Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2206/19
Провадження № 1-кп/935/48/22
У Х В А Л А
Іменем України
22 листопада 2022 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

перекладача ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.27, п.12,13 ч.2 ст.115 КК України ,-

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим строку дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, в якому зазначив наявність ризиків ухилення обвинувачених від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовження вчинення кримінальних правопорушень, враховуючи особи обвинувачених. Зазначені клопотання долучено до матеріалів судового провадження, оголошено у судовому засіданні та вручено обвинуваченим завчасно.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 заперечили проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначили, що підстави для цього відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив проти клопотання прокурора, просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_10 заперечила проти клопотання прокурора, звернулась до суду з клопотанням про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, в обґрунтування якого зазначила, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання (за договором оренди), одружений, на утриманні має малолітню дитину, характеризується посередньо. Зазначене клопотання подано суду у письмовому вигляді, оголошено у судовому засіданні.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов такого висновку.

Ст.331 КПК України передбачено, що підчас судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цьогоКодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк,що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому,прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За положеннями ч.1 ст.183 КПК України, такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Крім того, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи прокурора у поданому до суду клопотанні про те, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим та подовження строку дії такого заходу останнім, не припинили свого існування.

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні ряду злочинів, у тому числі і особливо тяжкого, вчиненого проти життя та здоров`я людини, яке відповідно до ст.3 Конституції України визнається найвищою соціальною цінністю. Міра покарання за вчинення злочину передбачає позбавлення на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у випадку визнання їх винуватими, не є ризиком, передбаченим у статті 177 КПК України, тому не може бути самостійною підставою для продовження запобіжного заходу, а разом з тим, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», що відповідає нормам національного законодавства, зокрема п.2 ч.1 ст.178 КПК України.

Так:

- обвинувачений ОСОБА_6 не працює, постійного джерела доходу не має, неодружений, утриманців не має, на території України не має родинних та інших міцних соціальних зв`язків; є громадянином іншої держави, перебуває на території України без законних підстав, а тому, разі обрання альтернативного запобіжного заходу, існує висока ймовірність переховування його від суду, включно із залишенням території України.

- обвинувачений ОСОБА_7 не працює, постійного джерела доходів не має, на утриманні має малолітню дитину, раніше не судимий, разом з тим, намагався втекти від поліції під час затримання, згідно характеристики за місцем попереднього ув`язнення двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, має одне заохочення; має зареєстроване місце проживання в АР Крим, що є окупованою територією, що також вказує на існування високої ймовірності переховування обвинуваченого від суду, включно із залишенням території України.

На переконання суду, захисником ОСОБА_10 не доведено можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного захисту, зокрема, цілодобового домашнього арешту, оскільки таких запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На даному етапі судового розгляду судом не встановлено обставин, які б свідчили, що необхідність у раніше обраному обвинуваченим запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, доцільності змінювати запобіжний захід останнім не вбачається, встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики не зменшились та продовжують існувати.

Суд вважає, що у разі обрання обвинуваченим альтернативного запобіжного заходу, ризик переховування останніх від суду, у першу чергу, можливість залишення території України, збільшується також у зв`язку із введенням воєнного стану на території України.

Наведені прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченим є належним чином обґрунтовані і вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу, а саме : висока ймовірність переховування від суду, незаконний вплив на учасників кримінального провадження, вчинення інших кримінальних правопорушень, на даний час не змінилися.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Судом також враховується, що судовий розгляд продовжується: допитано потерпілого, досліджуються матеріали кримінального провадження.

Разом з тим, матеріали кримінального провадження не досліджено у повному обсязі, свідки судом не допитані, а тому ризик впливу на них існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від учасників провадження та дослідження їх судом. (ч.5 ст.95 КПК України). При цьому, незаконний вплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на обвинувачених як на осіб, що вчинили злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються обвинуваченим та не мають безпосереднього зв`язку із їх особами (наприклад показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Враховуючи положення ч.1 ст.194 КПК України, суд дійшов висновку, що прокурором доведено неможливість застосування до обвинувачених жодного з альтернативних запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, тому обвинуваченим необхідно продовжити обрану міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Наявність достатніх стримуючих факторів, у разі застосування до обвинувачених менш суворих запобіжних заходів, а також наявність будь-яких застережень, які б унеможливлювали перебування обвинувачених під вартою, суду не надано та стороною захисту не доведено.

Керуючись ст.331 КПК України суд,-

постановив :

Клопотання прокурора задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу - відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 20.01.2023 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 20.01.2023 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3