Справа № 373/2237/19
УХВАЛА

22 грудня 2022 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

його законного представника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

його захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілої ОСОБА_11

її представника адвоката ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяславі в режимі відеоконференції

клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_8

клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відносно цього обвинуваченого

клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відносно цього обвинуваченого

в кримінальному провадженні № 0000205 від 01.06.2019 про обвинувачення за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 119 КК України,

встановив:

ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що як працівник Національної поліції був обізнаний з правилами зберігання та використання вогнепальної зброї, а також необхідністю дотримання заходів безпеки при поводженні з нею, проте 31.05.2019 в період часу з 13 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв., знаходячись на території домоволодіння по АДРЕСА_1 разом із поліцейським ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 та неповнолітнім ОСОБА_6 , за домовленістю з двома останніми та спільно з ними, з метою реалізації злочинного наміру, направленого на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка полягала у створенні небезпеки життю та здоров`ю невизначеної кількості людей, через здійснення пострілів з вогнепальної зброї, свідомо нехтуючи тим, що місце ураження кулі є громадським місцем, здійснив постріли з невстановленої вогнепальної зброї калібру 5,6 мм, використовуючи набої кільцевого спалаху, які споряджені кулями калібру 5,6 мм ( 22 LR), в напрямку будинку № 46 по вул. Героїв Дніпра в м. Переяславі-Хмельницькому, біля якого в той час перебували малолітні особи, в тому числі і ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час вчинення вищевказаних хуліганських дій, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, неодноразово, без відповідного дозволу, тримаючи в руках невстановлену вогнепальну зброю, калібру 5,6 мм, здійснював її переміщення у стані, можливому для швидкого використання (здійснення пострілів), споряджав набоями та здійснював із неї постріли.

31.05.2019 приблизно о 15 год. 36 хв., під час вчинення вищевказаних хуліганських дій, перебуваючи на ганку будинку АДРЕСА_1 , з невстановленої вогнепальної зброї, з використанням набоїв кільцевого спалаху, споряджених кулями калібру 5,6 мм (22 LR), не маючи на меті заподіяння смерті іншій людині, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, здійснив постріл в бік однієї з умовних мішеней, яка по траєкторії знаходилася між будинком АДРЕСА_2 , внаслідок якого куля влучила в голову малолітньому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинивши ушкодження, від яких останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Окрім того, у невстановлені місце та час, діючи умисно, придбав бойові припаси набої, калібром 9 мм з маркуванням «ЛПЗ», набої, калібром 9 мм, з маркуванням «МАКАRОV», магазин від пістолету «Макаров» з маркуванням « НОМЕР_1 » з набоями в кількості 8 шт., 7 з яких з маркуванням «LCV»13 та 1 шт. з маркуванням «36,70», які незаконно, без передбаченого законом дозволу, зберігав за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_3 .

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 27.10.2022 відносно обвинуваченого було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення альтернативного виду запобіжного заходу застави. Строк дії запобіжного заходу відповідно до цієї ухвали до 25 грудня 2022 року.

16.12.2022 прокурор подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 із тримання під вартою на цілодобовий домашній із покладенням на нього певних обов`язків, у тому числі носити електронний засіб контролю. Таке клопотання було вручене обвинуваченому та його захиснику 14.12.2022.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, підтверджуються зібраними органом досудового розслідування доказами. ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує, що свідчить про можливість його переховування від суду та про можливість незаконного впливу на інших обвинувачених у справі на стадії вирішення судом клопотань, проведення експертизи та судових дебатів. Також зазначає, що він може перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, не зазначаючи його зовсім.

Вказує на те, що рішенням Європейського суду з прав людини від 27.10.2022 визнано порушення ст. 3,13 Європейської конвенції з прав людини під час утримання ОСОБА_8 в ДУ «Київський слідчий ізолятор». Крім того, цим рішенням визнано прийнятними скарги стосовно порушення вимог п 3 ст. 5 Конвенції.

Вважає, що обвинуваченому слід змінити обраний запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з підстав, що зазначені в клопотанні з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, оскільки застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів є неможливим. Вказав, що носіння обвинуваченим електронного засобу контролю забезпечить його належну процесуальну поведінку. Проте, упевненості в наявності достатньої кількості такого засобу контролю в Національній поліції не висловив.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав у повному обсязі. Також прокурор зазначає, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу не припинилися, а нових обставин, які б свідчили про їх зменшення, не встановлено.

Стосовно заявлених захисниками обвинуваченого ОСОБА_8 клопотань про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний час заперечує, вважаючи їх необґрунтованими, оскільки вони не відповідають тяжкості злочинів в яких обвинувачується ОСОБА_8 та такий запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Потерпіла та її представник не підтримали ні подане прокурором клопотання, ні клопотання захисників обвинуваченого, бо вважають, що відсутні передбачені законом підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому. Домашній арешт не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_13 частково погодився із клопотання прокурора в частині необхідності зміни запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт. Проте, вважає необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, клопотання прокурора щодо застосування цілодобового домашнього арешту із необхідністю носити електронний засіб контролю, бо щодо такої обставини не наведено жодного обґрунтованого ризику. Ризики має встановлювати прокурор, а не перекладати обов`язок їх доведення на суд, а тому посилання прокурора є безпідставними. Нових обставин, що зумовлювали б обмеження свободи пересування ОСОБА_8 не встановлено, тривалий час жодних процесуальних дій в суді не здійснюється в зв`язку з проведенням судової експертизи.

ОСОБА_8 має сталі соціальні зв`язки, не маю наміру ухилятися від суду чи впливати на інших обвинувачених, а тому йому слід змінити вид запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки судове слідство по справі завершено, всі учасники справи допитані і всі докази судом досліджені. Просить надати йому можливість перебувати під домашнім арештом в садовому будинку, що належить його рідній сестрі і лише протягом певного часового проміжку (в нічний час) задля реалізації можливості працевлаштуватися.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 висловив таку ж позицію щодо клопотання прокурора, подавши своє власне, відмінне від клопотання адвоката ОСОБА_13 , клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний час, години якого на одну годину відрізняється від часу, зазначеного в клопотанні адвоката ОСОБА_13 .

Обвинувачений підтримав своїх захисника та додав, що просить лише змінити йому запобіжний захід, враховуючи неналежні умови тримання в умовах СІЗО.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 200 та 201 КПК України прокурор або захисник обвинуваченого мають право звернутися до суду/подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому. Підстав для відмови у задоволенні такого клопотання прокурора чи залишення його без розгляду суд не вбачає.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому за клопотаннями прокурора та захисників обвинуваченого, суд враховує мету і підстави застосування запобіжних заходів, а також обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Посилання прокурора на необхідність зміни обвинуваченому запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із покладенням обов`язку носити електронний засіб контролю в зв`язку з наявністю рішення Європейського суду з прав людини від 27.10.2022 «Справа Приходько та інші проти України» свідчить про те, що стороною обвинувачення прийняте відповідне рішення лише в зв`язку з констатацією цим Судом факту неналежних умов утримання обвинуваченого під вартою та відсутності у нього ефективного засобу юридичного захисту в зв`язку з такою скаргою. В цілому, клопотання прокурора нічим не відрізняється від усіх його попередніх клопотань про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що були предметом розгляду судом.

Подані стороною захисту клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу також мають один і той же зміст, що свідчить про відсутність обґрунтованої підозри, доказів винуватості та відсутності ризиків, які передбачені КПК України.

Вирішуючи подані відносно обвинуваченого клопотання судом враховано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, зважаючи на відсутність підстав вважати, що такий ризик припинився від дня постановлення ухвали суду про обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу, наявні.

У судовому засіданні судом не встановлено будь-яких обставин, що вказували б на відсутність жодного ризику, який зазначений прокурором в клопотанні. Вагомість наявної обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину в поєднанні з тяжкістю покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, дає підстави вважати, що існує ризик вчинення особою дій щодо переховування від суду.

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Цілодобовий домашній арешт зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого у даній справі та дасть змогу його соціальної адаптації після тривалого тримання під вартою та відверне можливість мати спокусу на вчинення будь-яких дій, що суперечитимуть приписам ст. 177 КПК України.

Покладення судом на обвинуваченого обов`язку носити електронний засіб контролю взагалі не вмотивований прокурором, котрий не зміг виразно та переконливо довести суду та іншим учасникам судового розгляду необхідність такого обов`язку в умовах даного кримінального провадження та наявність такого засобу контролю у відповідному органі НП України.

Посилання сторони захисту на зміну запобіжного заходу обвинуваченому із тримання під вартою на домашній арешт, із забороною залишати своє житло в нічний час задля надання можливості працевлаштуватися в ПП «Фірма «Енергомонтаж» після звільнення його з-під варти та можливості проживати в помешканні рідної сестри обвинуваченого суд оцінює таким чином. Судом вище зазначено, що він дійшов висновку про те , що саме цілодобовий домашній арешт зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого у даній справі та дасть змогу його соціальної адаптації після тривалого тримання під вартою та відверне можливість мати спокусу на вчинення будь-яких дій, що суперечитимуть приписам ст. 177 КПК України. Часовий проміжок домашнього арешту який просить установити сторона захисту співпадає із встановленим за місцем проживання обвинуваченого часом комендантської години. У цей час усі мешканці, за виключенням окремої встановленої законом категорії громадян, мають законодавчу заборону на вільне пересування на території громади, що свідчить про недієвість такого обмеження в цій справі.

Щодо можливості проживати і фактично перебувати під домашнім арештом не за місцем проживання обвинуваченого, а в садовому будиночку, котрий належить його рідній сестрі суд констатує таке. З наданих стороною захисту документів вбачається, що ОСОБА_15 має у власності земельну ділянку в садовому товаристві, на якій збудований садовий будинок, що за твердженням техніка з інвентаризації нерухомого майна можливо надійно та безпечно експлуатувати. Правовстановлюючого документу на нього суду не надано.

Обґрунтування сторони захисту про те, що обвинувачений не може перебувати під домашнім арештом у власному помешканні, бо у ньому проживає певна кількість людей, що унеможливить нормальне проживання, а тому домашній арешт має відбуватися ним в садовому будиночку рідної сестри судом не приймається. Перебуваючи під домашнім арештом у своєму помешканні обвинувачений матиме змогу скористатися певними соціальними благами завдяки іншим особам, котрі там проживають. Неможливість проживання обвинуваченого у його власному житлі є неприпустимим у даному випадку. Сторонні для нього особи, які там проживають за твердженням його захисника, а не сам обвинувачений, мають нести тягар обмеження користування майном.

Щодо гарантованого працевлаштування обвинуваченого в ПП «Фірма «Енергомонтаж», юридична адреса якої свідчить про те, що вона розташована в сусідній квартирі з квартирою обвинуваченого суд зазначає таке. Цілодобовий домашній арешт обвинуваченого, що проживає у квартирі, означає те, що він вправі вільно пересуватися в межах будинку в якому він проживає та його прибудинкової території і не означає заборону фізично вийти з квартири для задоволення своїх побутових чи фізіологічних потреб.

Реалізація власником свого права на житло, у відповідності до ст. 379, 382 ЦК України, включає в себе не лише право на проживання в ізольованому помешканні в житловому будинку, призначеному та придатному для постійного у ньому проживання, а й право на майно багатоквартирного будинку до якого входить: приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Зважаючи на це, суд констатує, що обвинувачений матиме змогу, у випадку дійсного бажання, працевлаштуватися та виконувати відповідну роботу на підприємстві, що розташоване (зареєстроване) у сусідній квартирі. Окрім того, можливість дистанційної роботи для працівників передбачена чинним трудовим законодавством і широко запроваджується останнім часом в Україні.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд вважає, що законодавчо визначені підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням на нього відповідних обов`язків, покладення яких доведене прокурором і, на думку суду, є достатніми в даній справі.

За таких обставин, як клопотання прокурора так і клопотання захисників обвинуваченого, про зміну запобіжного заходу підлягають частковому задоволенню з підстав, що зазначені судом вище.

Керуючись ст. ст. 9, 177, 194, 200-201, 331 КПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відносно цього обвинуваченого задовольнити частково.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відносно цього обвинуваченого задовольнити частково.

Змінити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому залишати своє житло квартиру АДРЕСА_4 цілодобово, за виключенням часу прямування до пунктів укриття, часу перебування у таких пунктах та часу зворотного шляху додому під час оголошеної повітряної тривоги в населеному пункті, де він проживає, а також часу, необхідного для виконання ним обов`язків, передбачених пунктами 1 та 4 наступного абзацу цієї ухвали.

Покласти на обвинуваченого обов`язки:

1)прибувати до суду за першою вимогою в даному кримінальному провадженні;

2)утриматися від спілкування з іншими обвинуваченими в даній справі;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

терміном на 2 (два) місяці.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , негайно доставити до місця проживання і звільнити з під-варти.

Передати дану ухвалу для виконання до місцевого органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого в порядку, визначеному п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України.

Строк дії ухвали два місяці від дня її постановлення.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 26.12.2022.

Суддя ОСОБА_16 ОСОБА_17