Справа № 481/2/23
Провадж.№ 1-кс/481/368/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2023 року Слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг клопотання слідчого СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000267 від 28.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

10.04.2023 року поштою до Новобузького районного суду Миколаївської області було надіслано клопотання слідчого СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_3 , датоване 07.04.2023 року, в обґрунтування якого останній вказав, що 28.12.2022 року до чергової частини ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколївській області надійшла заява від мешканки смт. Казанка, Баштанського району, ОСОБА_4 , про те, що 26.12.2022 року невідома особа шахрайським шляхом заволоділа її грошовими коштами в загальній сумі 68000 гривень.

28.12.2022 року за даним фактом відомості про кримінальне правопрушення, передбачене ч.3 ст.190 КК України, в порядку ст. 214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000267.

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження 06.04.2023 року на підставі заяви про добровільну видачу ОСОБА_5 в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , проведено огляд мобільного телефону марки «Xiaomi Mi 9 T» синього кольору imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім картою мобільного оператору ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , які останній добровільно видав для подальшого проведення експертиз.

Оглянуті предмети було поміщено до прозорого полімерного файлу, опечатано та вилучено до ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області.

З метою збереження слідів вчинення вказаного кримінального правопорушення, вищевказане майно було вилучено до ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області та в порядку ст. 98 КПК України визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню та передано на зберігання до ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, що розташований за адресою: вул. Ярослава Мудрого, 6, м. Новий Буг, Миколаївської області.

Враховуючи те, що вищевказані речі можуть мати значення для встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, могли зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, з метою схоронності, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, слідчий вважає за необхідне накласти арешт на зазначене майно.

В судове засідання прокурор ОСОБА_6 не з`явився, надав суду заяву, в якій просив клопотання задовольнити та справу слухати без його участі.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно обґрунтоване і підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим (прокурором) вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Диспозиція ч.3 ст.190 КК України передбачає шахрайство, вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Як вбачається з матеріалів в провадженні СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000267 відомості про яке внесені 28.12.2022 року до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.04.2023 року на підставі заяви про добровільну видачу ОСОБА_5 в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , проведено огляд мобільного телефону марки «Xiaomi Mi 9 T» синього кольору imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім картою мобільного оператору ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , які останній добровільно видав для подальшого проведення експертиз.

Вищевказані речі визнано речовими доказами за постановою слідчого СВ відділення поліції №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_3 від 07.04.2023 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що вилучені при добровільній видачі вищезазначені речі мають значення речових доказів, можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт вказаного майна з дотриманням строків, встановлених ч. 5 ст.171 КПК України.

До клопотання слідчим додано: витяг з ЄРДР №0000267 від 06.03.2023 року, з якого убачається, що 28.12.2022 року було зареєстровано кримінальне провадження з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч.3 ст.190 КК України; заяву ОСОБА_4 від 28.12.2022 року, протокол допиту потерпілої ОСОБА_4 від 29.12.2022 року, заяву ОСОБА_5 про добровільну видачу мобільного телефону марки «Xiaomi Mi 9 T» синього кольору imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім картою мобільного оператору ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 від 06.10.2023 року, протокол огляду предмету від 06.04.2023 року, постанову про визнання речовим доказом від 07.04.2023 року.

Слідчий суддя погоджується з думкою слідчого, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено прокурором доданими до клопотання доказами, а відтак існують реальні підстави для накладення арешту на це майно, яке вилучене 07.04.2023 року у особи, під час його добровільної видачі у громадянина ОСОБА_5 , з метою збереження такого і використання його як доказів у кримінальному провадженні.

Разом з тим, необхідно зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Також, слідчий суддя, встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника (володільця) майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Отже, слідчий суддя, перевіривши вище зазначене майно, на яке слідчий просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно у вигляді заборони користування та розпорядження ним, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати наявність існування ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_3 , задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони користування, розпорядження майном, а саме: мобільним телефоном марки «Xiaomi Mi 9 T» синього кольору imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім картою мобільного оператору ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_5 , які останній видав 06.04.2023 року працівникам поліції, на підставі заяви про добровільну видачу.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Відповідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1