кількості 1 одиниці, вартістю 79,17 грн без ПДВ, що передані на зберігання уповноваженому представнику потерпілої особи ОСОБА_9 згідно з розпискою без дати, залишити у володінні/користуванні/розпорядженні, особі, яка на законних підставах ними володіє/користується/розпоряджається.

Речові докази, а саме: транспортну карту, банківську карту Unex Bank НОМЕР_1 , два ключа з металевим брелком на якому міститься гравіювання 9Н 1040, мобільний телефон синього кольору марки Blackview IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 з сім картою мобільного оператора Life НОМЕР_4 , квитанція з Товариства з обмеженою відповідальністю Епіцентр К від 06.07.2022 про купівлю товару - води Моршинська не газ. 0,5л., що поміщені до прозорого спеціального пакету № NPU 1505967; рюкзак червоного кольору, поліетиленовий пакет чорного кольору, які поміщено до прозорого спеціального пакету № SUD1171 (квитанція Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві № ФП-013638); грошові кошти в сумі 15,00 грн купюрами 10 та 5 гривень, що поміщено до спецпакету KIV 412532 повернути особі, у якої їх було вилучено ОСОБА_7 .

Речовий доказ компакт-диск з записами камер відеоспостереження в приміщенні торгівельного центру Епіценттр зберігати в матеріалах кримінального провадження (кримінальної (судової) справи № 752/8747/22).

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення за винятком підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України (щодо обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційноїскарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1