печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0005623 від 11.12.2018 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2022 до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № № 0005623 від 11.12.2018 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що Слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005623 від 11.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 , в період часу з літа 2009 року по 27.11.2011 вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) в особливо великому розмірі відносно ОСОБА_7 при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_5 , на початку літа 2009 року, ввійшов у довіру до ОСОБА_7 та став підтримувати з ним товариські відносини упродовж тривалого часу. Під час неодноразових зустрічей та спілкування у офісі за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 . ОСОБА_5 постійно завіряв потерпілого, що він успішно займається комерційною діяльністю у сфері ювелірного бізнесу і має прибуткові комерційні проекти, при цьому показував фотографії дорогоцінних каменів, демонстрував ювелірні вироби з ексклюзивним дорогоцінним камінням, а одного разу на зустрічі показав потерпілому камінь з прозорого матеріалу, повідомивши що це є необроблений алмаз, який після огранки буде коштувати більше ніж 500 000 доларів США.

В жовтні 2009 року, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, маючи злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами шляхом зловживання довірою в особливо великих розмірах, використовуючи дружні взаємини, що склались у останнього з ОСОБА_7 раніше, запропонував останньому створити спільний бізнес (купівля обладнання, створення юридичної особи з статутним капіталом, оренда приміщення і т.д.) з необхідністю вкладення у його розвиток 400 000 дол. США з метою подальшого отримання прибутку, на що ОСОБА_7 , будучи переконаний ОСОБА_5 у серйозності намірів і можливостях останнього організувати такий бізнес погодився на пропозицію ОСОБА_5 і передати зазначені грошові кошти в сумі 400 000 доларів США.

12.11.2009, в невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_8 , виходячи із почуття довіри до ОСОБА_5 і оманливої впевненості, що останній діє правильно і добросумлінно, знаходячись у своєму офісі за адресою: АДРЕСА_1 , підписав договір позики від 12.11.2009 відповідно до якого передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 400 000 дол. США купюрами по 100 доларів США, що в перерахунку на гривні згідно курсу Національного банку України складало 3 197 200 гривень для купівлі ювелірного обладнання, створення юридичної особи та розміщення частини коштів на розрахунковому рахунку створеного підприємства, які ОСОБА_5 привласнив та розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, 01.12.2009, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння грошовими коштами шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_7 , запропонував останньому придбати необроблені ізумруди за грошові кошти в сумі 1 200 000 доларів США, з метою подальшої їх обробки, продажу та отримання від цього прибутку, на що потерпілий погодився і в цей же день підписав з ОСОБА_5 договір позики від 01.12.2009 на вказану суму та передав ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 1 200 000 доларів США, що в перерахунку на гривні згідно курсу Національного банку України складало 9 576 000 гривень, які останній привласнив та розпорядився ними на власний розсуд.

Крім цього, в кінці липня 2011 року, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння грошовими коштами шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_7 , запропонував останньому викупити чотири діаманти за 550 000 доларів США та смарагд за 800 000 доларів США, з метою подальшої їх подальшої реалізації та отримання від цього прибутку, на що потерпілий погодився і 05.08.2011 в своєму кабінеті за адресою АДРЕСА_1 передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 550 тисяч доларів США, що в перерахунку на гривні згідно курсу Національного банку України складало 4 383 500 гривень нібито для викупу чотирьох діамантів, які ОСОБА_5 привласнив та розпорядився ними на власний розсуд, а 04.10.2011, ОСОБА_8 в своєму кабінеті за адресою АДРЕСА_1 , передав ОСОБА_5 кошти в сумі 800 000 дол. США, що в перерахунку на гривні згідно курсу Національного банку України складало 6 376 000 гривень, для викупу зазначеного рідкісного колумбійського смарагду, які ОСОБА_5 привласнив та розпорядився ними на власний розсуд.

Крім цього, 27.11.2011, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння грошовими коштами шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_7 , отримав від останнього у офісі за адресою: АДРЕСА_1 грошові кошти у сумі 50 тисяч доларів США, що в перерахунку на гривні згідно курсу Національного банку України складало 401 800 гривень нібито з метою проведення експертизи вищезазначеного смарагду, які привласнив та розпорядився на власний розсуд

В подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на шахрайське заволодіння грошовими коштами, які належать ОСОБА_7 , продовжуючи створювати уяву у потерпілого своєї добропорядності, не маючи на меті повертати грошові кошти, виконувати зобов`язання щодо створення спільного бізнесу 01.12.2010, 20.10.2014, 23.08.2016, 05.12.2017, 31.05.2018, 06.06.2018, 30.08.2018, 19.12.2018, знаходячись у офісі потерпілого за адресою: АДРЕСА_1 написав власноручно розписки про отримання вищевказаних коштів, таким чином викликавши у ОСОБА_7 почуття впевненості щодо серйозності намірів ОСОБА_5 , однак останній, добровільно передані ОСОБА_8 , в період часу з 12.11.2009 по 27.11.2011, грошові кошти не повернув, розпорядившись ними на власний розсуд, заподіяв потерпілому матеріальної шкоди в особливо великих розмірах на загальну суму 3 000 000 доларів США, що в перерахунку на гривні згідно курсу Національного банку України на вказаний період складало 23 934 500 гривень.

Відповідно до висновку експерта №17-3/14668 від 04.11.2019 підпис та рукописний текст у розписках від 01.12.2010, 20.10.2014, 23.08.2016,05.12.2017, 31.05.2018, 06.06.2018, 30.08.2018, 19.12.2018 виконані ОСОБА_5 , підписи у договорі позики від 12.11.2009 напроти графи «ПОЗИЧАЛЬНИК» та у додатковій угоді №1 від 12.12.2018 року напроти графи «Позичальник» виконані ОСОБА_5 .

Відповідно до висновку за результатами експертизи гемологічних об`єктів №11071-АЮ від 08.10.2019 надані на дослідження два камені є склом, загальна вартість яких складає 2 долари США.

Відповідно до висновку №17-3/1599 від 31.10.2019 всі друковані тексти, графи та зображення лицьових боків GEMOLOGICAL INSTITUT OF AMERICA: № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , нанесені за допомогою копіювально-множильної техніки струменевим способом друку.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Шпильчино Перемишлянського району Львівської області, громадянин України, українець, з вищою освітою, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий.

03.01.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, слідчий у клопотанні обґрунтовує ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки йому було повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна;

- незаконно впливати на свідків, в тому числі на потерпілого ОСОБА_7 , шляхом їх залякування, підкупу тощо з метою зміни їхніх показань, схилення до дачі неправдивих показань задля уникнення від кримінальної відповідальності;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зможе впливати на хід досудового розслідування, матиме можливість знищити, сховати або спотворити будь-які з речей, документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, матиме можливість приховати сліди вчиненого ним кримінального правопорушення.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого, виправдовують тримання підозрюваного під вартою, так як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного та з огляду на наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також з врахуванням того, що підозрюваний перебував у розшуку з 2020 року, унеможливлюють застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу. З урахуванням обґрунтованості підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, орган досудового розслідування прийшов висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисник в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання та застосовувати запобіжний захід у особистого зобов`язання, посилаючись на необґрунтованість ризиків вказаних в клопотанні. Крім того, захисник підтримав письмове клопотання в порядку ст. 206 КПК України, в якому просив визнати незаконним затримання підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до протоколу від 15.12.2022 та негайно звільнити його з-під варти через недоведеність органом досудового розслідування правових підстав у його утриманні.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав свого захисника. Вказав про наявність на його утриманні матері, цивільної дружини, двох дітей. Зазначив що немає наміру переховуватися від слідства, оскільки по справах уже перетинав кордон України та повертався назад.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

03.01.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

27.01.2020 винесено постанову про оголошення у розшук ОСОБА_5

15.12.2022 о 13:20 год. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано на підставі ухвали слідчого судді від 05.06.2020 про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколами допитів свідків;

- розписками від 01.12.2010, 20.10.2014, 23.08.2016,05.12.2017, 31.05.2018, 06.06.2018, 30.08.2018, 19.12.2018, договором позики від 12.11.2009, додатковою угодою №1 від 12.12.2018 та іншими документами;

- висновками почеркознавчих, гемологічної експерти та технічної експертизи документів;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах.

Слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Разом з тим, варто зазначити, що ризик перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування (рішення ЄСПЛ у справі Яжинський проти Польщі (Jarzynski v. Poland, § 43)).

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Слід також зазначити, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні ще не завершено, що вказує на те, що свідки у справі не допитані у судовому засіданні, а тому підозрюваний може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя вважає доведеними ризики, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення та особи підозрюваного, що останній може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження і саме обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , дані, які характеризують останнього, як особу, та враховує те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу, як на тому наполягала сторона захисту.

Слідчим суддею, з огляду на положення ст. 178 КПК України враховується наявність у підозрюваного соціальних зв`язків, наявність малолітніх дітей та позитивних характеристик. Проте, з огляду на фактичні обставини інкримінованого кримінального провадження та встановлені ризики, зазначені дані не можуть бути самодостатньою підставою для зміни підозрюваному запобіжного заходу на більш м`який.

Варто зазначити, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання, та не приймає доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Між тим, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року розмір застави повинен бути належною гарантією того, що заявник вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу, при визначенні розміру застави виправданим є врахування серйозності обставин справи.

При визначенні ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст.ст. 182,183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини кримінальних правопорушень, тяжкість правопорушення, у якому він підозрюється, слідчий суддя вважає, що застава у сумі 17 982 800 (сімнадцять мільйонів дев`ятсот вісімдесят дві тисячі вісімсот) грн. з покладенням обов`язків передбачених частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, зможе забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Одночасно, слідчий суддя відмовляє у задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 в порядку ст. 206 КПК України про визнання незаконним затримання підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до протоколу від 15.12.2022 та про негайне звільнення його з-під варти.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч.5 ст.208 КПК України, про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

За вимогами ч. 5 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

При цьому положення ст. 206 КПК України не передбачають розгляду питань законності затримання особи, а передбачають розгляд питання незаконності утримання без наявності відповідного судового рішення.

Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2020 у справі 757/23194/20-к обрано запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

Посилання захисника на те, що строк дії такої ухвали закінчується через шість місяців з дня її постановлення не відповідає нормам КПК України, оскільки такий строк дії має ухвала про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу, а не ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст 193 КПК України, у разі затримання особи, відносно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

ОСОБА_5 затримано 15.12.2022 о 13:20 год. на підставі ухвали слідчого судді від 05.06.2020. Будь-яких порушень КПК України при затриманні ОСОБА_5 слідчим суддею не встановлено, відтак, підстави для задоволення скарги захисника ОСОБА_4 відсутні.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 15.01.2023 включно, але не довше строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0005623 від 11.12.2018.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначити у межах 6 700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 17 982 800 (сімнадцять мільйонів дев`ятсот вісімдесят дві тисячі вісімсот) грн., зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_5 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та потерпілим ОСОБА_7 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як підозрюваним так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві:

Отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві

МФО: 820172

Банк: Державна казначейська служба України м. Київ

р/р UA1012089

Призначення платежу: Застава за …(П.І.П., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду), від …(дата ухвали), по справі № …, внесені …(П.І.П. особи, що вносить заставу).

Підозрюваний ОСОБА_5 зобов`язаний не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу внести кошти на вищевказаний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_5 в тому числі до фактичного внесення коштів на зазначений рахунок, підозрюваний та заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Скаргу захисника ОСОБА_4 в порядку ст. 206 КПК України про визнання незаконним затримання підозрюваного ОСОБА_5 15.12.2022 та про негайне звільнення його з-під варти - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1