Справа № 461/437/23
Провадження № 1-кс/461/649/23
про застосування запобіжного заходу
01.02.2023 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваного:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , 2012 р.н., та ОСОБА_8 , 2020 р.н., не працюючого, раніше не судимого,
старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова із клопотанням, у якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без застосування застави.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше червня 2022 року, маючи авторитет серед осіб, які схильні до вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, а також лідерські якості, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, обіг яких обмежено - метадон, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення організував незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів.
ОСОБА_9 розумів, що вказана діяльність є протиправною, яка має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, у зв`язку з чим вимагала узгоджених дій значної кількості людей, а, відтак, розумів переваги вчинення незаконного придбання, зберігання з метою збуту та збуту наркотичних засобів організованою групою. Маючи намір здійснювати такі діяння у впродовж тривалого часу та розуміючи неможливість вчинення таких дій виключно власними силами внаслідок усвідомлення можливостей збуту більшої кількості наркотичних засобів шляхом їх одночасного збуту через кількох осіб, а, як наслідок, отримання більшого прибутку та обізнаність про необхідність дотримання засобів конспірації внаслідок попереднього засудження за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, не пізніше червня 2022 року, залучив до незаконного придбання, зберігання з метою збуту та збуту наркотичних засобів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 .
Створена та очолювана ОСОБА_9 на тривалий період часу, організована група характеризувалася:
- стабільністю і згуртованістю свого складу;
- розробкою та узгодженням планів і методів вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту та незаконного збуту наркотичних засобів;
- наявністю загально визначених правил поведінки;
- домовленістю та готовністю до вчинення злочинів всіма членами організованої групи у будь-який час;
- розподілом прибутків, отриманих від злочинної діяльності між всіма її учасниками;
- чіткою ієрархією.
Всі учасники організованої групи були об`єднані єдиним планом з розподілом функцій та ролей, також були обізнані про дії кожного з них та схвалювали їх, мали єдиний умисел на особисте збагачення шляхом придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, усвідомлювали, що приймають участь у злочинній діяльності, чітко виконували відведені їм функції.
ОСОБА_9 , як організатор групи, після залучення достатньої кількості осіб для спільної злочинної діяльності, а саме вчинення особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, розробив план злочинних дій, який був доведений до відома всіх учасників організованої групи, які надалі діяли згідно нього. ОСОБА_9 , здійснював загальне керівництво та координацію дій всіх учасників організованої групи, як за допомогою мобільних телефонів, так і особисто отримував замовлення на збут наркотичних засобів. Після цього, здійснював замовлення наркотичних засобів, купував у невстановлених досудовим розслідування осіб наркотичні засоби, які зберігав при собі, а також передавав ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 з метою подальшого збуту.
Для конспірації протиправної діяльності організованої групи та уникнення викриття такої діяльності правоохоронними органами, учасники організованої групи під час телефонних розмов, пов`язаних з підготовкою та безпосереднім вчиненням злочинів, використовували, попередньо доведений до їхнього відома, спеціальний лексикон («жаргон»), з метою унеможливлення ідентифікації та подальшої документації розмов про такий злочин, вчинення усіх необхідних дій з метою укриття засобів зв`язку - мобільних терміналів, грошових коштів, отриманих від продажу наркотичних засобів.
Кошти, здобуті від незаконної реалізації наркотичних засобів використовували, як для оплати винагороди учасникам вчинення злочину, так і для задоволення потреб, які виникають у зв`язку з злочинною діяльністю.
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , будучи залученими до складу організованої групи у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше червня 2022 року, діяли як виконавці, за вказівками ОСОБА_9 , здійснювали придбання, зберігання наркотичних засобів з метою збуту та збували вказаний наркотичний засіб наркозалежним особам.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, ОСОБА_9 , діючи повторно, умисно, в складі організованої групи, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 11.01.2023 придбав вказаний наркотичний засіб, який за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 11.01.2023 передав ОСОБА_5 для подальшого збуту.
В подальшому ОСОБА_5 , діючи в складі організованої групи, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, зберігаючи при собі попередньо отриманий від ОСОБА_9 , наркотичний засіб метадон, згідно попередньої домовленості із ОСОБА_12 , 11.01.2023 близько 15:30 год. зустрівся із останнім, на вулиці біля будинку по вул. Мазепи, 29 у м.Львові, за грошові кошти в сумі 1100 грн. збув ОСОБА_12 , речовину, яка містилась у поліетиленовому згортку, що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, масою 0,8046 грама.
Цього ж дня, ОСОБА_12 добровільно видав працівникам поліції придбану ним за вищевказаних обставин речовину, яка містилась у поліетиленовому згортку, яка згідно висновку експерта, містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон в загальній кількості 0,8046 грам.
Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на незаконне придбання, зберігання з метою збуту речовин, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, ОСОБА_9 , діючи повторно, з корисливих мотивів, в складі організованої групи, з метою особистого збагачення, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 30.01.2023 передав своєму зятю ОСОБА_5 наркотичний засіб, який останній зберігали за їх спільним місцем проживання у АДРЕСА_2 з метою подальшого збуту.
30.01.2023 під час проведення обшуку на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 25.01.2023, за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , у кишені куртки ОСОБА_5 виявлено та вилучено: кристалоподібну речовину білого кольору, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон, який останній зберігав з метою збуту.
30.01.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичного засобу, вчиненому повторно, в складі організованої групи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: показаннями свідків; протоколами оглядів, ідентифікації та вручення грошових коштів; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; висновками експертів; речовими доказами, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.
ОСОБА_5 підозрюється у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 307 КК України, за яке кримінальним законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
На даний час, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий вважає, що необхідно обрати щодо останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на ризики, що дали підстави для звернення до суду із даним клопотанням.
При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, орган досудового розслідування приходить до висновку, що:
- наявні докази, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого кримінальних правопорушення є вагомими, належними, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку;
- у разі визнання винуватим, ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна;
- вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяють застосування до нього запобіжного заходу у виді позбавлення волі;
- відсутність у підозрюваного постійного місця роботи та соціальних зв`язків.
Оцінюючи особу підозрюваного та обставини вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, орган досудового розслідування приходить до переконання в тому, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , може:
-переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик підтверджується тим, що у разі визнання винуватим, ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна, а тому страх та невідворотність в майбутньому покарання за вчинене ним діяння, може спонукати останнього перебуваючи на волі ухилитися (змінити місце проживання, у т.ч. шляхом виїзду за кордон, тощо) від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення покарання.
-з метою уникнення від кримінальної відповідальності, у випадку доведення його вини судом ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування і схилити їх до зміни даних ними показань чи до дачі неправдивих показань, які б виправдовували останнього;
-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Цей ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 ніде офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків у останнього та те що останній вже притягався за злочини даної категорії, а тому в органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може продовжити займатися злочинною діяльністю та вчиняти інші кримінальні правопорушення;
-перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 матиме змогу та буде намагатись перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема може негативно впливати на хід досудового розслідування, перешкоджати проведенню слідчих дій, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками, а також з особами яким в подальшому планується повідомити про підозру у кримінальному провадженні, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.
Слідчий також зазначає, що злочин, який інкримінується підозрюваному ОСОБА_5 є особливо тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, відтак враховуючи положення п.5 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав, наведених у ньому та просив задовольнити. Вказав, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.
Захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення. Надав пояснення про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, жодним чином не доведені, просив в задоволенні клопотання відмовити та обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою або визначити розмір застави. Захисник просив врахувати особу підозрюваного ОСОБА_5 , а саме те, що він раніше не судимий, одружений, має на утриманні дружину та двох дітей, ОСОБА_7 , 2012 р.н., та ОСОБА_8 , 2020 р.н.. Вказав, що ОСОБА_5 та його сімя фактично є внутрішньо переміщеними особами, в грудні 2022 року переїхали до м. Львова із м. Запоріжжя, проживають в орендованій квартирі в загальній кількості дванадцяти людей, четверо з яких діти, разом, зокрема, з ОСОБА_9 , який є його тестем. Вказав, що ОСОБА_5 офіційно не працює, але на життя заробляє перепродажем автомобілів.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку захисника, заперечив щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.01.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був затриманий о 09 годині 45 хвилин 30.01.2023 в порядку ст. 208 КПК України.
30.01.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно, в складі організованої групи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.
Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.177 КПК України).
Згідно положень ст. 178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ч.1. ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, який у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбаченого покарання у виді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме:
-протокол огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 11.01.2023;
-протокол особистого огляду покупця від 11.01.2023;
-протокол добровільної видачі від 11.01.2023;
-висновок експерта від 20.01.2023 №СЕ-19/109-23/812-НЗПРАП;
-протокол особистого огляду покупця від 16.06.2022;
-протокол огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 16.06.2022;
-протокол добровільної видачі від 16.06.2022;
-протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_13 від 16.06.2022;
-висновок експерта від 21.07.2022 №СЕ-19/109-22/6013-НЗПРАП;
-протоколи про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 16.06.2022, 02.08.2022, 28.11.2022;
-протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 30.01.2023;
-протокол обшуку від 30.01.2023;
-протокол огляду місця події від 30.01.2023
вважаю, обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_5 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованих злочинів, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані слідчому судді разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.
Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п. 32, Series А, № 182).
При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого злочину і правильності кваліфікації його дій, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч.1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 передбачає покарання виключно у виді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з наведеними вище обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується слідчим суддею при оцінюванні ризиків.
Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).
Ризик знищити, сховати чи спотворити речі та документи, що прямо або опосередковано можуть вказувати на причетність ОСОБА_5 , а також інших осіб до вчинених кримінальних правопорушень підтверджується тим, що він може підробити документи з метою створення собі штучного алібі непричетності до вчинення інкримінованого йому злочину. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_5 до дня отримання матеріалів клопотання та додатків до нього, не мав доступу до матеріалів досудового розслідування та йому не було відомо про докази, якими володіє сторона обвинувачення.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків та інших підозрюваних слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначених ст.615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК).
Ризик незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних, а також інших невстановлених на даний час слідством осіб, у кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, тому ОСОБА_5 має реальну можливість спілкуватись із свідками, іншими підозрюваними та невстановленими слідством особами, які можуть бути причетні до інкримінованого кримінального правопорушення, і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження. Відповідно, внаслідок поза процесуального спілкування вони можуть змінити свої покази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.
Також суд вважає доведеним ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, ОСОБА_5 офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, а також підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, з корисливим мотивом. При оцінці наявності даного ризику слідчий суддя враховує, що у підозрюваного не має достатніх стримуючих факторів, які б могли вплинути на його поведінку, характер та обставини злочину, у якому він підозрюється.
Також слідчий суддя вважає доведеним ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 може негативно впливати на хід досудового розслідування, перешкоджати проведенню слідчих дій, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками, а також з особами, яким в подальшому планується повідомити про підозру у кримінальному провадженні, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.
Таким чином прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за вчинення якого законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі від дев`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна, вчиненого умисно, в складі організованої групи.
При обранні запобіжного заходу слідчим суддею враховуються дані про особу підозрюваного, а саме те, що підозрюваний раніше не судимий, перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_14 , яка є донькою підозрюваного у даному кримінальному провадженню ОСОБА_9 , з якою мають доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційного джерела доходів на даний час немає, із задовільним станом здоров`я.
Враховуючи сукупність наведених обставин, особу підозрюваного, та те, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Жодних даних, котрі б свідчили про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі матеріали клопотання не містять та такі не були надані стороною захисту.
При цьому, наявність тих обставин, що підозрюваний ОСОБА_5 має двох неповнолітніх дітей, не мають такого ступеню довіри, що можуть бути враховані як такі, що мають запобіжний вплив на процесуальну поведінку підозрюваного та не є, в даному випадку, безумовними підставами для застосування йому більш м`якого запобіжного заходу.
У зв`язку із наведеним клопотання слідчого підлягає до задоволення.
Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Згідно протоколу затримання ОСОБА_5 затримано о 09.45 год. 30.01.2023, а тому строк тримання під вартою слід обчислювати із вказаного моменту.
Водночас, відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
А відтак враховуючи, підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, що викладені вище, а також те, що ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, слідчий суддя вважає недоцільним визначати підозрюваному заставу.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в:
клопотання задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 09 год. 45 хв. 30.03.2023, із утриманням його у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19».
Відповідно до положень п.5 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначати.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 .
Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному та направити начальнику державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)».
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 03.02.2023

Слідчий суддя ОСОБА_1