ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 03.03.2023 р., постановлену в кримінальному провадженні №0000061 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 110-2 КК України,

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 03.03.2023 р. задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, яке 22.02.2023 року було виявлено та вилучено на території МАПП «Красноїльськ-Віков де Сус» МП «Красноїльськ» Чернівецької митниці Державної митної служби України в боксі поглибленого огляду пункту пропуску «Красноїльськ» у ОСОБА_7 , а саме на: банкноти, що схожі на грошові кошти у національній валюті України (гривні), загальною сумою 391000 гривень.

На вказану ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_7 займається нерегулярною підприємницькою діяльністю, закуповуючи текстильну продукцію в Туреччині та продаючи її в Україні. Для цього вона їздила в Туреччину, проте через високі ціни вирішила не закуповувати продукцію, а поміняти турецькі ліри назад в гривні. Наголошує, що ОСОБА_7 ніяких дій на співробітництво із окупаційним російським режимом вона не вчиняла.

Вказував, що слідчим суддею не було встановлено, що особи, які зазначені в клопотанні прокурора, вчиняли дії, які можна було б кваліфікувати як фінансування дій,

ЄУНСС 727/1849/23 провадження №11сс/822/63/23 головуючий у 1 інстанії ОСОБА_8

вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, зміни меж території або державного кордону України. Також суд ухвалив рішення про накладення арешту на майно фізичної особи, яка не має відповідного процесуального статусу в цьому кримінальному провадженні, а єдиною підставою для накладення арешту послугувало визнання майна речовим доказом, яка не тягне безумовного обов`язку слідчого судді у накладенні арешту. На думку апелянта, у матеріалах справи відсутні відомості, що дозволяють вважати, що визнане речовими доказами та арештоване майно відповідає критеріям визначеним в ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення.

Посилався також на те, що слідчим суддею було відмовлено йому в ознайомленні з додатками до клопотання, що порушує право змагальності сторін в судовому процесі. Також слідчий суддя в ухвалі суду не виклав його позицію, як представника власника майна, не зробив посилання на практику ЄСПЛ та Великої Палати ВС, чим порушив, на його думку, вимоги КПК України. А тому вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною, постановлена з суттєвим порушенням процесуального закону та підлягає скасуванню.

Адвокат ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та прокурор в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

До початку судового розгляду апелянт подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відрядженням в Могилів-Подільський міськрайонний суд для участі в іншому провадженні.

Неявка апелянта в судове засідання, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, але надав перевагу участі в іншому суді, на думку колегії, не є поважною причиною його неявки.

Враховуючи встановлені ч.2 ст.422 КПК України строки розгляду скарг на ухвали слідчого судді, та з метою недопущення порушення їх розгляду, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення судового розгляду.

Заслухавши прокурора, який просив відмовити в задоволенні вимог апелянта, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, що викладені в скарзі, колегія суддів вважає приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Як вбачається з наданих матеріалів провадження, СВ Управління СБ України проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061 від 08.02.2023 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.110-2 КК України, а саме, що невстановлені особи з числа іноземців та громадян України в тому числі мешканців Чернівецької області, усвідомлюючи та діючи з корисливих мотивів, періодично здійснюють ввезення на територію України через МАПП «Порубне» МП «Вадул-Сірет» та МАПП «Красноїльськ-Віков де Сус» МП

«Красноїльськ» Чернівецької митниці Державної митної служби України грошових коштів в національній валюті України, викрадених/конфіскованих представниками Російської федерації у приватних осіб та захоплених фінансових установ з тимчасово окупованих територій України.

22.02.2023 р. під час проведення огляду приміщення, яке розташоване на території МП «Красноїльськ» Чернівецької митниці Державної митної служби України, а саме бокс поглибленого огляду ПП «Красноїльськ», доступ до якого здійснювався на підставі розпорядження та дозволу митного органу, було виявлено транспортний засіб, яким керував ОСОБА_9 , який був предметом митного огляду, разом з яким слідували пасажири - громадяни України - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та пред`явлені ними до митного оформлення грошові кошти, походження яких документально підтвердити вони не змогли.

В подальшому вказане майно було вилучено, а саме: 9 (дев`ять упакувань) з предметами, що схожі на грошові кошти у національній валюті України (гривні), які упаковані в однакові поліетиленові пакети, загальною сумою 3120820грн.

Постановою слідчого від 22 лютого 2023 року банкноти, схожі на грошові кошти (гривні) загальною сумою 3120820грн. та транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» модель «Sprinter 316 СDI», д.н.з. НОМЕР_1 , технічний паспорт на транспортний засіб серії НОМЕР_2 , контрольні талони на транспортний засіб, д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог п.1, 2 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів та спеціальної конфіскації.

Статтею 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст. 170 КПК України.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено апеляційним судом, вилучені грошові кошти відповідають вимогам, що пред`являються для майна, на яке може бути накладено арешт, а тому є всі підстави для накладення арешту на нього, так як вони є речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України.

Крім того, зважаючи на те, що санкція ч.4 ст.110-2 КК України, у разі встановлення винуватих осіб та доведеності їх вини, передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, то накладення арешту на зазначені кошти задля забезпечення такої конфіскації в майбутньому, є ще однією підставою для накладення арешту на них.

Також колегією суддів при розгляді клопотання встановлено, що є необхідність у проведенні відповідних експертиз, слідчих дій, в ході яких необхідно ідентифікувати зазначені грошові кошти, встановити осіб, причетних до вказаного злочину.

Слідчим суддею також було враховано, що вказані вище особи, в тому числі і ОСОБА_7 , слідували з Румунії до України і пред`явили грошові кошти до митного контролю, упаковані в однаковий спосіб та однакові поліетиленові пакети, походження яких документально підтвердити не змогли.

Також з показань пасажирів, які слідували в Україну, вбачається, що виявлені у них грошові кошти, не є їхньою власністю, а ввозили вони ці кошти на прохання невідомої особи за винагороду.

А тому твердження апелянта про те, що кошти, які ввозила на територію України ОСОБА_7 , були її власністю, є сумнівними.

У випадку передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Накладення арешту з метою забезпечення завдань кримінального провадження на грошові кошти в сумі 3120820 грн., які, згідно матеріалів справи, ввозила на територію України ОСОБА_7 ,. є розумним і співмірним порівняно із тимчасовим обмеженням прав власників.

Тому доводи апелянта про незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді є необґрунтовані і в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 відмовити, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівців від 03.03.2023 року про накладення арешту на майно, яке 22.02.2023 року було виявлено та вилучено на території МАПП «Красноїльськ-Віков де Сус» МП «Красноїльськ» Чернівецької митниці Державної митної служби України в боксі поглибленого огляду пункту пропуску «Красноїльськ» у ОСОБА_7 , а саме: банкноти, що схожі на грошові кошти у національній валюті України (гривні), загальною сумою 391000 гривень, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя