Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/619/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2022 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому дистанційно в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000552 за апеляційною скаргою представника потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2022 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Світловодськ Кіровоградської області, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, який має вищу освіту, розлученого, який має одну неповнолітню дитину, щодо якої позбавлений батьківських прав, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

визнано винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 250 000 грн. 00 коп. (двісті п`ятдесят тисяч гривен). Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 250 000 грн. 00 коп. (двісті п`ятдесят тисяч гривен).

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_10 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 -

адвоката ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок районного суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступенню тяжкості кримінального правопорушення, та ухвалити новий вирок яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років.Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції вказав пом`якшуючу обставину як активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття обвинуваченого. Однак, не погоджується, оскільки, обвинувачений ОСОБА_9 відмовився від проведення відтворення обстановки та обставин події злочину. Не вказав детальні обставини скоєння інкримінованого йому злочину. Скоїв злочин в стані алкогольного сп`яніння, хоча слідчий не прийняв мір для встановлення наявності алкогольного сп`яніння в затриманого ОСОБА_9 , тому йому і не зазначили, що він злочин скоїв в стані алкогольного сп`яніння.Тому, виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого ОСОБА_9 злочину, зокрема, враховуючи спосіб, кількість, характер спричинення тілесних ушкоджень, ступень тяжкості і локалізацію спричинених тілесних ушкоджень, в діях ОСОБА_9 вбачається прямий умисел, направлений на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , які спричинили його смерть. Крім того, активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, не знайшла свого підтвердження в ході розгляду кримінального провадження, тому була безпідставно врахована судом першої інстанції під час застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України. Інші відображені у вироку обставини, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема: його вік, стан здоров`я, спосіб життя, сімейний та майновий стан, відсутність працевлаштування також не є підставою для застосування до ОСОБА_9 ст.69 КК України, адже вони жодним чином не знижують ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину. Також, на думку потерпілої сторони, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про щире каяття обвинуваченого, оскільки його поведінка як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду не свідчила про наявність такого каяття. Крім того, в мотивувальній частині апеляційної скарги представник потерпілих не погоджується з висновками місцевого суду щодо часткового задоволення цивільного позову, а саме з визначеним судом розміром відшкодування моральної шкоди, оскільки обвинувачений своїми протиправними діями завдав непоправної втрати сім`ї потерпілих ОСОБА_13 , а тому заявлена сума в цивільному позові цілком знаходиться в межах того мінімального рівня страждань, яке зазнали потерпілі, однак в резолютивній частині не вказав, яке ж рішення необхідно прийняти апеляційному суду за наслідками апеляційного розгляду.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним за те, що він 02 жовтня 2021 року близько 16 години 20 хвилин, точного часу не встановлено, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 перебували на території прилеглій до багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 , де спільно вживали алкогольні напої. Перебуваючи на вищевказаній території, між під`їздами АДРЕСА_3 між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 виникла сварка. В цей час у ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел направлений на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_9 , знаходячись на вищевказаній території, не маючи на меті заподіяння смерті іншій людині, підійшов до ОСОБА_12 та умисно наніс потужній, цілеспрямований удар кулаком правої руки у область обличчя, внаслідок якого потерпілий впав на асфальтне покриття. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 , незважаючи на те, що ОСОБА_12 лежить, умисно наніс потерпілому не менше чотирьох потужних цілеспрямованих ударів кулаками та ногами у життєво важливі органи людини голову та шию, та множинні удари у кількості не менше тринадцяти, кулаками та ногами в область обличчя та тулубу ОСОБА_12 . В результаті умисних протиправних дій, згідно висновку судово-медичного експерта, ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми органів шиї: косо поперечні переломи в ділянці верхнього правого та лівого рогів щитоподібного хряща, набряк слизової гортані, крововиливи в м`які тканини шиї та обличчя, перебіг яких ускладнився розвитком механічної асфіксії; закрита черепно-мозкова травма, великі синці обличчя, голови, правої вушної раковини, садна голови та обличчя, рани обличчя та правої вушної раковини, набряк м`яких тканин правої половини обличчя, крововиливи в м`які покриви голови, крововиливи під павутинну мозкову оболонку, забій речовини головного мозку; закрита тупа травма грудної клітини, синці, закриті переломи 5,6 ребер справа; садна правої гомілки, правого ліктьового суглобу; синці лівого плеча, правого ліктьового суглобу, правого колінного суглобу, правої, лівої лопаток та правого плечового суглобу, у своїй сукупності по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння, внаслідок яких ОСОБА_12 помер у лікарні.

Заслухавши доповідача, в дебатах представника потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора. Яка заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без зміни, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_11 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі вказані вимоги закону були дотримані.

Так, висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

За таких обставин міськрайонний суд обґрунтовано визнав ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, кваліфікувавши його дії, як вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

Щодо покарання, з яким представник потерпілих не погоджується, слід зазначити наступне.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства.

Так, що стосується виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_9 , то на думку колегії суддів, покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України в межах санкції частини статті за інкримінований злочин у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям.

При цьому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого умисного злочину проти життя та здоров`я особи, який відноситься до категорії тяжких, дані про особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Обставини, які пом`якшують покарання - активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття. До обставини, яка обтяжує покарання віднесено вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

В суді апеляційної інстанції, як і в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_9 повно і беззаперечно визнав свою вину і суд першої інстанції вважав, що це свідчить про його розкаяння, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, активно сприяв розкриттю злочину.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновкам суду першої інстанції щодо розміру покарання, у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців, яке відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Таке покарання, на переконання колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення нових злочинів, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

При цьому, доводи представника потерпілих на м`якість призначеного судом покарання з вимогами збільшення строку позбавлення волі на півтори роки з посиланням на вчинення кримінального правопорушення стані алкогольного сп`яніння і спричинення потерпілому численних ударів, є не обґрунтованими, оскільки зазначені обставини при призначенні покарання судом першої інстанції враховані в сукупності з іншими даними про особу обвинуваченого.

Більш того, даних на підтвердження того, що ОСОБА_9 перебував в стані алкогольного сп`яніння, матеріали кримінального провадження не містять.

Крім того, представник потерпілих в апеляційні скарзі зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання безпідставно застосовано вимоги ст.69 КК України.

Водночас, колегіє суддів встановлено, що як в мотивувальній частині, так і в резолютивній частині вироку суду відсутнє посилання на застосування положень ст.69 КК України.

З огляду на викладене, доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі щодо м`якості покарання не наведено, і вході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Колегія суддів, також зважає на дотримання судом першої інстанції при призначенні покарання практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

Також, що стосується доводів апеляційної скарги представника потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 в частині необґрунтованості визначеного судом розміру стягнення з обвинуваченого на користь потерпілих в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди, описаних в мотивувальній частині апеляційної скарги, але без вказівки, яке ж рішення необхідно прийняти апеляційному суду за наслідками апеляційного розгляду в резолютивній частині, то слід зазначити наступне.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов про її відшкодування.

Як убачається зі змісту судового рішення, судом першої інстанції враховано характер неправомірних дій ОСОБА_9 , тяжкість наслідків вчиненого злочину, обставини завдання такої шкоди, що призвели до смерті ОСОБА_12 , а також причинно-наслідковий зв`язок між таким злочинним діянням обвинуваченого та спричиненими наслідками у виді моральної шкоди, заподіяної його синам ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

При цьому, на переконання колегії суддів, із врахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнали потерпілі внаслідок вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, характеру немайнових втрат потерпілих, які не можуть бути відновлені, внаслідок смерті батька, душевних, психічних страждань, тяжкості вимушених змін у їх житті та ступеня вини обвинуваченого, стягнута судом на користь потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 сума грошового відшкодування моральної шкоди у розмірі 250 000 грн. кожному, є обґрунтованою.

Саме такий розмір відшкодування відповідає, на думку колегії суддів, вимогам розумності, виваженості та справедливості, що повністю узгоджуються і з позицією Верховного Суду, сформованою у справі №372/3192/18 від 25.08.2020 року.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б слугували безумовними підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, не встановлено.

Отже, вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його скасування як того просить представник потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не вбачається.

Керуючись ч.2 ст.376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2022 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: