ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1363/22 Номер провадження 11-кп/814/1278/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 червня 2022 року за №0000229, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим і засуджено за ч.1 ст.246 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік і покладено на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Задоволено цивільний позов прокурора, в інтересах держави, та стягнуто з ОСОБА_8 на користь Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області 26 775 гривень 16 копійок майнової шкоди.

Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат і речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 09 червня 2022 року приблизно об 11 годині в кварталі №154, виду №3, Лохвицького лісництва ДП «Полтавське лісове господарство» поблизу с. Пісочки Миргородського р-ну Полтавської обл. у порушення вимог ст.ст.4, 24, 67, 68, 69 Лісового Кодексу України, ст.ст.5, 12 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", використовуючи бензопилу «Good Luck 4500», шляхом повного відокремлення стовбура від кореня в спосіб спилювання здійснив незаконну порубку сироростучої деревини породи «клен гостролистий», що заподіяло істотну шкоду в сумі 26 775 гривень 16 копійок.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2022 року та залишити без розгляду цивільний позов прокурора, в іншій частині вирок залишити без зміни. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що місцевий суд не врахував те, що: прокурор, заявляючи цивільний позов, не дотримався приписів ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та не мав підстав для представництва інтересів держави в суді, так як Заводська міська рада Миргородського району Полтавської області мала змогу представляти свої інтереси в суді самостійно, її представник був залучений для участі в справі, через це бездіяльності названої ради як компетентного органу не доведено; цивільним позивачем мав бути власник деревини ДП «Полтавське лісове господарство».

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду щодо: фактичних обставин учинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , обґрунтованості його засудження та кваліфікації дій за ч.1 ст.246 КК України як незаконна порубка дерев у лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду, правильності призначення обвинуваченому покарання та застосування до нього положень ст.ст.75, 76 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині оскаржуваний вирок у апеляційному порядку не переглядається.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що Заводська міська рада Миргородського району Полтавської області є неналежною особою, в інтересах якої подано цивільний позов прокурором, з посиланням на те, що власником незаконно порубаної деревини є ДП «Полтавське лісове господарство», колегія суддів уважає необґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, стягується судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Під час вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також визначити порядок її відшкодування.

На підставі ч.ч.1, 3 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Виходячи з тлумачення положень ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор управі звертатись до суду з позовною заявою в інтересах держави виключно в особі органів державної влади або органів місцевого самоврядування, яким надані повноваження органів виконавчої влади.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч.5 ст.128 КПК України).

Згідно зі ст.1 Лісового Кодексу України всі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

З матеріалів справи вбачається, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 здійснювався за спрощеною процедурою в порядку ч.3 ст.349 КПК України, під час якої місцевий суд визнав недоцільним дослідження доказів у повному обсязі та на підставі цього встановив доведеними викладені в обвинувальному акті обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, які не оспорювались і підтверджені, зокрема самим обвинуваченим у першій судовій інстанції.

За встановлених місцевим судом фактичних обставин унаслідок вчинення ОСОБА_8 незаконної порубки дерев у лісових насадженнях шляхом порушення вимог ст.ст.4, 24, 67, 68, 69 Лісового Кодексу України, ст.ст.5, 12 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" заподіяно істотну шкоду в сумі 26 775 гривень 16 копійок.

Разом з направленням до суду обвинувального акта прокурор пред`явив цивільний позов у інтересах держави в особі Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області про стягнення з обвинуваченого шкоди, заподіяної порушенням ОСОБА_8 законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в сумі 26 775 гривень 16 копійок, а не шкоди, пов`язаної з компенсацією вартості незаконно порубаної деревини, що помилково ототожнено апелянтом. Так, шкода внаслідок порушення природного середовища, на відміну від суто вартісного показника спиляної деревини, має оціночний характер при її визначенні та, серед іншого, полягає в: погіршенні породного складу, якості, захисних, водоохоронних та інших екологічних властивостей лісу; виникненні труднощів у відтворенні заліснення в певній місцевості; зниженні якості атмосферного повітря; зміні ландшафту місцевості, русла річки; появи ерозії ґрунту; тощо (п.9 чинної постанови Пленуму Верховного Суду України №17 від 10 грудня 2004 року).

При цьому, згідно з матеріалами справи та оскаржуваним вироком незаконно зрубана ОСОБА_8 деревина була вилучена на місці вчинення кримінального правопорушення, визнана речовим доказом та в подальшому повернута її власнику - ДП «Полтавське лісове господарство». Тому цивільний позов про відшкодування вартості самої деревини в даному кримінальному провадженні не заявлявся (а.п.31).

Разом з тим, громадяни зобов`язані також відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України (ч.4 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

За змістом п.п.1 п.«б» ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування» до повноважень виконавчого органу міської ради належить здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Відповідно ж до п.7 ч.3 ст.29, п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного Кодексу України джерелом формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Джерелом формування спеціального фонду місцевих бюджетів є 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів м. Київ і м. Севастополь - 70 відсотків.

Отже, враховуючи те, що шкоду внаслідок порушення природного середовища ОСОБА_8 завдано в межах адміністративного підпорядкування Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області, то прокурор правильно звернувся з цивільним позовом у інтересах держави в особі названої ради.

Що стосується доводів апелянта з приводу відсутності в прокурора підстав для представництва інтересів держави в суді з мотивів недоведеності факту відповідної бездіяльності Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області, то вони також позбавлені підстав.

У силу п.12 ч.2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян, які через фізичний стан чи матеріальне становище, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права у порядку, передбаченому цим Кодексом та законом.

Підстава цивільного позову прокурора в кримінальному провадженні поділяється на фактичну основу та процесуальні передумови. Фактична основа являє собою комплекс юридично значущих обставин (юридичних фактів), з якими матеріальний закон пов`язує виникнення правовідносин між державою, що зазнала майнової шкоди, та особами, зобов`язаними її відшкодувати (обвинуваченим, цивільним відповідачем), і з яких прокурор виводить свою матеріально-правову вимогу.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Тобто, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема в цивільних, правовідносинах. Через це у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18).

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц, за системним тлумаченням абз.2 ч.2 ст.45 ЦПК України й абз.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що під час досудового розслідування Заводська міська рада Миргородського району Полтавської області у відповіді (вих.02-23/1412 від 29 вересня 2022 року) на повідомлення Лохвицького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області (№54/2-5411ВИХ-22 від 29 вересня 2022 року) підтвердила свою обізнаність про факт заподіяння ОСОБА_8 шкоди навколишньому природному середовищу в межах адміністративного підпорядкування цієї ради в сумі 26 775 гривень 16 копійок. Зазначила, що не буде звертатись з цивільним позовом до обвинуваченого в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 червня 2022 року за №0000229, у зв`язку зі значним навантаженням, обмеженою кількістю фахівців з означеного питання, а також уведенням на території України воєнного стану, та, більше того, просила прокуратуру пред`явити згаданий позов (а.п.58-60).

Далі Лохвицьким відділом Миргородської окружної прокуратури Полтавської області повідомлено Заводську міську раду Миргородського району Полтавської області щодо заявлення органом прокуратури цивільного позову до ОСОБА_8 про відшкодування названої вище шкоди.

Такі обставини свідчать про те, що компетентний орган був обізнаний про порушення законних інтересів держави та, маючи повноваження для представництва й захисту в спірних правовідносинах, відмовився звертатись до суду з відповідним позовом, чим допустив бездіяльність і не вчинив дій на здійснення захисту порушених інтересів держави, а тому подання прокурором позовної заяви про стягнення з ОСОБА_8 заподіяної шкоди навколишньому природному середовищу повністю відповідає вимогам ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та в даному випадку сторона обвинувачення не була альтернативним суб`єктом звернення до суду.

У контексті наведенного вище суд апеляційної інстанції додатково враховує можливість настання негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу у співставленні з особливостями розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні, в якому прокурор може вжити заходи прокурорського реагування, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, лише до початку судового розгляду (ст.128 КПК України).

Окрім того, й у судовому засіданні першої інстанції представник Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області підтримав цивільний позов прокурора. Сам обвинувачений визнав цей позов.

Ураховуючи викладене вище, місцевий суд правильно задовольнив цивільний позов прокурора та стягнув з ОСОБА_8 26 775 гривень 16 копійок майнової шкоди, завданої природному середовищу, яку встановлено в доведених за правилами ч.3 ст.349 КПК України обставинах вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, що, при цьому, не оспорювались останнім у судах першої та другої інстанцій.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваного вироку, не знайшли свого підтвердження перевіркою матеріалів кримінального провадження.

Істотних порушень вимог процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду повно й усебічно розглянути провадження, за результатом чого ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4