Справа № 308/8290/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003096 від 13.09.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Процесуальний керівник у кримінальному провадженні прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про закриття кримінального провадження, у зв`язку з не встановленням особи , яка вчинила кримінальне правпорушення та із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (у порядку п.3-1 ч.1 та п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України).

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження № 0003096 від 13.09.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Як вказано у клопотанні, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся із заявою, в якій вказав, що 15 серпня 2013 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_6 за попередньою змовою з громадянкою ОСОБА_7 , знаходячись поряд з будинком АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою позбавлення волі малолітньої ОСОБА_8 , 2002 року народження, без відома батьків останньої, незаконно, всупереч її волі, помістили до салону автомобіля марки «Мазда», де вона не бажала знаходитися, та у подальшому, привезли її до адміністративної будівлі Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, для дачі пояснень з приводу викрадення грошових коштів в сумі 4000 гривень, належних громадянці ОСОБА_7 , де її незаконно тримали на протязі 30 хвилин.

Прокурор зазначає, що так як подія даного злочину відбулась 15 серпня 2013 року, то з моменту вчинення минуло понад 5 роки, а тому наявні всі підстави для закриття кримінального провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Окрім того, прокурор зазначає, що проведеними слідчими діями встановити особу не вдалося, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення по вказаному кримінальному провадженню особі не оголошувалось, жодна особа у цьому кримінальному провадженні як підозрюваний допитана не була, тобто не встановлено особу , яка вчинила кримінальне правопорушення.

Прокурор враховуючи наведене, керуючись ст.36, п.3, п.5 ч. 9 ст. 100, п. 3-1 ч. 1 та п.11 ч.2, абзацу 4 ч.4 ст. 284 КПК України, ст.12, ст.49, п.1 ч.3 ст.96-1, п.1, п.3 ч.1 ст.96-2 КК України, просить суд: кримінальне провадження № 0003096 від 13.09.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, закрити, на підставі п. 3-1 ч. 1 та п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив закрити кримінальне провадження.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд дослідивши матеріали клопотання приходить до наступного висновку.

У провадженні Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження № 0003096 від 13.09.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

В ході досудового розслідування , з метою здобуття доказів , встановлення особи, яка скоїла кримінальне правопорушення, проведено ряд слідчих та процессуальних дій.

Зокрема встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся із заявою до органу поліції , в якій вказав, що 15 серпня 2013 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_6 за попередньою змовою з громадянкою ОСОБА_7 , знаходячись поряд з будинком №71, що розташований в місті Ужгород по вул. Другетів, діючи умисно, з метою позбавлення волі малолітньої ОСОБА_8 , 2002 року народження, без відома батьків останньої, незаконно, всупереч її волі, помістили до салону автомобіля марки «Мазда», де вона не бажала знаходитися, та у подальшому, привезли її до адміністративної будівлі Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, для дачі пояснень з приводу викрадення грошових коштів в сумі 4000 гривень, належних громадянці ОСОБА_7 , де її незаконно тримали на протязі 30 хвилин.

Під час досудового розслідування допитана 18.09.2013 року малолітня (неповнолітня) потерпіла ОСОБА_8 у присутності законного представника , яка вказала, що 15 серпня 2013 року близько 15 год. 00 хв, їй зателефонувала ОСОБА_9 , яка є матірю її подруги ОСОБА_10 та повідомила, що її донька ОСОБА_10 привезла для неї подарунок і попросила, щоб вона за ним вийшла у двір будинку АДРЕСА_1 . Після чого ОСОБА_8 вийшла на вулицю та підійшла до машини, де перебувала ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Коли ОСОБА_8 сіла до салону автомобіля , ОСОБА_9 зачинила дверці автомобіля та почала звинувачувати ОСОБА_8 в тому, що перебуваючи в її помешканні викрала гроші, які належали ОСОБА_12 . Потім вони поїхали на вул. Гагаріна, що в м. Ужгороді та згодом поїхали за межі міста Ужгорода. Коли заїхали в с. Оноківці Ужгородського району ОСОБА_9 пригальмувала поряд з дитячим табором відпочинку під назвою «Малятко», зупинивши автомобіль на узбіччі дороги. В цей момент ОСОБА_9 знову почала кричати на ОСОБА_8 , ображаючи нецензурними словами та погрожуючи, що застосує до неї фізичну силу, якщо вона не зазнається у викраденні грошей. Почувши погрози з боку ОСОБА_9 , а також зважаючи на те, що ОСОБА_8 не мала змоги зателефонувати своїм батькам, щоб повідомити про те, що її кудись везуть вона дуже злякалася. Потім вони поїхали у відділення поліції, де ОСОБА_9 почала розповідати працівникам поліції, що в неї було викрадено гроші та показавши на ОСОБА_8 почала в черговий раз звинувачувати в тому, що це саме ОСОБА_8 викрала гроші. Після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_12 зайшли до одного з службових кабінетів, де особа чоловічої статі (як вона зрозуміла працівник поліції) почав спілкуватися з ОСОБА_9 , а також запитавши ОСОБА_8 де її батьки, сказав що необхідно їх викликати. Тоді ОСОБА_8 повідомила, що не може зателефонувати батькам, так як ОСОБА_9 забрала належний їй мобільний телефон. Повернувши ОСОБА_8 мобільний телефон, остання зателефонували своїм батькам та через кілька хвилин до райвідділу міліції приїхали її батьки .

Під час досудового розслідування допитана 18.09.2013 року свідок ОСОБА_13 вказала, що 15 серпня 2013 року о 15 год. 20 хв. приїхала додому та зайшовши до квартири побачила, що її донька ОСОБА_14 відсутня. На протязі 40-50 хвилин разом зі своїм чоловіком їздили по місту , розшукуючи доньку ОСОБА_15 . Близько 16 год. 15 хв. їй зателефонувала її донька ОСОБА_14 , яка повідомила, що знаходиться в районному відділі міліції, а також те, що її туди забрала ОСОБА_16 , яка звинувачує її у викраденні грошей. В подальшому від своєї доньки ОСОБА_17 вона довідалась, про те, що близько 15 год. 00 хв. до їх квартири підїхали ОСОБА_9 разом з ОСОБА_12 та повідомили, що в них для ОСОБА_17 є подарунок . Коли остання вийшла та сіла до них в машину, ОСОБА_9 закривши двері машини, щоб ОСОБА_8 не вийшла почала кричати на останню, погрожуючи застосування до неї фізичної сили та вимагати, щоб та повернули їй гроші. Після цього поїхали в напрямку відділу міліції, де ОСОБА_8 повинна була зізнатись в тому, що викрала гроші.

Окрім цього, допитаний в якості потерпілого 19.09.2013 року ОСОБА_5 під час досудового розслідування надав аналогічні покази показам свідка ОСОБА_13 .

Також, неповнолітня ОСОБА_18 допитана на досудовому розслідуванні в якості свідка 19.09.2013 року вказала, що 15.08.2013 року вона перебувала разом з ОСОБА_8 у останньої вдома. Через деякий час побачила, що ОСОБА_19 хтось зателефонував на мобільний телефон та після цього вони разом в двох вийшли на вулицю. Поряд підїзду будинку стояв автомобіль в якому сиділи дві жінки. ОСОБА_8 підійшла до автомобіля та жінка яка сиділа за кермом сказала, щоб ОСОБА_8 сіла в машину, що остання і зробила. За мить автомобіль поїхав.

Окрім цього, допитаний 24.12.2013 року на досудовому розслідуванні в якості свідка ОСОБА_20 , який працює о/у Ужгородського РВ УМВС України, вказав, на те, що 15.08.2013 року до нього в приміщенні Ужгородського РВ звернулася гр. ОСОБА_9 з метою написання заяви про крадіжку грошей. З нею такою була гр. ОСОБА_21 та неповнолітня дівчина. Під час написання заяви ОСОБА_9 та ОСОБА_21 розповіли, що вони підозрюють в крадіжці грошей неповнолітню, яка була з ними в той час, ОСОБА_8 , 2002 р.н. Після того, як ОСОБА_20 запитав як дана неповнолітня опинилася з ними, ОСОБА_9 та ОСОБА_21 пояснили, що вони взяли її з м. Ужгорода, де дана неповнолітня проживала. Після чого з машини принесли належний ОСОБА_8 мобільний телефон та вона передзвонила своїм батькам.

Відповідно п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Аналіз вказаної норми процесуального законодавства свідчить про те, що закриття кримінального провадження можливе виключно за наявності двох обставин: 1) якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення; 2) у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вказані дві підстави є взаємозалежними та повинні бути в поєднані між собою. Тобто, законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Звертаючись із клопотанням про закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків, визначених ст. 49 КК України, прокурор залишив поза увагою показання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_5 , які вказали на конкретних осіб, що вчинили кримінальне правопорушення.

В даному випадку, в ході перевірки показань потерпілої ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_5 , щодо причетності до вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_9 та ОСОБА_21 , та належної кваліфікації вказаних дій за нормами кримінального кодексу України, вбачаються явні протиріччя з нормою процесуального закону, оскільки закриття кримінального провадження можливе виключно за наявності двох обставин: 1) якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення; 2) у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Вказані дві підстави є взаємозалежними та повинні бути в поєднані між собою.

Така позиція узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у справі № 397/42/20 від 23.02.2021 року.

Лише факт того, що на даний час закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, оскільки кримінальне правопорушення вчинено 15.08.2013 року, не може слугувати безумовною підставою для закриття даного кримінального провадження та не звільняє орган досудового розслідування, прокурора від обов`язку провести досудове розслідування та прийняти процесуальне рішення у кримінальному провадженні.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що проведеними слідчими діями було встановлено осіб, які причетні до вчиненого кримінального правопорушення.

Кримінальне процесуальне законодавство України передбачає, що при наявності зареєстрованого у ЄРДР кримінального провадження, в разі встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення слід звернутись до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, або з клопотанням про закриття провадження з підстав, передбачених ст. 284 КПК України.

В разі встановленя відсутності в діях даної особи складу кримінального правопорушення, слідчий зобов`язаний винести відповідну постанову про закриття кримінального провадження.

Внесення змін до КПК України , зокрема доповнення ч.1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків визначених загальними засадами ст. 9, 25 КПК України.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов до переконання, що у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження № 0003096 від 13.09.2013 року на підставі п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, необхідно відмовити.

Керуючись ст. 284 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003096 від 13.09.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 13.02.2023 року о 13 год. 45 хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1