Справа № 183/2379/23
№ 1-кп/183/1108/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному проваджені № 0000010 від 04 січня 2023 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки сел. Ківшарівка Куп`янської міськради Харківської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, не одруженої, маючої на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України,

в с т а н о в и в:

У відповідності до обвинувального акту та доданих до нього матеріалів кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, повністю згодна зі встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного нею, в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 ознайомлена з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 1 ст. 394 КПК України, подала письмову заяву про розгляд обвинувального акту відносно неї у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за її відсутності.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2023, у відповідності до вимог ст.ст. 381, 382 КПК України, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, призначено до судового розгляду у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За результатами спрощеного провадження встановлено, що 24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент російської федерації (далі - рф) ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники влади рф, всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), підготували та розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів зс рф на території України.

24.02.2022 на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторгайся на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року Указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України.

Воєнний стан неодноразово продовжувався указами Президента України, востаннє Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Законом України від 07.02.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Судовим розглядом встановлено, що громадянка України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи на території тимчасово окупованого с. Смородьківка Куп`янського району Харківської області, у червні 2022 року, більш точну дату вчинення кримінального правопорушення з об`єктивних причин встановити не виявилось можливим, діючи зі злочинним умислом, направленим на співпрацю з представниками збройних сил російської федерації, та з метою надання допомоги ворожій державі, спрямованої на заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній, економічній та інформаційній безпеці України, за власним бажанням, добровільно надала згоду на зайняття посади в організації окупаційної влади, де у подальшому, а саме 27.06.2022 наказом «исполняющего обязаности главы временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области», була призначена на посаду «исполняющей обязаности работника по комплексному обслуживанию Кондрашовского территориального отдела», створеного окупаційною адміністрацією держави-агресора російської федерації «Временной гражданской администрацией Купянского района Харьковской области» на території Куп`янського району Харківської області.

Після чого ОСОБА_3 , перебуваючи на вказаній посаді у приміщенні адміністративної будівлі за адресою: Харківська область, Куп`янський район, с. Смородьківка, вул. Куп`янська, 40, виконувала не пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями наступні функціональні обов`язки, а саме: прийом заяв від місцевих мешканців, формування та видача довідок місцевим мешканцям, збір необхідних документів на місцевих жителів для подальшого оформлення ними матеріальної та гуманітарної допомоги від російської федерації.

Зазначені дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово-окупованій території.

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акта їх письмові заяви.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження надані органом досудового розслідування, керуючись діючим кримінальним та кримінальним процесуальним законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення (проступку) мала місце, вина обвинуваченої ОСОБА_3 у добровільному зайнятті громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово-окупованій території, при обставинах, встановлених органом досудового розслідування, доведена повністю, поза розумним сумнівом, а дії ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, суд враховує, що вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає її щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці нею своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Крім того, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, свою вину визнала повністю, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває.

Тому, з урахуванням особливостей даного кримінального проступку та обставин його вчинення, даних про особу обвинуваченої та її ставлення до скоєного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на рівні мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 111-1 КК України, без конфіскації майна, а саме у виді позбавлення права обіймати посади в органах державного управління та органах місцевого самоврядування, пов`язані з інспекцією праці та соціального захисту населення, або займатися цією ж діяльністю. Саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченої.

Також, за наявності пом`якшуючої обставини, суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_3 покарання в межах найбільшої санкції ч. 2 ст. 111-1 КК України.

Суд бере до уваги, що згідно з обвинувальним актом обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченій, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Втім, суд не може визнати дану обставину, як обтяжуючу покарання, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 67 КК України суд має право, залежно від характеру вчиненого кримінального правопорушення, не визнати будь-яку із зазначених у частині першій цієї статті обставин, за винятком обставин, зазначених у пунктах 2, 6, 6-1, 7, 9, 10, 12 такою, що обтяжує покарання, навівши мотиви свого рішення у вироку.

Пунктом 11 статті 67 КК України визначено обставину, яка обтяжує покарання, вчинення злочину з використанням умов воєнного або надзвичайного стану, інших надзвичайних подій.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, яке не є злочином відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, з метою дотримання принципів юридичної визначеності, «правомірних та законних очікувань», у суду відсутні підстави визнавати вчинення злочину з використанням умов воєнного стану як обтяжуючу покарання обставину за вчинення кримінального проступку.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи зі змісту вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю без конфіскації майна буде необхідним та достатнім для виправлення засудженої і запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винної, а також всі обставини по справі, керуючись статтями 100, 107, 370, 371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державного управління та органах місцевого самоврядування, пов`язані з інспекцією праці та соціального захисту населення, або займатися цією ж діяльністю строком на десять років без конфіскації майна.

Речові докази документ з назвою «Приказ и.о. главы Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области о назначении на должность ОСОБА_3 от 27.06.2022» на 1 арк.; документ з назвою «Штатное расписание Кондрашовского террриториального отдела» на 1 арк.; документ з назвою «Трудовой договор, подписаный «Работником ОСОБА_3 » на 2 арк; документ з назвою «Табель учета рабочего времени и расчета оплаты труда с 01.06.2022 по 30.06.2022, подписаный «и.о. делопроизводителя ОСОБА_7 »» на 1 арк; документ з назвою «Акт списаниея ГСМ от 02.08.2022, подписаный «И.о. работника по комплексному обслуживанию ОСОБА_3 » на 1 арк; документ з назвою «Акт списаниея ГСМ от 09.08.2022, подписаный «И.о. работника по комплексному обслуживанию ОСОБА_3 » на 1 арк., які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок суду учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_1