Справа № 201/1306/23
Провадження № 1-кс/201/486/2023
УХВАЛА

20 лютого2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання cлідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях майора юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000313 від 25.07.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, про арешт майна, -

УСТАНОВИВ:

В обґрунтування поданого клопотання слідчий вказує, що слідчими слідчого відділу 3 управління (з дислокації у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування, а Луганською обласною прокуратурою - нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000313 від 25.07.2022 за фактом добровільного зайняття громадянином України посади «участкового» в «Белокуракинском РОВД МВД ЛНР», тобто у незаконному правоохоронному органі створеному на тимчасово окупованій території, де діє окупаційна адміністрація держави-агресора Білокуракинська окупаційна адміністрація, в смт. Білокуракине Сватівського району Луганської області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в липні 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалася приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх корисних інтересів, а саме отримання відповідної влади у

смт. Білокуракине Сватівського району Луганської області, та маючи злочинний умисел на зайняття посади у незаконному правоохоронному органі, тобто в так званому «Белокуракинском РОВД МВД ЛНР» (мовою оригіналу), який розташований у

смт. Білокуракине Сватівського району Луганської області, та реалізуючи вказаний злочинний умисел, вступив у злочинну змову з окупаційними військами російської федерації та представниками так званої «ЛНР», та отримавши від них пропозицію зайняти посаду так званого «участкового» в «Белокуракинском РОВД МВД ЛНР» (мовою оригіналу), в порушення вимог Конституції України та Законів України добровільно, умисно погодився на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 в

липні 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, будучи громадянином України, перебуваючи на території смт. Білокуракине Сватівського району Луганської області, зі своїх особистих мотивів та бажання зайняти посаду у незаконному правоохоронному органі, погоджуючись на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора російської федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «ЛНР» умисно, добровільно зайняв посаду «участкового» в «Белокуракинском РОВД МВД ЛНР» (мовою оригіналу), тобто у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, де діє окупаційна адміністрація держави-агресора Білокуракинська окупаційна адміністрація, в смт. Білокуракине Сватівського району Луганської області.

22 грудня 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Як зазначено слідчим у даному клопотанні Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 12.08.2022, який зазначив, що

ОСОБА_4 як до 24.02.2022 так і по теперішній час фактично перебуває на території Луганської області, а з відеопублікації в мережі Інтернет свідок дізнався про те, що ОСОБА_4 взяв участь у прийнятті присяги співробітниками «Білокуракинського РВВС МВС ЛНР»;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.08.2022. Згідно вказаного протоколу свідок ОСОБА_5 впізнав підозрюваного ОСОБА_4 оскільки бачив його раніше, а приблизно в середині липня 2022 року в мережі Інтернет побачив дану особу у військовій формі під час надання ним інтерв`ю;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 14.09.2022, яка зазначила, що після початку функціонування Білокуракинського РВ ВС т.зв. «МВС ЛНР», ОСОБА_4 за власної згоди був призначений окупаційною владою РФ на посаду та фактично почав виконувати обов`язки дільничного інспектора Білокуракинського РВ ВС т.зв. «МВС ЛНР», де і працює на сьогодні. Крім того свідок вказала, що на початку липня 2022 року декілька разів бачила ОСОБА_4 одягнутого у військову форму НЗФ т.зв. «ЛНР».

- протоколами огляду від 14.09.2022 та 15.09.2022. Даними протоколами зафіксовано за посиланням https://t.me/mvdlnr_official/1373 відеоматеріал, на якому присутній дільничний інспектор Білокуракинського РВ ВС т.зв. «МВС ЛНР» ОСОБА_4 .

Отже, матеріали даного кримінального провадження містять достатні докази, які дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого

ч. 7 ст. 111-1 КК України. Санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

У ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за останнім на праві приватної спільної часткової власності зареєстрована частка квартири, загальною площею 69,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на ст. 170-171 КПК України слідчий просить накласти арешт на майно власником якого є підозрюваний ОСОБА_4 з метою забезпечення призначення судом покарання у виді конфіскації майна як виду покарання (передбаченого санкцією ч. 7 ст. 111-1 КК України), а також запобігання можливості приховування чи знищення майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Власник майна не повідомлявся про розгляд клопотання слідчого, згідно ст.172 ч.2 КПК України.

Слідчий у судове засідання по розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутність, на його задоволенні наполягав, неприбуття прокурора та слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вирішуючи питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя керується таким.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 2, ч.ч. 3, 5, 6 ст.170 КПК України накладення арешту на майно необхідно з метою збереження речових доказів, забезпечення конфіскації майна, як можливого виду покарання за вчинення підозрюваними кримінальних правопорушень, а також відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінальних правопорушень (цивільний позов).

Так, згідно ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального Кодексу України.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Окрім того, згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11, 12 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Розглядом клопотання встановлено, що слідчими слідчого відділу 3 управління (з дислокації у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування, а Луганською обласною прокуратурою - нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000313 від 25.07.2022 за фактом добровільного зайняття громадянином України посади так званого «участкового» в так званому «Белокуракинском РОВД МВД ЛНР», тобто у незаконному правоохоронному органі створеному на тимчасово окупованій території, де діє окупаційна адміністрація держави-агресора Білокуракинська окупаційна адміністрація, в смт. Білокуракине Сватівського району Луганської області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення, за встановлених органом досудового розслідування обставин, підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому у спосіб передбачений КПК України, повідомлено про підозру.

Як встановлено при розгляді клопотання, за своїм змістом повідомлена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_4 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.111-1 КК України.

Також доведено, що право володіння підозрюваного ОСОБА_4 зазначеним майном підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за останнім на праві приватної спільної часткової власності зареєстрована частка квартири, загальною площею 69,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, на підставі вивчених матеріалів кримінального провадження за № 0000313 від 25.07.2022, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, слідчий суддя дійшов переконання про доведеність стороною обвинувачення наявності підстав, передбачених ч.5 ст. 170 КПК України, що має значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України, суд вважає за необхідне клопотання прокурора про арешт майна, розглянути без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно шляхом накладення арешту з правом користування даним майном та без права його відчуження та розпорядження ним.

Керуючись ст. ст. 117, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання cлідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях майора юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000313 від 25.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000313 від 25.07.2022 на нерухоме майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на частку квартири, загальною площею 69,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та яка зареєстрована за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної спільної часткової власності, частка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20071287, з правом користування даним майном та без права його відчуження та розпорядження ним.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1