Справа 688/3156/22
№ 1-кс/688/2094/22
Ухвала
про накладення арешту на майно
09 листопада 2022 року м. Шепетівка

Слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0001122 від 03 листопада 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про арешт майна,

встановив:

Старший слідчий СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Нетішинського відділу Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся із клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001122 від 03 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 28 жовтня 2022 року близько 17 год. 00 хв. в м. Нетішин, невідома особа, перебуваючи в кімнаті АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, у воєнний стан, таємно викрала у ОСОБА_5 банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , з якої в подальшому було знято кошти в сумі 1200 гривень, чим неповнолітній ОСОБА_5 було завдано матеріальної шкоди на вищевказану суму.
03 листопада2022 року за даним фактом було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001122 та розпочато досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

07 листопада 2022 року працівниками СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, було оглянуто та вилучено у неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вищевказану банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_5
07 листопада 2022 року постановою старшого слідчого СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , вищевказана банківська картка визнана речовим доказом та приєднана до матеріалів кримінального провадження.
Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що банківська картка «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_5 , являється по справі речовим доказом та в сукупності з іншими речами та документами має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, для всебічного, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення, з метою забезпечення його збереження та можливого відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди, виникла необхідність у накладені арешту.
Прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд клопотання без їх участі, підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Слідчий суддя вважає, що неявка прокурора та слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України визначено правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Враховуючи, що банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_5 , визнано речовим доказом, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст.170 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що з метою збереження речових доказів слід накласти арешт на майно із забороною відчуження, користування та розпорядження ним.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0001122 від 03 листопада 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_5 , заборонивши відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Ухвала підлягає негайному виконанню старшим слідчим СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ігор ОГОРОДНІК