Справа № 183/1267/23
№ 1-кп/183/1008/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

представника потерпілої - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001125 від 19.11.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська, Дніпропетровської обл., громадянина України, одруженого, який має середньо - спеціальну освіту, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 18 листопада 2022 року. приблизно о 15 годині 30 хвилин, він, керуючи автомобілем «MERCEDES-BENZ C200», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював виїзд з другорядної дороги, яка веде з автозаправної станції «Укрнафта», розташованої по вул. Сучкова, 41, м. Новомосковськ Дніпропетровської області, на головну автодорогу по вул. Гетьманській м. Новомосковськ Дніпропетровської області. В цей час по головній дорозі по вул. Сучкова зі сторони вул. Спаської в напрямку вул. Гетьманської м. Новомосковська Дніпропетровської області рухався мотоцикл марки «Lifan LF150-2E», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , на якому в якості пасажира перебувала неповнолітня ОСОБА_4 .

Водій ОСОБА_10 , не впевнившись, що не буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, діючи необережно, з кримінально протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діючи таким чином, щоб не піддавати загрозі життя та здоров`я громадян, почав виконувати маневр повороту наліво та, виїжджаючи на головну дорогу в напрямку вул. Спаської м. Новомосковська Дніпропетровської області, не надав перевагу в русі транспортним засобам, що рухаються по ній, і допустив зіткнення з мотоциклом марки «Lifan LF150-2E» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , на якому в якості пасажира перебувала неповнолітня ОСОБА_4 .

Своїми діями водій ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 10.2 Правил дорожнього руху України і дорожнього знаку 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути ввічливими»;

п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування м засобом у дорозі»;

п. 10.2 «Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає;

дорожній знак 2.1 «Дати дорогу». Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі».

Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху України і дорожнього знаку 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України знаходяться у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої водію мотоцикла неповнолітньому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у виді закритого перелому правої ключиці, які у своїй сукупності, відносяться до середнього ступеню тяжкості, оскільки зростання кісткових уламків в місці перелому відбувається в термін понад 21-ї доби, та неповнолітній потерпілій ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми з лінійним переломом лобної кістки справа. крововиливом над твердою мозковою оболонкою (епідуральна гематома до 30 см в об`ємі) у ділянці правої лобної частки, синцем навколо правого ока, закритого перелому правої ключиці, які у своїй сукупності відносяться до тяжких як небезпечні для життя.

На цих підставах ОСОБА_8 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке кваліфікується як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесні ушкодження, а неповнолітній потерпілій ОСОБА_4 - тяжкі тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_8 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 ..

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_8 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесні ушкодження, а неповнолітній потерпілій ОСОБА_4 .

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України,враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків.

Наявність щирого каяття підтверджується визнанням обвинуваченим в судовому засіданні своєї вини у вчиненому правопорушенні, висловлення жалю з приводу вчиненого.

Наявність відшкодування обвинуваченим завданих збитків підтвердили в судовому засіданні потерпілі.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра, лікаря фтизіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем мешкання зарекомендувала себе з позитивної сторони, раніше не судимий.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд виходить із положень ст.ст.50,65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність двох пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючої обставини, дані про особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення та потерпілих, у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність двох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, вважає за можливе на підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання у місцях позбавлення волі.

Застосований щодо речового доказу арешт на підставі ухвал слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.11.2022 р. (справа № 183/7869/22, провадження 1-кс/183/1886/22) та від 24.11.2022 р. (справа № 183/7869/22, провадження 1-кс/183/1888/22) належить скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку з цим процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 в дохід держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 не обирався та підстав для його обрання не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п. 1 та п. 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_8 на корить держави витрати на проведення експертизи в сумі 3020, 48 грн. (три тисячі двадцять грн. сорок вісім коп.).

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.11.2022 р. (справа № 183/7869/22, провадження 1-кс/183/1886/22) арешт на мотоцикл «Lifan LF150-2E» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.11.2022 р. (справа № 183/7869/22, провадження 1-кс/183/1888/22) арешт на автомобіль марки «Mercedes-Benz С200" державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази:

-мотоцикл «Lifan LF150-2E» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 повернути потерпілому ОСОБА_9 ;

-автомобіль марки «Mercedes-Benz С200» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути обвинуваченому ОСОБА_8 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1