Номер провадження: 11-кп/813/241/22
Справа № 515/1791/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Арцизького районного суду Одеської області від 14.09.2020 по кримінальному провадженню №0000241, внесеному до ЄРДР 05.08.2019 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїл, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, в останнє:

- 22.09.2015 р. Суворовським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 296 КК України до 2 років позбавлення волі з встановленням іспитового строку на 2 роки. Звільнений від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку 24.01.2018,

обвинуваченогоу вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та йому призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислено з дня його затримання, тобто з 06.08.2019.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06.08.2019 по день набрання вироком законної сили включно, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної залишено без змін - тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів по кримінальному провадженню для проведення експертиз у кримінальному провадженні в розмірі 37554,95 грн.

Вирішено долю речових доказів.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 04.08.2019 в період часу з 17 год. 30 хв. до 19 год., він навмисно, з метою таємного викрадення чужого майна, прибув до дачного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де через незачинену хвіртку потрапив до двору, далі шляхом зняття москітної сітки та відкриття вікна проник до приміщення дачного будинку, звідки, умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: грошові кошти, в сумі 12500 грн., 600 доларів США (600x24,35=14610 грн. по курсу валюти НБУ на 04.08.2019) та пристрій травматичної дії «ПМ-РФ», калібру 9 мм., № НОМЕР_1 вартістю 14 000 грн. Після чого, залишив місце злочину, отримавши змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, завдавши своїми діями потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки загальною сумою 41100 грн.

Окрім того, 04.08.2019 в період часу з 22 год. до 23 год., ОСОБА_7 , навмисно, з метою викрадення чужого майна, прибув до бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованої по АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу через незачинені двері проник до кімнати №2, яку винаймала ОСОБА_10 , звідки умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_10 , а саме: гаманець червоного кольору вартістю 95 грн., грошові кошти в сумі 1500 грн., 2 долари США (2x24,35=48,70 грн. по курсу валюти НБУ на 04.08.2019) та офіційний документ - банківську картку Акціонерного банку «Південний». Після чого, залишив місце злочину, отримавши змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, завдавши своїми діями потерпілій ОСОБА_10 матеріальні збитки загальною сумою 1643,70 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок суду першої інстанції незаконний, прийнятий з істотним порушенням норм кримінального процесуального законодавства, неповноти судового розгляду, порушення права на захист з огляду на наступне:

-судом першої інстанції не забезпечено його право на вільний вибір захисника та не залучено нового захисника у зв`язку із поданою заявою щодо відмови від участі попереднього захисника, оскільки з останнім він не зміг узгодити позицію захисту;

-судом першої інстанції створені передумови щодо видалення його із зали судових засідань двічі, та не забезпечено відповідно до вимог ст. 336 КПК України його присутності за допомогою відеоконференцзв`язку, чим порушено право змагальності сторін.

Посилаючись на такі доводи, обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції та направити матеріали кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження в контексті доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Статтею 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються фактичні обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, встановлених судом першої інстанції та доведеність його вини у їх вчинені, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднано з проникненням у житло та кримінальний проступок передбачений ч. 1 ст. 357 КК України, а саме викрадення офіційних документів.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена ОСОБА_7 і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції дотримавшись приписів статей 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Також судом першої інстанції враховано досудову доповідь, наданої Арцизьким районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Одеської області, згідно якої з урахуванням інформації, яка характеризує особистість обвинуваченого, спосіб його життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі є обґрунтованим, а призначене судом першої інстанції покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України й у скарзі не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про порушення його права на захист, є необґрунтованими, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що Одеським обласним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_7 для здійснення його захисту в суді першої інстанції неодноразово призначалися захисники, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , відповідно до вимог статей 21, 24 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».

При цьому, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини (далі ЕСПЛ) якою визначено, що особи, які отримують безоплатну правову допомогу, не завжди можуть вибирати, адвоката, а працюють із тими кого призначають. Право на допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, може підлягати обмеженням, якщо цього вимагають інтереси правосуддя.

У справі «Крусан проти Німеччини» ЕСПЛ зазначив, що побажання заявника не слід ігнорувати, але якщо вибір адвоката з урахуванням інтересів правосуддя насамкінець належить державі: незважаючи на важливість відносин довіри між адвокатом і клієнтом, це право не може вважатися абсолютним. Воно неодмінно підлягає певним обмеженням, коли йдеться про безоплатну правову допомогу. При призначенні адвоката національні суди, безумовно, повинні враховувати побажання обвинуваченого. Утім, вони можуть приймати рішення без урахування таких побажань, коли існують відповідні й достатні підстави вважати, що це є необхідним в інтересах правосуддя.

Також апеляційний суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого щодобезпідставного видалення його із зали судових засідань та незабезпечення його присутності за допомогою відеоконференції з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що у судовому засіданні призначеному на 21 січня 2020 року ОСОБА_7 неодноразово порушував порядок, у зв`язку із чим головуючим здійснено попередження про те, що в разі повторення останнім зазначених дій його буде видалено з зали судового засідання. Однак в подальшому обвинувачений ОСОБА_7 продовжив порушувати порядок, на зауваження головуючого не реагував, в наслідок чого ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 21.01.2020 обвинуваченого тимчасово видалено із зали судового засідання на час проведення судового засідання 21.01.2020 року у зазначеному кримінальному провадженні. В подальшому, у судовому засіданні від 14 квітня 2020 року ОСОБА_7 знову порушував порядок, у зв`язку із чим обвинуваченого повторно видалено із зали судових засідань до закінчення судового розгляду.

Зазначене свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_7 неналежно поводив себе під час розгляду провадження, внаслідок чого районний суд з метою дотримання порядку в залі судового засідання був вимушений тимчасово видалити останнього із зали судових засідань, що в повній мірі відповідає приписам ст. 330 КПК України.

Отже, з огляду на те, що не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування судового рішення, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Аналізуючи сукупність усіх обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись статтями 24, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 420, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Арцизького районного суду Одеської області від 14.09.2020 року,яким ОСОБА_14 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців, а засудженим, який утримується під вартою, у той же строк, з дня отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 І ОСОБА_15 Ю ОСОБА_16