Справа №760/120/23
Проваження №1-кс/760/262/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участі сторін та інших учасників провадження

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

розглянувши в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 за погодженням прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Павлівка Білоцерківського району Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше не судимого,

в кримінальному провадженні №0000294 від 15.08.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м.Києві та Київській області ОСОБА_5 за погодженням прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №0000294 від 15.08.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що слідчим управлінням СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000294 від 15.08.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 29.05.2022, виник та сформувався стійкий злочинний намір, направлений на вчинення кримінально караних діянь, що полягають у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України.

ОСОБА_4 у невстановлений слідством час, але не пізніше 29.05.2022, сформував своє ставлення до подій, які мали місце після 20.02.2014, початку військової операції РФ на території Автономної Республіки Крим, внаслідок якої відбулась окупація частини території України, а в подальшому збройна агресія РФ на сході України і окупація частини Донецької і Луганської областей України, створення підконтрольних РФ адміністрацій, шляхом перекладення відповідальності за вказані події на Україну та виправдання агресії РФ, підтримка її дій.

Виправдовування збройної агресії РФ проти України ОСОБА_4 продовжилось і після 24.02.2022, початку повномасштабної війни Російської Федерації проти України.

ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що російські спецслужби інфільтрують в український і світовий інформаційний простір назви, терміни та словосполучення, за допомогою яких намагаються легітимізувати псевдодержавні утворення на сході України, спробу анексії Криму, просувати російські пропагандистські стратегії, з метою деструктивного інформаційного впливу, вирішив поширювати антиукраїнські пропагандистські ідеї серед своїх знайомих, а також невизначеного кола осіб під час збройної агресії Російської Федерації.

Діючи умисно, 29.05.2022 о 20 год. 40 хв. ОСОБА_4 перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , використовуючи невстановлений досудовим розслідуванням пристрій, під`єднаний до мережі Інтернет, на своїй персональній сторінці соціальної мережі «Facebook» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_5 » з інтернет-профілем користувача, позначеного як « ОСОБА_7 » поширив матеріали, а саме публікацію (відеоматеріал) за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у якій міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_4 о 18 год. 52 хв. ОСОБА_4 перебуваючи за адресою свого проживання, використовуючи невстановлений досудовим розслідуванням пристрій, під`єднаний до мережі Інтернет, на своїй персональній сторінці соціальної мережі «Facebook» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_5 » з інтернет-профілем користувача, позначеного як « ОСОБА_7 » поширив матеріали, а саме публікацію (відеоматеріал) за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у якій також міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України.

Відповідно до висновку експерта КНДІСЕ МЮ України № 28300/22-39 від 08.11.2022 у вказаних вище публікаціях, розміщених у соціальної мережі «Facebook» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_5 » з інтернет-профілем користувача, позначеного як « ОСОБА_7 » міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікації осіб, які здійснюють збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

У зв`язку з чим, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер власних намірів, в тому числі сформованих в умовах швидкого розвитку інформаційного суспільства в України та глобального інформаційного простору, використання інформаційно-телекомунікаційних технологій у всіх сферах життя, де особливого значення набувають проблеми інформаційної безпеки, як складової державної безпеки України, за допомогою за невстановленого досудовим розслідуванням пристрою, що перебував у його розпорядженні, та який під`єднаний до глобальної мережі Інтернет, здійснив діяння, пов`язані з поширенням матеріалів в яких містяться виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, які вчинив повторно.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , переслідуючи явно злочинний намір, здійснював вищевказані протиправні діяння в контексті триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, яка розгорнута на всій її території, отже, вчинив усі залежні від нього дії на шкоду інформаційній безпеці людини і громадянина, суспільству та держави, чим довів свій злочин до кінця.

Таким чином, ОСОБА_4 неодноразово (повторно) поширив матеріали, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікації осіб, які здійснюють збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, тобто вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України.

У зв`язку із зазначеним, органом досудового розслідування за погодженням із прокурором, в порядку ст. 278 КПК України, ОСОБА_4 , повідомлено у підозрі поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

У поданому клопотанні слідчий просить суд застосувати запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб, визначивши місцем домашнього арешту житлове приміщення (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, та у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, знищити, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, орган досудового розслідування вважає за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Під час судового розгляду прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000294 від 15.08.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України.

02.01.2023 органом досудового розслідування за погодженням із прокурором ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, що може переконати об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема: протоколом огляду від 18.08.2022 та висновком експерта КНДІСЕ МЮ України №28300/22-39 від 08.11.2022.

Вказані обставини у їх сукупності дають підстави дійти висновку, що ОСОБА_4 може бути причетним до поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, за обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Разом з тим, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Саме при розгляді кримінального провадження по суті суд, відповідно до положень ст. 94 КПК України, дослідивши всі обставини, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, може прийняти рішення щодо стадії кримінального правопорушення, за наявності підстав, встановити наявність/відсутність в діях особи складу кримінального правопорушення.

На підставі вищезазначених обставин, наявні в матеріалах клопотання докази об`єктивно пов`язують ОСОБА_4 із кримінальним правопорушенням, яке йому інкримінується, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити таке кримінальне правопорушення за викладених у повідомленні про підозру обставин, що є достатнім для висновку, що підозра є обґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 ..

Так, у клопотанні слідчим заявлено наявність ризиків, передбачених п. 1,2,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, приховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик переховування від правосуддя слідчий суддя оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного ОСОБА_4 (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (за злочин, передбачений ч. 2 та ч.3 ст.436-2 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої). Вказане особливо сильно підвищує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. У зв`язку з чим, слідчий суддя дійшов до висновку про існування заявленого ризику.

Таким чином, ризики, які були встановлені слідчим при поданні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 існують.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчим суддею, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, також надано оцінку наступним обставинам: вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків, а також майновий стан підозрюваного.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав вважати, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, шляхом заборони підозрюваному з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, зможе забезпечити належну процесуальну його поведінку, у зв`язку з чим, клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 необхідно частково задовольнити.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 193, 194, 196, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали визначити в межах строку досудового розслідування.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8