У Х В А Л А
іменем України

21 листопада 2022 року м. Шаргород

Справа №152/973/22
Провадження №1-кп/152/123/22

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у закритому судовому засіданні у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000127 07.08.2022 року, клопотання прокурора Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шаргород Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, учня 7 класу Шаргородського ліцею №2, не одруженого, непрацюючого, не судимого, який не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, за вчинення суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки діянь, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

з участю:

сторін кримінального провадження

зі сторони обвинувачення:

прокурора Шаргородського
відділу Жмеринської
окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

зі сторони захисту:

особи, стосовно якої
передбачається застосування
примусових заходів виховного
характеру, ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
законного представника ОСОБА_6 ,

учасників
судового провадження:

потерпілого ОСОБА_7 ,
представника Служби у справах
дітей Шаргородської МР ОСОБА_8 ,
представника ВП №2
Жмеринського РВП ОСОБА_9 ,

встановив:

30.09.2022 на адресу Шаргородського районного суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_4 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, у виді передачі під нагляд батька ОСОБА_6 строком на два роки та у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки (а.с.3-12).

Підготовче судове засідання призначено, згідно з ухвалою від 30.09.2022 року на 25.10.2022 року та відкладено на 16.11.2022 року у зв`язку із неприбуттям ОСОБА_4 та його законних представників (а.с.29-30, 55).

16.11.2022 року проведено підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд клопотання (а.с.72-74).

Судом встановлено, що 06.08.2022 року приблизно о 17 годині, тобто в умовах воєнного стану, малолітній ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області та проходячи повз домоволодіння АДРЕСА_2 , побачив розташоване на території домоволодіння приміщення гаража, вхід на горище якого був не закритий, та з якого вирішив вчинити крадіжку.

Пересвідчившись та усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, малолітній ОСОБА_4 умисно, з метою заволодіння чужим майном, таємно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, проник у приміщення гаража через відчинене горище, де виявив транспортний засіб Dacia Logan з державним номером НОМЕР_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , належить ОСОБА_7 , через незамкнені двері проник в середину автомобіля, в якому при огляді знайшов та викрав грошові кошти в сумі 2500 грн., після чого покинув приміщення гаража тим самим шляхом, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

При цьому, малолітній ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 2500 грн.

Таким чином, суд вважає доведеним, що малолітній ОСОБА_4 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, зокрема, крадіжки (таємного викрадення чужого майна), поєднаної з проникненням у інше приміщення, вчиненої в умовах воєнного стану.

Крім цього, 07.08.2022 року приблизно з 07 години 30 хвилин до 09 години 30 хвилин, тобто в умовах воєнного стану, малолітній ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 , вирішив вчинити крадіжку чужого майна.

Пересвідчившись та усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, малолітній ОСОБА_4 умисно, з метою заволодіння чужим майном, таємно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, через незамкнені на замок двері проник у житловий будинок, де виявив належні ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Sony» серії « НОМЕР_3 » моделі «G8342», планшет торгової марки «Xiaomi» моделі «Mi PAD 4» та блок живлення (адаптер) марки «Huawei» моделі «HW-050100Е01», які викрав та покинув будинок, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Згідно з висновком експерта №5289-5291/22-21 від 01.09.2022 року, вартість мобільного телефону марки «Sony» серії «Xperia XZ1» моделі «G8342» становить 2702 грн.; вартість планшета торгової марки «Xiaomi» моделі «Mi PAD 4» складає 2900 грн.; вартість блоку живлення (адаптера) марки «Huawei» моделі «HW-050100Е01» становить 87 грн.

При цьому, малолітній ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 5689 грн.

Таким чином, суд вважає доведеним, що малолітній ОСОБА_4 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, зокрема, крадіжки (таємного викрадення чужого майна), поєднаної з проникненням у житло, вчиненої повторно та в умовах воєнного стану.

Крім того, 09.08.2022 року приблизно о 22 годині, тобто в умовах воєнного стану, малолітній ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 , вирішив вчинити крадіжку чужого майна.

Пересвідчившись та усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, малолітній ОСОБА_4 умисно, з метою заволодіння чужим майном, таємно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, демонтувавши віконне скло, проник у приміщення літньої кухні, де виявив належний ОСОБА_10 гаманець, з якого викрав грошові кошти в сумі 750 грн., після чого покинув приміщення літньої кухні тим самим шляхом, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

При цьому, малолітній ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 750 грн.

Таким чином, суд вважає доведеним, що малолітній ОСОБА_4 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, зокрема, крадіжки (таємного викрадення чужого майна), поєднаної з проникненням у інше приміщення, вчиненої повторно та в умовах воєнного стану.

Крім цього, 16.08.2022 року приблизно о 13 годині, тобто в умовах воєнного стану, малолітній ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_11 , вирішив вчинити крадіжку чужого майна.

Пересвідчившись та усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, малолітній ОСОБА_4 умисно, з метою заволодіння чужим майном, таємно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, через незачинене вікно проник у житловий будинок, де в одній з кімнат виявив належну ОСОБА_11 сумку, з якої викрав грошові кошти в сумі 10000 грн., після чого покинув будинок тим самим шляхом, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

При цьому, малолітній ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на суму 10000 грн.

Таким чином, суд вважає доведеним, що малолітній ОСОБА_4 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, зокрема, крадіжки (таємного викрадення чужого майна), поєднаної з проникненням у житло, вчиненої повторно та в умовах воєнного стану.

Малолітній ОСОБА_4 визнав себе повністю винуватим у вчиненні суспільно-небезпечних діянь при наведених вище обставинах, щиро покаявся у скоєному. Суду ОСОБА_4 пояснив, що 06 серпня 2022 року приблизно о 17 годині проходив повз приміщення гаража на АДРЕСА_5 , та виявив, що вікно на горищі відсутнє, а віконний отвір закритий пінопластом. Він вирішив вчинити крадіжку чужого майна з вказаного гаража. Біля стіни гаража знаходилося риштування, схоже на драбину, по якому він виліз до віконного отвору, через отвір між дошками, якими він був забитий навхрест, відсунув пінопласт та заліз на горище. З горища він спустився у приміщення гаража по дерев`яних коробках, що були складені в гаражі на підлозі. В гаражі знаходився автомобіль, який не був закритий на замок. Він відкрив водійські дверцята та виявив у автомобілі грошові кошти в сумі 2500 грн., які викрав. Таким самим способом він покинув приміщення гаража, а грошові кошти частково витратив на придбання чіпсів, сухариків, а 800 грн. не встиг витратити та, коли до нього приїхали працівники поліції, добровільно видав у присутності батька.

Крім того, малолітній ОСОБА_4 суду пояснив, що 07.08.2022 року вранці приблизно о 08-09 годині сидів біля приміщення Шаргородського ліцею №2 та побачив, що його сусідка ОСОБА_10 вийшла з домоволодіння і пішла в напрямку до центру м. Шаргород, після чого він вирішив вчинити крадіжку майна з її будинку. Зайшовши на подвір`я домоволодіння ОСОБА_10 , що знаходиться в АДРЕСА_3 , він побачив, що двері до будинку не замкнені на ключ, тому, відкривши двері, проник у будинок, де в одній з кімнат на стільці виявив та викрав мобільний телефон «Sony», планшет «Xiaomi» та блок живлення «Huawei». При цьому, планшет він вийняв з чохла, так як чохол був склеєний скотчем. Після цього він вийшов з будинку і з викраденим майном пішов на територію Шаргородського ліцею №2, де в кущах заховав планшет, а з телефоном пішов у напрямку до мікрорайону «Шостаківка», так як там висока швидкість Інтернету, де пограв на мобільному телефоні та повернувся до приміщення ліцею і все заховав. Через деякий час до нього приїхав поліцейський та запитав, чи не він викрав мобільний телефон та планшет у ОСОБА_10 . Він зізнався, що викрав вказані речі і добровільно видав у присутності батька.

До того ж, малолітній ОСОБА_4 суду пояснив, що 09.08.2022 року у вечірній час він вирішив вчинити крадіжку чужого майна з літньої кухні сусідки ОСОБА_10 . Прийшовши до приміщення літньої кухні, він побачив, що двері замкнені, всередині світилося і через вікно він побачив, що в приміщенні нікого немає. Знайшовши у прибудові секатор, він за його допомогою вийняв шибку у вікні і через отвір проник у приміщення кухні, де в тумбочці кухонної шафи виявив гаманець, в якому були грошові кошти в сумі 750 грн., які він викрав і тим самим способом покинув приміщення. Гроші він не потратив, а зберігав удома, а потім добровільно видав працівникам поліції в присутності свого батька.

Також, малолітній ОСОБА_4 пояснив суду, що 16.08.2022 року приблизно о 13 годині він вирішив вчинити крадіжку грошей з будинку сусіда ОСОБА_11 , котрий проживає у будинку АДРЕСА_4 . Зайшовши на територію домоволодіння, він обійшов будинок, виявив, що в одній з кімнат відкрите вікно. Через вказане відкрите вікно він проник у житловий будинок, походив по кімнатах та пошукав гроші. В коридорі він побачив сумку чорного кольору, яку відкрив та виявив гаманець, у якому були гроші. Він викрав не всі грошові кошти, що були в гаманці, а тільки 10000 грн. купюрами по 500 грн. З викраденими грошима він так само через вікно виліз з будинку та пішов на територію Шаргородського ліцею №2, де сидів на лавці та роздумував над тим, що мав придбати за викрадені кошти. Не придумавши нічого, він з викраденими грошима пішов на гойдалки, неподалік від ліцею, де його знайшов поліцейський, якому він зізнався про викрадення грошей. Викрадені у ОСОБА_11 гроші в сумі 10000 грн. він у присутності батька того ж дня видав поліції.

До того ж, малолітній ОСОБА_4 суду пояснив, що він усвідомив свою суспільно небезпечну поведінку, розкаюється у вчиненому, негативно оцінює своє діяння та запевняє суд, що ніколи в майбутньому не повторить подібної поведінки. Просить застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд батька ОСОБА_4 , з яким він проживає, а також не заперечує щодо встановлення особливих вимог до його поведінки.

Крім того, вчинення малолітнім ОСОБА_4 суспільно-небезпечних діянь, що підпадають під ознаки діянь, передбачених ч.4 ст.185 КК України, при судовому розгляді клопотання про застосування до останнього примусових заходів виховного характеру, підтверджується:

- по факту викрадення грошових коштів з автомобіля з приміщення гаража ОСОБА_7 :

- зізнавальними поясненнями малолітнього ОСОБА_4 , наведеними вище;

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який суду показав, що проживає неподалік від сім`ї Токарських, зокрема, в АДРЕСА_6 . На подвір`ї його домоволодіння знаходиться приміщення гаража, в якому ще не закінчені зовнішні будівельні роботи, а також не встановлене вікно на горищі. Разом з тим, вікно забите дошками та закрите пінопластом. В приміщенні гаража завжди знаходиться його автомобіль марки Dacia Logan з державним номером НОМЕР_1 . ОСОБА_4 він двічі бачив біля свого гаража. На його запитання, що він робить біля приміщення гаража, ОСОБА_4 відповідав, що йде до магазину. 06.08.2022 року вдень він залишив автомобіль у приміщенні гаража. В автомобілі були грошові кошти в сумі 2500 грн. Автомобіль він не замкнув, так як мав намір повернутися ввечері і закрити, але приміщення закрив на ключ. Так як у нього виникли непередбачувані сімейні обставини, він пізно повернувся з лікарні додому, то не заходив у приміщення гаража. Вранці 07.08.2022 року він зайшов у гараж, відкрив водійські дверцята і побачив на сидінні розкидані свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, паспорт, посвідчення водія. Перевіривши речовий ящик автомобіля, він виявив, що з нього викрадено 2200 грн., а також ще 300 грн. викрадено з-під козирка над лобовим склом. Всього було викрадено 2500 грн. Він відразу запідозрив, що крадіжку вчинив ОСОБА_4 . Через деякий час працівники поліції повернули йому 800 грн. з викрадених ОСОБА_4 . Не заперечує щодо клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру;

- показаннями законного представника ОСОБА_6 в судовому розгляді про те, що він має малолітнього сина ОСОБА_4 , котрий проживає з ним в домоволодінні в АДРЕСА_1 . З ними також проживає його малолітня донька. Вихованням сина та доньки він займається сам, оскільки з матір`ю дитини ОСОБА_12 розлучений, і остання не приймає ніякої участі у житті та вихованні дітей. Він самостійно опікується навчанням сина, дбає про належне харчування, придбаває одяг та шкільне приладдя. Про подію крадіжки грошових коштів з автомобіля ОСОБА_7 , що мала місце 06.08.2022 року, він дізнався від поліцейських, які прибули до нього додому та у його присутності з`ясовували у сина, чи відомо йому щось про цю крадіжку. Син зізнався про викрадення грошових коштів з автомобіля ОСОБА_7 в сумі 2500 грн. та видав 800 грн., які ще в нього залишилися, а про решту грошей повідомив, що купував на них чіпси, сухарики, солодощі. Щодо свого сина, то він може охарактеризувати, що останній зараз навчається у 7 класі Шаргородського ліцею №2, має добрі досягнення в навчанні. Вдома син спокійний, завжди допомагає по господарству, слухняний, доброзичливий, працелюбний. Він дбає про нього та має позитивний виховний вплив на дитину. Свій відпочинок і дозвілля син проводить за заняттями спортом, зокрема, грає футбол та волейбол, інколи грає ігри на мобільному телефоні. Він має добрі стосунки з сином, спроможний забезпечити нагляд за ним і постійний контроль за його поведінкою, навчанням, дозвіллям та не допустити вчинення в майбутньому суспільно небезпечних діянь. До кримінальної відповідальності він не притягався, батьківських прав не позбавлений. Оскільки він має достатній виховний вплив на сина, може забезпечити його законослухняну поведінку, продовження навчання та особливі вимоги до поведінки, то просить задовольнити клопотання прокурора і застосувати до сина примусові заходи виховного характеру та передати ОСОБА_4 під його нагляд, він згоден на передачу сина під нагляд та про покладення на нього обов`язку контролювати особливі вимоги щодо поведінки сина, зокрема, продовження навчання та здобуття загальної середньої освіти, а також не полишати домівки у певний період доби;

- витягом з кримінального провадження про внесення до ЄРДР 10.08.2022 року повідомлення про викрадення з автомобіля ОСОБА_7 , що знаходився у приміщенні гаража, грошей в сумі 2500 грн. (а.с.140);

- рапортом чергового ВП №2 Жмеринського РВП від 10.08.2022 року про надходження повідомлення про крадіжку грошових коштів у ОСОБА_7 та рапортом слідчого СВ ВП №2 Жмеринського РВП від 10.08.2022 року про виявлення факту крадіжки в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000130 (а.с.141, 142);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 10.08.2022 року від ОСОБА_7 , зокрема, про викрадення грошових коштів в сумі 2500 грн. з належного йому автомобіля, що знаходився у гаражі на АДРЕСА_5 , з якого вбачається, що потерпілий повідомив, що у викраденні грошей підозрює ОСОБА_4 , якого кілька разів бачив біля приміщення його гаража (а.с.143);

- постановою від 10.08.2022 року про визнання речовим доказом грошових коштів в сумі 800 грн., які добровільно видав ОСОБА_4 , передачі їх на відповідальне зберігання ОСОБА_7 (а.с.144);

- розпискою ОСОБА_7 про отримання на відповідальне зберігання грошових коштів в сумі 800 грн. (а.с.145);

- по факту викрадення чужого майна з житлового будинку ОСОБА_10 :

- зізнавальними поясненнями малолітнього ОСОБА_4 , наведеними вище;

- показаннями законного представника ОСОБА_6 в судовому розгляді про те, що він про крадіжку мобільного телефона та планшета у сусідки ОСОБА_10 , що мала місце 07.08.2022 року, дізнався від поліцейських, які прибули до нього додому та у його присутності з`ясовували у сина, чи відомо йому щось про цю крадіжку. Син зізнався про викрадення вказаних речей. Він не бачив, щоб син викрадені мобільний телефон та планшет приносив додому;

- витягом з кримінального провадження про внесення до ЄРДР 07.08.2022 року заяви ОСОБА_10 про вчинення крадіжки з її будинку мобільного телефона та планшета (а.с.98);

- рапортом чергового ВП №2 Жмеринського РВП від 07.08.2022 року про надходження 07.08.2022 року о 09:38 годині заяви від ОСОБА_10 про вчинення крадіжки мобільного телефону та планшету (а.с.99);

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_10 від 07.08.2022 року, з якого вбачається, що потерпіла повідомила про виявлення о 09:30 годині 07.08.2022 року крадіжки з її будинку мобільного телефона, планшета та про те, що в крадіжці підозрює ОСОБА_4 (а.с.100);

- заявою потерпілої ОСОБА_10 від 24.10.2022 року, яка подана нею до суду 25.10.2022 року, відповідно до якої потерпіла зазначила, що не має претензій до ОСОБА_4 (а.с.41);

- відомостями, що містяться в протоколі огляду місця події від 07.08.2022 року, з яких вбачається, що місцем події є домоволодіння АДРЕСА_3 , в якому мешкає ОСОБА_10 . Вхід у будинок здійснюється через двохстулкові двері. В одній із кімнат будинку на стільці виявлено чохол від планшета (а.с.101-102), з фототаблицею (а.с.103-107);

- заявою ОСОБА_4 від 07.08.2022 року у присутності батька ОСОБА_6 та понятих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про добровільну видачу працівнику поліції мобільного телефона, планшета, зарядного пристрою (а.с.109);

- відомостями, що містяться в протоколі огляду предметів від 07.08.2022 року, з яких вбачається, що предметами огляду є мобільний телефон марки «Sony» серії « НОМЕР_3 » моделі «G8342», планшет торгової марки «Xiaomi» моделі «Mi PAD 4», блок живлення (адаптер) марки «Huawei» моделі «HW-050100Е01», які добровільно видав ОСОБА_4 в присутності батька ОСОБА_6 (а.с.11) з фототаблицею (а.с.12);

- постановою від 07.08.2022 року про визнання речовим доказом мобільного телефону марки «Sony» серії « НОМЕР_3 » моделі «G8342», планшета торгової марки «Xiaomi» моделі «Mi PAD 4», блоку живлення (адаптера) марки «Huawei» моделі «HW-050100Е01», передачі їх на відповідальне зберігання ОСОБА_10 (а.с.112);

- постановою від 07.08.2022 року про визнання речовим доказом чохла від планшета «Xiaomi», передачі його у кімнату зберігання речових доказів ВП №2 Жмеринського РВП (а.с.108);

- розпискою ОСОБА_10 від 06.09.2022 року про отримання на відповідальне зберігання мобільного телефона, планшета та адаптера (а.с.118);

- висновком експерта від 01.09.2022 року за №5289-5291/22-21, з якого вбачається, що ринкова вартість станом на 07.08.2022 року мобільного телефону марки «Sony» серії «Xperia XZ1» моделі «G8342» становить 2702 грн.; вартість планшета торгової марки «Xiaomi» моделі «Mi PAD 4» складає 2900 грн.; вартість блоку живлення (адаптера) марки «Huawei» моделі «HW-050100Е01» становить 87 грн., а загальна вартість об`єктів при умові робочого стану та виконання всіх функцій, що відповідні даній моделі, становить 5689 грн. (а.с.113-116);

- по факту викрадення грошових коштів з приміщення літньої кухні ОСОБА_10 :

- зізнавальними поясненнями малолітнього ОСОБА_4 , наведеними вище;

- показаннями законного представника ОСОБА_6 в судовому розгляді про те, що він про крадіжку грошей в сумі 750 грн. сином ОСОБА_4 у сусідки ОСОБА_10 , що мала місце 09.08.2022 року, дізнався від поліцейських, які прибули до нього додому та у його присутності з`ясовували у сина, чи відомо йому щось про цю крадіжку. Син зізнався про викрадення грошей та в його присутності видав грошові кошти в сумі 750 грн., які не встиг потратити;

- витягом з кримінального провадження про внесення до ЄРДР 10.08.2022 року заяви ОСОБА_10 про вчинення крадіжки з приміщення літньої кухні її домоволодіння грошових коштів (а.с.121);

- рапортом чергового ВП №2 Жмеринського РВП від 10.08.2022 року про надходження 10.08.2022 року о 08:12 годині заяви від ОСОБА_10 про вчинення крадіжки грошових коштів (а.с.122);

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_10 від 10.08.2022 року, з якого вбачається, що потерпіла повідомила про вчинення в ніч з 09.08.2022 року на 10.08.2022 року крадіжки грошових коштів в сумі 750 грн. з приміщення літньої кухні її домоволодіння та про те, що в крадіжці підозрює ОСОБА_4 (а.с.124);

- заявою ОСОБА_10 від 24.10.2022 року, яка подана нею до суду 25.10.2022 року, відповідно до якої потерпіла зазначила, що не має претензій до ОСОБА_4 (а.с.41);

- відомостями, що містяться в протоколі огляду від 10.08.2022 року, з якого вбачається, що місцем огляду є приміщення літньої кухні в домоволодінні по АДРЕСА_3 , при огляді віконної рами якого встановлено відсутність скла у нижній секції та штапиків, з зовнішньої сторони біля дерев виявлено металевий секатор (а.с.124) з фототаблицею (а.с.125-131);

- заявою ОСОБА_4 від 10.08.2022 року про добровільну видачу 750 грн., подану в присутності батька ОСОБА_6 (а.с.133);

- протоколом огляду предметів від 10.08.2022 року, з якого вбачається, що предметом огляду є грошові кошти в сумі 750 грн. купюрами номіналом 500 грн. серії ЕЄ 5351552, 200 грн. серії ЄБ 7232685, 50 грн. серії УЛ 8705341, які добровільно видав ОСОБА_4 в присутності батька ОСОБА_6 (а.с.134) з фототаблицею (а.с.136-137):

- постановою від 10.08.2022 року про визнання речовим доказом грошових коштів в сумі 750 грн., передачі їх на відповідальне зберігання ОСОБА_10 (а.с.138);

- розпискою ОСОБА_10 про отримання на відповідальне зберігання грошових коштів в сумі 750 грн. (а.с.139);

- постановою від 10.08.2022 року про визнання речовим доказом секатора, обкантовки із вікна, слідів пальців рук, передачі їх на зберігання до кімнати зберігання речових доказів (а.с.132);

- по факту викрадення грошових коштів з житлового будинку ОСОБА_11 :

- зізнавальними поясненнями малолітнього ОСОБА_4 , наведеними вище;

- показаннями законного представника ОСОБА_6 в судовому розгляді про те, що він про крадіжку грошей в сумі 10000 грн. сином ОСОБА_4 у сусіда ОСОБА_11 , що мала місце 16.08.2022 року, дізнався від поліцейських, які прибули до нього додому та у його присутності з`ясовували у сина, чи відомо йому щось про цю крадіжку. Син зізнався про викрадення грошей та в його присутності видав грошові кошти в сумі 10000 грн., які не встиг потратити;

- заявою ОСОБА_11 від 24.10.2022 року, яка подана ним до суду 25.10.2022 року, відповідно до якої потерпілий зазначив, що не має претензій до ОСОБА_4 (а.с.42);

- витягом з кримінального провадження про внесення до ЄРДР 16.08.2022 року повідомлення ОСОБА_11 про крадіжку грошових коштів з його будинку в сумі 10000 грн. (а.с.146);

- рапортом чергового ВП №2 Жмеринського РВП від 16.08.2022 року про надходження повідомлення від ОСОБА_11 про крадіжку грошей (а.с.147);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_11 16.08.2022 року, в якій останній повідомив, що у період часу з 08 години до 16 години 16.08.2022 року з його будинку вчинено крадіжку грошових коштів у сумі 10000 грн. (а.с.148);

- відомостями, що містяться в протоколі огляду місця події від 16.08.2022 року, з якого вбачається, що місцем огляду є житловий будинок АДРЕСА_4 , видимих пошкоджень у якому не виявлено, а у одній з кімнат на підлозі біля вікна виявлено сліди від взуття із часточками ґрунту, які ведуть до вхідних дверей (а.с.149-151);

- заявою ОСОБА_4 від 17.08.2022 року про добровільну видачу грошових коштів у сумі 10000 грн., які викрадені ним з будинку ОСОБА_11 , подану в присутності батька ОСОБА_6 (а.с.152);

- відомостями, що містяться в протоколі огляду від 17.08.2022 року, з якого вбачається, що предметом огляду є грошові кошти в сумі 10000 грн., які добровільно видав ОСОБА_4 в присутності батька ОСОБА_6 (а.с.153), з фототаблицями (а.с.154-158);

- постановою про визнання речовим доказом грошових коштів в сумі 10000 грн., передачі їх на відповідальне зберігання ОСОБА_11 (а.с.159);

- розпискою ОСОБА_11 від 07.09.2022 року про отримання на відповідальне зберігання грошових коштів в сумі 10000 грн. (а.с.160).

Відповідно до постанови від 08.09.2022 року про об`єднання матеріалів досудових розслідувань, об`єднано у одне провадження матеріали кримінальних проваджень №0000127, №0000130, №0000131, №0000138 (а.с.119-120).

Представник Служби у справах дітей Шаргородської МР ОСОБА_8 повідомила, що малолітній ОСОБА_4 перебуває на обліку в Службі з 05.08.2022 року як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах. При обстеженні умов проживання ОСОБА_4 встановлено, що він виховується батьком ОСОБА_6 , котрий і забезпечує його всім необхідним, контролює навчання, дозвілля. Матір ОСОБА_4 ОСОБА_12 не позбавлена батьківських прав, але самоусунулася від виховання дитини, не спілкується з сином, не приймає участі в його утриманні. Всі умови життя, навчання, охорони здоров`я малолітнього ОСОБА_4 створив саме батько ОСОБА_6 . Вважає, що клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки батько останнього ОСОБА_6 може забезпечити нагляд та контроль за поведінкою дитини, так як має достатній виховний вплив на сина.

Інспектор з ювенальної превенції сектору превенції Жмеринського РВП ОСОБА_9 повідомила про те, що малолітній ОСОБА_4 знаходиться на обліку в ЮП СП як дитина-втікач, оскільки двічі впродовж цього року втікав з дому. Також, ОСОБА_9 висловила думку про те, що клопотання прокурора вважає обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, оскільки заходи виховного характеру у виді передачі малолітнього ОСОБА_4 під нагляд батька та встановлення особливих вимог до поведінки є ефективними, враховуючи, що дитина проживає з батьком, а матір дитини ОСОБА_12 не має позитивного впливу на сина.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_4 є малолітнім, ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьком зазначено ОСОБА_6 , а його матір`ю зазначено ОСОБА_12 (а.с.168).

28.09.2022 року ОСОБА_6 залучений в якості законного представника ОСОБА_4 , що вбачається із постанови слідчого (а.с.161).

28.09.2022 року ОСОБА_12 залучена в якості законного представника ОСОБА_4 , що вбачається із постанови слідчого (а.с.169), разом з тим в підготовчі судові засідання та для розгляду справи по суті ОСОБА_12 не прибула жодного разу, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду кримінального провадження.

З довідки-характеристики ОСОБА_6 , виданої виконкомом Шаргородської міської ради 17.08.2022 року за №1536 та довідки про склад сім`ї від 17.08.2022 року за №1535, вбачається, що останній характеризується позитивно, ніяких компрометуючих матеріалів щодо нього міська рада не має; до складу його сім`ї входять син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_15 , 2011 року народження (а.с.166, 165).

До кримінальної відповідальності ОСОБА_6 не притягався (а.с.164); на обліках у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога Шаргородської МЛ не перебуває (а.с.167).

Матір ОСОБА_4 ОСОБА_12 неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності (а.с.174-175); характеризується як особа, яка не працює, ніяких компрометуючих матеріалів щодо неї міська рада не має, що вбачається із довідки від 17.08.2022 року за №1537 (а.с.172); на обліках у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога Шаргородської МЛ не перебуває (а.с.171).

З довідки Служби у справах дітей Шаргородської міської ради від 17.08.2022 року вбачається, що ОСОБА_12 не позбавлена батьківських прав щодо ОСОБА_4 , але догляд за дитиною здійснює тільки батько (а.с.173).

Вказані обставини підтверджуються актом обстеження спеціалістами Служби у справах дітей Шаргородської МР умов проживання сім`ї, в якій виховується малолітній ОСОБА_4 , від 17.08.2022 року, з якого вбачається, що вихованням, навчанням та утриманням дитини займається батько ОСОБА_6 , який створив належні умови для життя дитини (а.с.177).

Малолітній ОСОБА_4 за місцем проживання Шаргородською МР охарактеризований позитивно, що вбачається із довідки від 17.08.2022 року за №1529 (а.с.179), проживає з батьком ОСОБА_6 та молодшою сестрою ОСОБА_15 , 2011 року народження (а.с.180).

За місцем навчання малолітній ОСОБА_4 охарактеризований добре; має добрий фізичний розвиток, брав участь у шкільних та районних спортивних змаганнях; програмовий матеріал засвоїв на середньому рівні, навчається не в повну міру своїх можливостей, потребує постійного контролю, не виявляє зацікавленості до навчання; до виконання громадських доручень ставиться відповідально та був обраний на посаду відповідального за зберігання шкільного майна; товариський, вольовий, принциповий, має лідерські здібності; протягом навчання ІІ семестру 2021-2022 навчального року не пропустив жодного заняття, але заняття дистанційно пропускав; дотримується правил поведінки в навчальному закладі; з повагою ставиться до старших та має доброзичливі стосунки з людьми, легко знаходить спільну мову з товаришами; негативному впливу також піддається легко (а.с.181).

З довідки Шаргородського ліцею №2 вбачається, що орієнтовно базову середню освіту ОСОБА_4 отримає 16.06.2025 року (а.с.182).

До кримінальної відповідальності ОСОБА_4 не притягався (а.с.176); на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога Шаргородської МЛ не перебуває (а.с.178).

З ухвали Шаргородського районного суду від 05.09.2022 року вбачається, що до ОСОБА_4 застосовано примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд батька на строк один рік (а.с.183-186).

Як встановлено судом, суспільно небезпечні діяння, що розглядаються у цьому кримінальному провадженні, вчинені до постановлення ухвали Шаргородського районного суду від 05.09.2022 року.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 уточнив клопотання та просить застосувати до малолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у зв`язку із вчиненням суспільно-небезпечних діянь, що підпадають під ознаки діянь, передбачених ч.4 ст.185 КК України, які вважає доцільними та ефективними, зокрема, у виді передачі під нагляд батька ОСОБА_6 на строк два роки, а також у виді обмеження дозвілля малолітнього та встановлення особливих вимог до його поведінки, а саме: в період часу з 18 години до 07 години не залишати місця постійного проживання території домоволодіння АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_4 продовжити навчання у закладі освіти до здобуття базової загальної середньої освіти, тобто до 16.06.2025 року.

Крім того, прокурор ОСОБА_3 просить покласти обов`язки по контролю за обмеженням дозвілля ОСОБА_4 та щодо продовження ним освіти на його батька ОСОБА_6 , а також надіслати судове рішення після набрання ним законної сили Службі у справах дітей Шаргородської МР для контролю за поведінкою дитини.

Потерпілий ОСОБА_7 підтримав клопотання прокурора ОСОБА_3

ОСОБА_4 , його законний представник ОСОБА_6 та захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора ОСОБА_3 .

При цьому батько ОСОБА_4 ОСОБА_16 надав згоду на передачу під його нагляд дитини на строк два роки, а також покладення контролю за поведінкою та навчанням сина.

Вислухавши думки прокурора ОСОБА_3 , малолітнього ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_5 , котрий просив при вирішенні питання про встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього обмеження щодо залишення помешкання у певний період доби визначити у шість місяців, представника Служби у справах дітей Шаргородської МР ОСОБА_8 , представника ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 , вивчивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.22 КК України, кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

В силу вимог ч.2 ст.22 КК України, кримінальній відповідальності за ч.4 ст.185 КК України підлягають особи, які вчинили кримінальні правопорушення у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Малолітній ОСОБА_4 на момент вчинення суспільно небезпечних діянь після досягнення одинадцятирічного віку, не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за ч.4 ст.185 КК України, тобто чотирнадцяти років, що вбачається із свідоцтва про його народження (а.с.168).

Згідно з ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Статтею 498 КПК України встановлено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

З роз`яснень, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» вбачається, що до особи, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, можна застосовувати примусові заходи виховного характеру.

Крім того, як вбачається з роз`яснень, що містяться в п.1 згадуваної постанови ПВСУ, метою застосування таких заходів має бути забезпечення

інтересів неповнолітнього, які полягають в одержанні не тільки

належного виховання, а й освіти, лікування, соціальної,

психологічної допомоги, захисту від жорстокого поводження,

насильства та експлуатації, а також у наявності можливості

адаптуватися до реалій суспільного життя, підвищити

загальноосвітній і культурний рівень, набути професії та

працевлаштуватися.

Так, ч.2 ст.105 КК України встановлено, що суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Частиною 3 ст.105 КК України встановлено, що до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

У п.4 постанови ПВСУ №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» звернуто увагу судів на те, що передбачений в ч.2 ст.105 КК України перелік примусових заходів виховного характеру є вичерпним.

Крім того, з роз`яснень, що місяться в п.6 згадуваної постанови ПВСУ вбачається, що обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо

поведінки неповнолітнього (п.2 ч.2 ст.105 КК) слід

розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час

доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди

органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи

роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку

продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності

хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних

засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо. Відповідно до ч. 3 ст.105 КК суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього,

повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній

зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу

неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно

небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити,

а які заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього

і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою

для виправлення неповнолітнього. На практиці обмеження дозвілля чи

інші особливі вимоги щодо поведінки неповнолітнього можуть

установлюватися на декілька місяців, що пов`язано, наприклад, із

необхідністю пройти курс лікування від алкоголізму, наркоманії,

токсикоманії, позбутися інших шкідливих для здоров`я звичок або

закінчити навчання в школі, одержати професійні навики та

працевлаштуватися (іноді і на певний період після цього).

Також, з роз`яснень, що місяться в п.6 згадуваної постанови ПВСУ вбачається, що передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які

їх заміняють (п.3 ч.2 ст.105 КК), допускається лише

за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний

виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою… Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або

осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням

даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати

неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені

батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою

поведінку не здатні позитивно впливати на нього. Хоча в законі не

передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх

заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має

отримати таку згоду…. Строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин

справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика,

цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року,

оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не

довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Згідно із ст.500 КПК України, судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника та представників служби у справах дітей і уповноваженого підрозділу органів Національної поліції, якщо вони з`явилися або були викликані в судове засідання, згідно із загальними правилами цього Кодексу. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Даючи кримінально-правову оцінку суспільно небезпечним діянням малолітнього ОСОБА_4 , суд виходить з оцінки його пояснень в судовому засіданні у сукупності з дослідженими та проаналізованими доказами з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Частинами 1, 2 ст.501 КПК України встановлено, що під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме. Якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.

З огляду на аналіз зазначених норм кримінального процесуального законодавства та встановлених обставин у ході судового розгляду і проаналізованих судом доказів, суд вважає за необхідне з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав малолітньої особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.501 КПК України, зазначити встановлений у судовому засіданні в ході розгляду кримінального провадження час вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_4 , що має ознаки крадіжки, а саме, по факту викрадення чужого майна (мобільного телефона, планшета, адаптера) в ОСОБА_10 , що мало місце 07.08.2022 року, зокрема, вранці, приблизно із 07 години 30 хвилин до 09 години 30 хвилин, оскільки на цей час вказують досліджені судом докази.

Так, з витягу з ЄРДР від 07.08.2022 року вбачається, що заява ОСОБА_10 про вчинення крадіжки надійшла до ВП №2 Жмеринського РВП приблизно о 09 годині 40 хвилин 07.08.2022 року (а.с.98), що підтверджується рапортом чергового ЧЧ ВП №2 Жмеринського РВП про надходження повідомлення по лінії 102 07.08.2022 року о 09 годині 38 хвилин про крадіжку телефону та планшету (а.с.99).

До того ж, у протоколі про прийняття заяви від ОСОБА_10 про вчинення правопорушення від 07.08.2022 року вбачається, що остання повідомила про те, що вранці 07.08.2022 року приблизно о 09 годині 30 хвилин повернулася з ринку додому та виявила відсутність мобільного телефону, планшета (а.с.100).

Огляд місця події домоволодіння ОСОБА_10 проведено слідчим 07.08.2022 року на підставі заяви потерпілої з 10 години 15 хвилин до 11 години 10 хвилин (а.с.101-102).

Огляд добровільно виданих малолітнім ОСОБА_4 предметів (планшета, мобільного телефона та зарядного пристрою), що були викрадені в ОСОБА_10 , проведено слідчим 07.08.2022 року з 11 години 50 хвилин до 12 години 10 хвилин (а.с.110).

Крім того, малолітній ОСОБА_4 в суді пояснив, що вранці 07.08.2022 року він пішов з дому до приміщення Шаргородського ліцею №2, де знаходився на площадці та побачив, що ОСОБА_10 вирушила з дому в напрямку до центру міста Шаргород, після чого він вирішив вчинити крадіжку майна з її будинку і відразу пішов у належне потерпілій домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_3 .

Тому суд вважає за необхідне, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав малолітньої особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.501 КПК України, зазначити, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, що має ознаки крадіжки, з будинку ОСОБА_10 07.08.2022 року у період часу з 07 години 30 хвилин до 09 години 30 хвилин.

Вказані вище обставини, встановлені судом в ході судового розгляду, не змінюють ні спрямованості умислу малолітнього ОСОБА_4 на вчинення викрадення майна у ОСОБА_10 , ні кваліфікації суспільно небезпечного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Проаналізовані при судовому розгляді клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру докази переконують суд, що малолітній ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки діянь, передбачених КК України, зокрема, під ознаки крадіжки (таємного викрадення чужого майна), поєднаної з проникненням у житло та у інше приміщення, вчиненої в умовах воєнного стану, а також три суспільно небезпечні діяння ще й повторно, відповідальність за які передбачена ч.4 ст.185 КК України, а саме: 06.08.2022 року приблизно о 17 годині викрав грошові кошти в сумі 2500 грн. з транспортного засобу ОСОБА_7 , проникнувши в приміщенні гаража, що знаходиться в АДРЕСА_5 ; 07.08.2022 року вранці, приблизно з 07 години 30 хвилин до 09 години 30 хвилин викрав мобільний телефон, планшет та адаптер, проникнувши до житлового будинку ОСОБА_10 , що знаходиться в АДРЕСА_3 ; 09.08.2022 року приблизно о 22 годині викрав грошові кошти в сумі 750 грн., проникнувши у приміщення літньої кухні ОСОБА_10 , що знаходиться в АДРЕСА_3 ; 16.08.2022 року приблизно о 13 годині викрав грошові кошти в сумі 10000 грн., проникнувши у житловий будинок ОСОБА_11 , що знаходиться в АДРЕСА_4 .

Тобто, суд встановив, що суспільно небезпечні діяння, вчинені ОСОБА_4 , мали місце; вони вчинені малолітнім ОСОБА_4 у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ці діяння.

Відтак, суд вважає, що до малолітнього ОСОБА_4 слід застосувати примусові заходи виховного характеру.

Виходячи з роз`яснень, що містяться в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», суд повинен з`ясувати: 1) дані про особу неповнолітнього вік (число, місяць, рік народження, які мають бути підтверджені долученими до справи копіями свідоцтва чи актового запису про народження), інші біографічні дані; вікові і психологічні особливості (темперамент, рівень загального розвитку, інтереси, ціннісні орієнтації та ін.); стан здоров`я; соціальну (суспільну) характеристику (взаємовідносини в сім`ї та колективі, ставлення до праці, навчання, участь у суспільному житті тощо); 2) ставлення неповнолітнього до наслідків діяння, яке він учинив; 3) дані про батьків неповнолітнього (наявність у них судимостей, позбавлення їх батьківських прав, їхній спосіб життя, здатність забезпечити виховний вплив на неповнолітнього та постійний контроль за його поведінкою); 4) обставини, що негативно впливали на виховання неповнолітнього; 5) наявність дорослих підбурювачів та інших осіб, які втягнули неповнолітнього у злочинну діяльність.

З показань під час судового розгляду законного представника ОСОБА_6 , представників Служби у справах дітей та ВП №2 Жмеринського РВП, а також з досліджених документів, здобутих під час досудового розслідування і приєднаних до матеріалів кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_4 на час вчинення суспільно небезпечних діянь навчався у Шаргородському ліцеї №2, зокрема, закінчив шість класів та переведений у сьомий клас, що підтверджується також відповідною довідкою-характеристикою з ліцею (а.с.181).

Судом встановлено, що за місцем навчання ОСОБА_4 характеризується позитивно, товариський, веселий, виконує правила поведінки в закладі, але навчається не в повну міру своїх сил, потребує більшого контролю з боку батьків щодо навчання.

Також, судом встановлено, що малолітній ОСОБА_4 проживає разом із батьком та з молодшою сестрою, тобто у неповній сім`ї, а матір дитини не приймає участі в житті, вихованні, утриманні дитини.

Як встановлено судом, батько ОСОБА_4 ОСОБА_6 належним чином піклується про сина, позитивно характеризується за місцем проживання, до кримінальної відповідальності не притягався, батьківських прав не позбавлений, займається вихованням та утриманням сина, має на нього позитивний виховний вплив, син не вийшов з-під його контролю і піддається виховному впливу.

Виходячи із досліджених в судовому розгляді доказів та показань учасників судового провадження, суд вважає, що обставиною, яка негативно впливає на виховання малолітнього ОСОБА_4 , є недостатній контроль за його поведінкою поза межами дому з боку батька, з яким проживає дитина, а також відсутність будь-якого виховного впливу та піклування з боку матері ОСОБА_12 , яка проживає окремо від дитини та не приймає участі в утриманні та вихованні сина.

Визначаючи, який саме примусовий захід виховного характеру необхідно застосувати до малолітнього ОСОБА_4 , суд враховує думки прокурора ОСОБА_3 , малолітнього ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , представника Служби у справах дітей Шаргородської МР ОСОБА_8 , інспектора з ЮП СП Жмеринського РВП ОСОБА_9 , а також особу малолітнього, ставлення до вчинених суспільно небезпечних діянь, ставлення до навчання, стан здоров`я, умови життя, виховання, дані про сім`ю, обставини, що негативно впливають на нього, ступінь здатності батька малолітнього ОСОБА_6 забезпечити виховний вплив на сина та контроль за його поведінкою, дозвіллям.

З урахуванням встановлених у кримінальному провадженні обставин, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_4 слід застосувати примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд батька ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст.97, 105 КК України, оскільки він не вийшов з-під контролю останнього, навчається, піддається виховному впливу, може виправитися при здійсненні батьком контролю за його поведінкою, а батько згоден на застосування щодо його сина примусового заходу виховного характеру і передачу ОСОБА_4 йому під нагляд на строк два роки.

Щодо застосування такого виду примусових заходів виховного характеру як обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до його поведінки, суд виходить з такого.

Так, прокурор ОСОБА_3 у клопотанні просить застосувати до ОСОБА_4 ще інший примусовий захід виховного характеру, передбачений п.2 ч.2 ст.105 КК України, у виді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до його поведінки, зазначаючи таке: в період часу з 18 години до 07 години не залишати місце постійного проживання будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_4 продовжити навчання в загальноосвітніх навчальних закладах.

Відповідно до ст.53 Конституції України, кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою.

Частиною 2 ст.12 ЗУ «Про освіту» встановлено, що повна загальна середня освіта в Україні є обов`язковою і здобувається в інституційних або індивідуальних формах, визначених законодавством, як правило, в закладах освіти.

Згідно з ч.3 ст.12 ЗУ «Про освіту», повна загальна середня освіта має три рівні освіти: початкова освіта тривалістю чотири роки; базова середня освіта тривалістю п`ять років; профільна середня освіта тривалістю три роки. Початкова, базова середня і профільна середня освіта можуть здобуватися в окремих закладах освіти або у структурних підрозділах однієї юридичної особи (закладу освіти).

Пунктами 4, 5 ст.1 ЗУ «Про повну загальну середню освіту» встановлено, що заклад загальної середньої освіти юридична особа, основним видом діяльності якої є освітня діяльність, що провадиться на певному рівні (рівнях) повної загальної середньої освіти; заклад освіти, що забезпечує здобуття повної загальної середньої освіти (далі заклад освіти), заклад загальної середньої освіти або заклад професійної (професійно-технічної), фахової передвищої чи вищої освіти, що провадить освітню діяльність на певному рівні (рівнях) повної загальної середньої освіти.

Частиною 1 ст.4 ЗУ «Про повну загальну середню освіту» встановлено, що базова середня освіта другий рівень повної загальної середньої освіти, що передбачає виконання учнем вимог до результатів навчання, визначених державним стандартом базової середньої освіти; профільна середня освіта третій рівень повної загальної середньої освіти, що передбачає виконання учнем вимог до результатів навчання, визначених державним стандартом профільної середньої освіти.

Частиною 2 цього ж Закону встановлено, що у закладах освіти: початкова освіта здобувається протягом чотирьох років; базова середня освіта здобувається протягом п`яти років; профільна середня освіта здобувається протягом трьох років. Тривалість здобуття повної загальної середньої освіти на кожному її рівні може бути змінена (подовжена або скорочена) залежно від форми здобуття освіти, результатів навчання та/або індивідуальної освітньої траєкторії учня.

Таким чином, повна загальна середня освіта, яка складається із трьох рівнів, є обов`язковою та здобувається у закладах загальної середньої освіти або закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої чи вищої освіти, що провадить освітню діяльність на певному рівні (рівнях) повної загальної середньої освіти.

Разом з тим, прокурором, у порушення вимог ст.105 КК України та роз`яснень, що містяться в п.6 постанови ПВСУ №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», не конкретизовано у клопотанні, які види дозвілля слід обмежити, а також у яких дослівно «загальноосвітніх навчальних закладах» слід зобов`язати ОСОБА_4 «продовжити» навчання, та на яку особу слід покласти контроль за виконанням такого примусового заходу виховного характеру.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 уточнив клопотання в цій частині та просить зобов`язати ОСОБА_4 продовжити навчання у закладі освіти до здобуття базової середньої освіти до 16.06.2025 року, коли останній отримає документ про таку освіту, після чого він має вибір, де продовжувати здобувати повну загальну середню освіту.

Вимога в період часу з 18 години до 07 години не залишати місце постійного проживання у будинку АДРЕСА_1 , на переконання суду, не є обмеженням дозвілля ОСОБА_4 , а є лише особливою вимогою до поведінки останнього, оскільки зобов`язує не полишати домівки в певний час доби.

Крім того, на переконання суду, посилання прокурора на те, що ОСОБА_4 слід заборонити залишати будинок АДРЕСА_1 , не сприятиме гармонійному розвитку його особистості та якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, що передбачено ст.3 Конвенції про права дитини, оскільки, знаходячись в межах квартири, починаючи з 18 години, дитина позбавляється, в тому числі, можливості занять спортом, майструванням, моделюванням тощо, що не завжди можливо в межах квартири.

При цьому, суд зауважує, що з характеристики з місця навчання на ОСОБА_4 вбачається, що він активно займається спортом, приймає участь у шкільних та районних спортивних змаганнях.

Також, батько малолітнього повідомив суду, що ОСОБА_4 активно займається футболом, приймає участь у різних футбольних змаганнях.

Сам ОСОБА_4 в суді пояснив, що крім занять футболом, він ще займається волейболом, приймає участь у змаганнях в ліцеї, для цього тренується на спортивній площадці біля ліцею.

Тому суд вважає, що обмеження його пересування і зобов`язання перебувати тільки у межах квартири є таким, що порушує його права та перешкоджатиме спортивним тренуванням, враховуючи, що він активно займається футболом та волейболом, змагається на районному рівні за свій заклад освіти.

Суд вважає, що вимогу до поведінки ОСОБА_4 , яка полягає у обмеженні його перебування поза межами домівки у певний період доби, слід застосувати з врахуванням можливості перебування останнього в межах домоволодіння в цілому, що включає і подвір`я, і допоміжні приміщення домоволодіння.

До того ж, тривалість вказаної вимоги до поведінки ОСОБА_4 слід встановити впродовж шести місяців, що, на переконання суду, буде ефективним.

Крім того, з врахуванням вимог Конституції України та ЗУ «Про освіту» щодо обов`язковості повної загальної середньої освіти, суд вважає, що таку особливу вимогу до ОСОБА_4 , яка полягає у продовженні навчання, слід застосувати на строк до здобуття ним базової середньої освіти, оскільки на даний час він навчається у 7 класі Шаргородського ліцею №2, а щодо здобуття профільної середньої освіти, то дитина має право вирішувати, у якому закладі освіти може її здобувати після отримання базової середньої освіти.

Враховуючи, що батьком малолітнього ОСОБА_6 надана суду згода на застосування примусового заходу виховного характеру у виді передачі дитини під нагляд батька, то суд вважає, що контроль за дотриманням ОСОБА_4 особливих вимог щодо перебування в межах домівки у певний час доби та щодо продовження навчання і здобуття базової середньої освіти слід покласти на батька малолітньої особи, який щодо цього не заперечує.

До того ж, суд констатує, що ні Служба у справах дітей Шаргородської міської ради, ні уповноважений ювенальний підрозділ поліції, ні педагогічний колектив Шаргородського ліцею №2, в якому навчається ОСОБА_4 , не зверталися до суду із клопотаннями про здійснення контролю за виконанням ним вимог щодо обмеження часу перебування поза домівкою в певний час доби, щодо продовження навчання та здобуття повної загальної середньої освіти.

Крім того, суд враховує вимоги ст.27 Конвенції про права дитини, згідно з якою батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У зв`язку із наведеним суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_4 інших видів примусових заходів виховного характеру, передбачених ч.2 ст.105 КК України, зокрема, направлення його до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків, або застереження, оскільки при обставинах, що встановлені при розгляді клопотання, суд вважає такі заходи виховного характеру неефективними.

Враховуючи встановлені під час розгляду клопотання обставини справи, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Так, грошові кошти у сумі 800 грн., що визнані речовим доказом, приєднані до матеріалів кримінального провадження і знаходяться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_7 до вирішення кримінальної справи (а.с.144, 145), слід залишити у власності потерпілого, відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Мобільний телефон марки «Sony» серії « НОМЕР_3 » моделі «G8342», планшет торгової марки «Xiaomi» моделі «Mi PAD 4», блок живлення (адаптер) марки «Huawei» моделі «HW-050100Е01», чохол від планшета, грошові кошти в сумі 750 грн., секатор, що визнані речовими доказами, приєднані до матеріалів кримінального провадження і знаходяться на зберіганні в потерпілої ОСОБА_10 до вирішення кримінальної справи та в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Жмеринського РВП (а.с.108, 112, 118, 132, 138), слід повернути потерпілій, відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Обкантовку із вікна та сліди пальців рук, що визнані речовими доказами та знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Жмеринського РВП (а.с.132), слід знищити, як такі, що не мають цінності.

Грошові кошти у сумі 10000 грн., що визнані речовим доказом, приєднані до матеріалів кримінального провадження і знаходяться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_11 до вирішення кримінальної справи (а.с.159, 160), слід залишити у власності потерпілого, відповідно до вимог ст.100 КПК України.

У кримінальному провадженні стороною обвинувачення понесені судові витрати на залучення експертів, зокрема, висновку товарознавчої експертизи №5289-5291/22-21 (а.с.113-116), які становлять 943,85 грн. (а.с.117).

Згідно з роз`ясненнями ВС у постанові від 12.09.2022 року у справі №203/241/17, процесуальні витрати це передбачені кримінальним процесуальним законом затрати, які виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, понесені органами досудового розслідування, прокуратури і суду та іншими учасниками кримінального провадження. Умовно їх можна поділити на: витрати, які учасник кримінального провадження несе самостійно та витрати, які здійснюються за рахунок Державного бюджету України.

Компенсація процесуальних витрат особам, які залучаються у кримінальне провадження, перш за все є важливою гарантією повноти встановлення обставин справи, забезпечує реалізацію принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів, захищає права осіб, що здійснюють у кримінальному судочинстві покладені на них процесуальні обов`язки.

В основі механізму відшкодування процесуальних витрат лежать правовідносини між суб`єктами, що в різних процесуальних статусах залучаються у провадження та несуть у зв`язку з цим витрати, і посадовими особами та органами, які зобов`язані компенсувати зазначені витрати за рахунок публічних або приватних коштів.

При цьому питання розподілу таких витрат повинно вирішуватися індивідуально у кожному кримінальному провадженні з урахуванням всіх обставин їх виникнення, підстав завершення кримінального провадження та судового розгляду.

Так, положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК.

Приписами ст.118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються із 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Згідно з приписами ч.1 ст.122 КПК витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу положень кримінального процесуального закону, які регулюють питання розподілу та стягнення процесуальних витрат, слідує, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (ч.1 ст.124, ч.1 ст.126, п.13 ч.1 ст.368, ч.4 ст.374 КПК).

Що стосується стягнення судом саме процесуальних витрат за проведення експертиз, то важливе значення у механізмі їх розподілу в кримінальному провадженні набуває питання про те, хто призначав експертизу та за чиєю ініціативою вона проводилась, а також чи входить проведення експертизи до сфери службових обов`язків залученого експерта, чи є експерт співробітником державних експертних установ.

Основними нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність експерта, окрім КПК, є Закон України «Про судову експертизу» й Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 8 жовтня 1998 року, з подальшими змінами і доповненнями.

Згідно з ч.1 ст.69 КПК, експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України «Про судову експертизу» на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.

Експертиза у кримінальному провадженні переважно проводиться експертами з державних спеціалізованих установ, їх територіальних філій, експертних установ комунальної форми власності, та її проведення належить до службових обов`язків вказаних експертів, за ними зберігається середній заробіток за місцем роботи за весь час, витрачений ними у зв`язку з викликом до органів досудового розслідування, слідчого, прокурора або суду.

Проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України. Це положення відповідає приписам ст.15 Закону України «Про судову експертизу», а також ч.2 ст.122 КПК.

При цьому установи, які проводять судово-експертну діяльність надсилають органу досудового розслідування, що здійснює відповідне кримінальне провадження, рахунок з визначенням вартості проведеної судової експертизи. Після закінчення досудового розслідування та складання обвинувального акту, у цьому процесуальному документі, серед іншого, слідчий повинен вказати відомості про розмір витрат на залучення експерта, які у разі винесення судом обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави (п.8 ч.2 ст.291, ч.2 ст.124 КПК).

Враховуючи викладене, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалося кримінальне провадження, у разі: 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) у разі залучення експерта саме стороною захисту.

Оскільки ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, а сторона захисту не залучала жодних експертів, тому відповідно до приписів ч.2 ст.122, ст.124 КПК України, витрати на проведення товарознавчої експертизи в сумі 943,85 грн. не підлягають стягненню з ОСОБА_4 та покладаються на державу.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду висловлена і в ухвалі від 15.03.2018 року у справі №390/1488/17.

Керуючись ст.ст.100, 122, 124, 498-501 КПК України, ч.2 ст.97, п.п.2, 3 ч.2 ст.105 КК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_4 задовольнити та застосувати примусові заходи виховного характеру, передбачені п.п.2, 3 ч.2 ст.105 КК України, зокрема, у виді встановлення особливих вимог до поведінки та передачі малолітнього під нагляд батька.

Передати малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шаргород Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, учня 7 класу Шаргородського ліцею №2, не одруженого, непрацюючого, не судимого, який не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, під нагляд батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 .

Встановити тривалість примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі малолітнього ОСОБА_4 під нагляд батька ОСОБА_6 , застосованого 21.11.2022 року Шаргородським районним судом Вінницької області протягом двох років, починаючи з часу набрання цією ухвалою законної сили.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шаргород Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, учня 7 класу Шаргородського ліцею №2, не одруженого, непрацюючого, не судимого, який не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, особливі вимоги до його поведінки:

- зобов`язати малолітнього ОСОБА_4 в період часу з 18 години до 07 години не залишати місце постійного проживання домоволодіння АДРЕСА_1 на строк шість місяців, починаючи з часу набрання цією ухвалою законної сили;

- зобов`язати малолітнього ОСОБА_4 продовжити навчання у Шаргородському ліцеї №2 до 16 червня 2025 року, тобто до здобуття базової середньої освіти та отримання документа про базову середню освіту.

Контроль за виконанням малолітнім ОСОБА_4 особливих вимог до його поведінки покласти на батька ОСОБА_6 .

Копію цієї ухвали надіслати Службі в справах дітей Шаргородського міської ради та сектору превенції Жмеринського РВП для відома та здійснення контролю за виконанням ухвали про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Речові докази: грошові кошти у сумі 800 (вісімсот) гривень повернути потерпілому ОСОБА_7 ; мобільний телефон марки «Sony» серії «Xperia XZ1» моделі «G8342», планшет торгової марки «Xiaomi» моделі «Mi PAD 4», блок живлення (адаптер) марки «Huawei» моделі «HW-050100Е01», чохол від планшета, грошові кошти в сумі 750 (сімсот п`ятдесят) гривень повернути потерпілій ОСОБА_10 ; грошові кошти у сумі 10000 (десять тисяч) гривень повернути потерпілому ОСОБА_11 .

Звільнити ОСОБА_4 від оплати витрат за проведення судової товарознавчої експертизи №5289-5291/22-21 від 01.09.2022 року в сумі 943 (дев`ятсот сорок три) гривні 85 (вісімдесят п`ять) копійок та компенсувати такі за рахунок коштів Державного бюджету України.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошено 25.11.2022 року о 08 годині.

Суддя: