Справа № 464/4147/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1052/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року у м.Львові

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 19 жовтня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0001460 від 10 травня 2016 року,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

встановила:

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 19 жовтня 2022 року задоволено клопотання прокурора та закрито кримінальне провадження, внесене 10 травня 2016 року до ЄРДР за № 0001460, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та скерувати справу для додаткового розслідування. Також просить встановити посадових осіб, які причетні до затягування слідства та притягнути їх до дисциплінарної відповідальності.

Свої апеляційні вимоги апелянт мотивує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що не відповідає завданням кримінального провадження, постановлена без всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи. В апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначає, що 10.05.2016р. до Сихівського ВП ГУНП у Львівській області надійшла його заява про те, що невідомі особи 09.05.2016р. нанесли йому тілесні ушкодження середньої тяжкості, а 28.10.2021р. прокурор звернувся з клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку із не встановленням осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Покликається, що слідство у даній справі проводилось однобоко, на свідків чинився тиск.

Апелянт зазначає, що в оскаржуваній ухвалі перераховано проведені у справі слідчі (розшукові) дії, проте не проведено їх аналіз, не зроблено відповідних висновків, не усунуто протиріч. Крім цього, вказує, що відповідно до ст. 100 КПК України суд мав вирішити питання речового доказу, зокрема його куртки, яка була долучена до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу.

Також покликається, що упродовж слідства та розгляду судом клопотання прокурора про закриття кримінального провадження було порушено його права, передбачені ст. 56 КПК України. Стверджує, що представники органу досудового розслідування не надсилали йому документи, які стосуються цієї справи, зокрема ухвали про відмову у задоволенні його клопотань, що позбавило його можливості оскаржувати такі рішення, Крім цього, повістки про розгляд судом клопотання про закриття кримінального провадження не надходили за місцем його проживання, а покликання про те, що він не з`явився у підготовче судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи не відповідає дійсності. Вказує, що суд першої інстанції порушив його права, як потерпілого, оскільки розглянув клопотання про закриття кримінального провадження у його відсутність. Вказує, що 04.10.2022р. на адресу суду було надіслано довідку, видану ВЧ НОМЕР_1 про те, що він проходить військову службу і з 19.07.2022р. залучений до складу сил і засобів діючого угрупування військ Сил оборони держави та бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії.

На апеляційний розгляд ОСОБА_6 не прибув та про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове рекомендоване повідомлення №541, а отже його неявка у відповідності до ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

При апеляційному розгляді прокурор заперечив вимоги поданої апеляційної скарги, як безпідставні, зазначивши про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала у повній мірі відповідає наведеній нормі закону.

Відповідно до п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з ч.4 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Таким чином, вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Як встановлено у ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули, зокрема, такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

При цьому, Касаційний кримінальний суд в складі Верховного суду в постанові від 22.05.2018 року у справі № 665/2387/14-к вказав, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальна справа щодо цієї особи.

Таким чином, слід дійти висновку, що закриття провадження у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України є безумовним, та з огляду на положення ст. 284 КПК України таке рішення приймається судом за клопотанням прокурора.

Згідно матеріалів справи 10 травня 2016 року до ЄРДР за № 0001460 внесено відомості щодо факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , за попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 122 КК України.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні проведено допити потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Отримано висновок експерта № 957 від 18.05.2017р. за результатами проведеної судово-медичної експертизи. Допитано в якості свідків працівників УПП у м. Львові ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , долучено до матеріалів кримінального провадження відеозапис реєстраторів поліцейських. Проведено огляд куртки ОСОБА_6 , долучено її до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу. Проведено додаткові допити потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Проведено впізнання за участю потерпілого ОСОБА_6 , а також проведено одночасні допити між потерпілим ОСОБА_6 та свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Проведено слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_6 , а також слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_9 . Отримано та долучено до матеріалів кримінального провадження додатковий висновок експерта № 750. Скеровано запити у 8-му МКЛ м. Львова і оператору «102» та отримано відповіді.

Крім цього, у ході досудового розслідування на виконання повторних письмових вказівок прокурора від 19.07.2021р., зокрема і щодо вирішення питання про призначення судово-психологічної експертизи з застосуванням поліграфа, 19.07.2021р. до матеріалів кримінального провадження долучено заяву ОСОБА_18 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про згоду на проведення психофізіологічної експертизи (дослідження) із застосуванням поліграфа, за умови проходження такого ж дослідження ОСОБА_6 . З метою усунення протиріч у показаннях, для проведення додаткового допиту, неодноразово викликався ОСОБА_6 та його матір ОСОБА_8 , однак останні у СВ ВП №2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області не з`являлись та причини неявки не повідомили.

Отже, під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження проводились слідчі (розшукові) заходи, спрямовані на встановлення особи, причетної до скоєння кримінального правопорушення, однак встановити особу, причетну до вчинення кримінального правопорушення вжитими заходами не надалось можливим. Повідомлення про підозру по вказаному кримінальному провадженню жодній особі не здійснювалося.

Враховуючи, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений ст. 49 КК України, з моменту вчинення злочину минув, а особу яка вчинила злочин не встановлено, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, зі змісту ст. 284 КПК України вбачається, що умовами для закриття кримінального провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України є наявність визначених законом умов для закриття кримінального провадження та відповідне клопотання прокурора. При цьому, за наявності всіх визначених законом вимог, закриття кримінального провадження є обов`язком суду.

Отже, оскільки органом досудового розслідування не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, а з моменту його вчинення минуло більше п`яти років, тобто строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про задоволення клопотання прокурора та закрив кримінальне провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини справи, що мають значення для справи спростовуються вищенаведеним.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження проведено ряд слідчих (розшукових) дій, у тому числі і перевірено причетність осіб на яких вказував ОСОБА_6 , проте особу, яка вчинила злочин, не встановлено, і матеріали досудового розслідування не містять відомостей щодо вручення будь-якій особі повідомлення про підозру у вчиненні зазначеного злочину.

При цьому, колегія суддів враховує, що при розгляді клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України повнота та якість проведених у кримінальному провадженні слідчих (розшукових) дій не є предметом дослідження і відповідно не має оцінюватися судом.

Також колегія суддів звертає увагу, що нормами чинного законодавства суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями встановлювати посадових осіб, які причетні до затягування слідства та притягувати їх до дисциплінарної відповідальності, як просить апелянт у поданій апеляційній скарзі.

Колегія суддів визнає безпідставними апеляційні доводи ОСОБА_6 про порушення місцевим судом його прав, через те, що розгляд клопотання прокурора про закриття кримінального провадження проведено без його участі і повідомлення про дату час та місце проведення судового засідання на його адресу не надходили.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_6 достовірно знав про розгляд місцевим судом клопотання прокурора про закриття вказаного кримінального провадження.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_6 неодноразово подавав до місцевого суду клопотання та свої письмові пояснення з приводу розгляду судом вказаного клопотання прокурора.

Зокрема, місцевим судом 21.01.2022р. одержано клопотання ОСОБА_6 , у якому останній наводить свої пояснення щодо проведеного розслідування у даному кримінальному провадженні та просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора та скерувати справу на додаткове розслідування (а.с.14-15). 25.01.2022р. на адресу місцевого суду надійшли аналогічні за змістом письмові пояснення ОСОБА_6 з приводу клопотання прокурора (а.с. 21-22). 10.05.2022р. надійшла заява ОСОБА_6 про долучення до матеріалів справи повістки на відправку (а.с. 43, 44).

20.07.2022р. на адресу місцевого суду надійшла заява ОСОБА_6 про долучення до матеріалів справи документу про його перебування у складі ЗСУ. У даній заяві ОСОБА_6 просив зупинити провадження у справі на підставі положень п.2 ч.1 ст. 253 ЦПК України (а.с. 59, 60). Після цього, призначене на 22.07.2022р. судове засідання було відкладено на 16.08.2022р. Водночас, 12.08.2022р. на адресу місцевого суду надійшли додаткові пояснення ОСОБА_6 , у яких останній просив взяти до уваги його пояснення при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження та відреагувати на порушення законодавства слідчим і прокурором під час проведення слідства. (а.с. 65-66).

Таким чином, наведені обставини підтверджують обізнаність ОСОБА_6 про розгляд судом першої інстанції клопотання прокурора про закриття кримінального провадження. При цьому, матеріали справи не містять заяв ОСОБА_6 про відкладення судового розгляду у справі, яка перебувала у провадженні місцевого суду з 28.10.2021р.

Оскільки, матеріалами справи достеменно підтверджено обізнаність ОСОБА_6 про розгляд судом першої інстанції згаданого клопотання прокурора, і ОСОБА_6 у надісланих на адресу суду клопотаннях та поясненнях висловив свою ставлення до клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав вважати, що судове провадження у суді першої інстанції з розгляду згаданого клопотання прокурора здійснено із порушенням вимог КПК України, у тому числі прав ОСОБА_6 .

З приводу апеляційних доводів ОСОБА_6 про те, що у відповідності до ст.100 КПК України місцевий суд повинен був вирішити питання про речовий доказ, зокрема його куртки, яка була долучена до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу, колегія суддів враховує положення ч.9 ст.100 КПК України, а також положення ч.3 ст.26 КПК України.

Так, згідно ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Разом з тим, згідно матеріалів кримінального провадження на розгляд місцевого суду не виносилось питання щодо вирішення долі речових доказів у даному кримінальному провадженні, і жодні речові докази суду першої інстанції у ході розгляду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження не надавались, а тому, на думку колегії суддів, у суду першої інстанції не було обов`язку вирішувати питання про долю речових доказів.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що подана у справі апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

За наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 19 жовтня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0001460 від 10 травня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: