Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/355/22
Ружинський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
Іменем України
Ружинський районний суд Житомирської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Донецьк, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не депутата, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше не судимого,-
у зв`язку з вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке передбачене ч.1 ст. 186 КК України,
Слідчий СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_5 у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, мотивуючи тим, що він вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України і під час вчинення інкримінованого йому діяння не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 96 - 2022 від 19 квітня 2022 страждає на хронічне психічне захворювання. На даний час не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, у зв`язку з чим ОСОБА_5 на даний час потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Судом встановлено, що 24.02.2022 року близько 12 год. ОСОБА_5 перебував у приміщенні кухні кв. АДРЕСА_3 , де на кухонному столі помітив мобільний телефон "TECNO СG7n", який належить ОСОБА_6 .
В цей же час, місці та при вказаних обставинах у ОСОБА_5 виник умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_6 , а саме мобільного телефону "TECNO СG7n" вартістю 5800 грн. та зарядним пристроєм до нього вартістю 100 грн.
Реалізуючи свій умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , тримаючи у правій руці склянку з водою почав лляти її на розетку, у яку був увімкнений мобільний телефон і одночасно лівою рукою від`єднав зарядний пристрій разом із мобільним телефоном з розетки та після чого вибіг з квартири.
Таким чином, ОСОБА_5 відкрито викрав чуже майно, завдавши ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 5900 грн.
ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечив причетності до суспільно-небезпечного діяння за наведених у клопотанні обставин та відносно застосування щодо нього примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, при цьому дав суду показання, що дійсно 24.02.2022 року близько 12 год. прийшов до ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_3 . Зайшовши до кухні квартири побачив, що на столі лежить мобільний телефон з зарядним пристроєм до нього, який належав потерпілій ОСОБА_6 , потерпіла також знаходилася на кухні, більше нікого в квартирі не було. Він підійшовши до столу, руками від"єднав зарядний пристрій, взяв телефоні та вибіг з ним на вулицю. Потім пішов до річки Роставиці де викинув телефон у воду. Вчинене не може пояснити. Матеріальні витрати планує в майбутньому відшкодувати.
Захисник ОСОБА_4 не заперечував проти застосування відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку .
Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала проти застосування відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку .
Прокурор підтримав клопотання, зазначаючи, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , та з урахуванням висновку судово-психіатричного експерта просив застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, у зв`язку із вчиненням ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.
Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, суд дійшов висновку, що клопотання підставне і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Сукупність зібраних та досліджених під час судового розгляду доказів свідчить про те, що вищевказане суспільно-небезпечне діяння вчинено саме ОСОБА_5 , що підтверджується, зокрема :
- показами потерпілої, яка в судовому засіданні пояснила, що 24.02.2022 року близько 12 год. до неї в квартиру АДРЕСА_3 зайшов ОСОБА_5 , який до цього часто приходив, так як він є племінником її чоловіка. Чоловіка в цей час не було, в квартирі була вона та її неповнолітній син. Добер пам`ятає цей день, оскільки розпочалася війна. Вони перебували на кухні, де на кухонному столі лежав її мобільний телефон "TECNO СG7n, який заряджався, ОСОБА_8 попросив у неї склянку води, вона налила. Потім попросив ще, далі тримаючи у правій руці склянку з водою почав лляти її на розетку, у яку був увімкнений мобільний телефон і одночасно лівою рукою від`єднав зарядний пристрій разом із мобільним телефоном з розетки та після чого вибіг з квартири. На даний ані телефон, ані збитки не відшкодував. Знала що ОСОБА_8 має психічні вади;
- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13.04.2022 р., відповідно до якого потерпіла повідомила про обставини події, а саме що 24.02.2022 року близько 12 години 30 хвилин ОСОБА_5 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 відкрито викрав мобільний телефон "TECNO» який належить їй, чим спричинив матеріальні збитки (а.с.42);
- протоколами огляду місця події від 13.04.2022 року відповідно до якого було оглянуто в кімнаті прийому громадян ВПД №2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області на столі SIM-карту з написом «Djuc» фіолетового забарвлення розміром 1х0,8 см на звороті золотистого забарвлення чіп з ознаками експлуатації. Присутній ОСОБА_5 пояснив, що 24.02.2022 року близько 12 год. знаходився в квартирі ОСОБА_9 у якої викрав мобільний телефон з SIM-картою, саме дану SIM-карту з викраденого телефону він добровільно видав так як нею користувався (а.с.45-48);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.04.2022 з фототаблицею, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 розповіла та показала яким чином ОСОБА_5 відкрито заволодів її телефоном "TECNO» та вибіг з квартири (а.с.50-58);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 14.04.2022 з фото таблицею, згідно якого ОСОБА_5 показав місце, де в річку Роставиця, що в смт.Ружині, 24.02.2022 року викинув мобільний телефон ОСОБА_10 , та показав на двері квартири АДРЕСА_3 звідки відкрито викрав мобільний телефон ОСОБА_6 (а.с.59-65);
-протоколом огляду речей (документів) від 14.04.2022 з фото таблицею, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 вказує на SIM-карту з написом «Djuc», пояснивши, що 24.02.2022 року ОСОБА_5 викрав її мобільний телефон "TECNO» з даною SIM-картою (а.с.68-72);
За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що суспільно-небезпечне діяння, вчинене ОСОБА_5 , підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Разом з тим, згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 96 - 2022 від 19 квітня 2022, ОСОБА_5 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді галюцинаторного - маячного (шизафреноподібного) розладу в наслідок ураження ЦНС. Даний діагноз відповідає критеріям шифру F 06.2 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. На даний час не здатний на усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час вчинення інкримінованого йому діяння не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (а.с.77-79).
Зазначений висновок не викликає у суду сумнівів про те, що особа страждає на хронічне психічне захворювання, яке зумовлює її неосудність і викликає потребу в застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру вказаних у висновку.
Судово-психіатрична експертиза проведена відповідно до вимог ст. 242 КПК України.
При цьому, суд враховує дані про особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку в лікаря нарколога не перебуває, перебуває на диспансерному обліку в лікаря-психіатра з 2018 року, є особою з інвалідності (2 група).
Частиною 2 ст.19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Як вбачається із змісту ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
У відповідності до ст.19 ЗУ «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.
За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру:
1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;
2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;
3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;
4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
Відповідно до ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно з ч.2 ст.94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.
Відповідно до ч.1 ст.503КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Відповідно до ст.512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Враховуючи положення п.15 Пленуму Верховного Суду України, які викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає строку, на який призначені примусові заходи медичного характеру.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, мало місце і вчинене в стані неосудності ОСОБА_5 , який за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення останнім суспільно небезпечних діянь, слід застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку .
Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів вирішити відповідно ст.100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.
Підстав, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.369-372, 503, 512, 513 КПК України, ст.92-94 КК України, суд,
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, у зв`язку із вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
Речовий доказ: SIM-карту з написом «DGUSCE» НОМЕР_1 , яка знаходиться при матеріалах кримінального провадження, повернути потерпілій - ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_11