Справа № 694/146/23
провадження № 1-кс/694/59/23
УХВАЛА

про арешт майна

01.02.2023 року м. Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Звенигородка клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000067 від 17.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,-

в с т а н о в и в:

Слідчий ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене 16.01.2023 майно, а саме:

- автомобіль марки КАМАЗ моделі 55111 типу самоскид-С, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_1 ;

- причіп-самоскид-Е марки СЗАП моделі 8527, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_1 ;

- частини стовбурів дерев, а саме деревина дров`яна ПВ породи дуб в кількості 12,725 куб.метрів, що є предметом вчинення кримінального правопорушення, у вигляді заборони розпоряджатися будь-яким чином цим майном, використовувати його та вчиняти будь-яких дії по відчуженню і зміні власників цього майна.

Визначити місцем зберігання автомобіля марки КАМАЗ моделі 55111 типу самоскид-С д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом-самоскидом-Е марки СЗАП моделі 8527 д.н.з. НОМЕР_2 , у кузові якого та у причепі знаходяться частини стовбурів дерев, а саме деревина дров`яна ПВ породи дуб в кількості 12,725 куб.метрів територію Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області, за адресою: вулиця Соборна, 51, смт. Катеринопіль Черкаської області.

Згідно ч. 2 ст. 163 КПК України, просить розглянути дане клопотання без участі ОСОБА_5 , оскільки існує реальна загроза по знищенню наявних доказів.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 16.01.2023 до Звенигородського РВП по лінії 102 надійшло повідомлення від працівника поліції про те, що в м. Звенигородка Черкаської області на вул. Червона було зупинено автомобіль марки КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом д.н.з. НОМЕР_2 , який перевозив деревину без відповідних документів. Виїздом СОГ на місце та проведеним оглядом встановлено, що водій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на автомобілі марки КАМАЗ моделі 55111 типу самоскид-С д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом самоскидом-Е марки СЗАП моделі 8527 д.н.з. НОМЕР_2 незаконно перевозив частини стовбурів дерев, а саме деревину дров`яну ПВ породи дуб в кількості 12,725 куб.метрів різного діаметру, без документів на її перевезення.

На підставі ст. 214 КПК України вказана подія 16.01.2023 старшим слідчим СВ Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаські області капітаном поліції ОСОБА_3 внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення:ч. 1 ст. 246 КК України, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев, що заподіяло істотну шкоду.

16.01.2023 в ході проведення огляду, а саме узбіччя дороги вул. ХутірЧервона в м. Звенигородка Черкаської області навпроти домоволодіння №87 було проведено візуальний огляд автомобіля марки КАМАЗ моделі 55111 типу самоскид-С д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом-самоскидом-Е марки СЗАП моделі 8527 д.н.з. НОМЕР_2 , у кузові якого та у причепі було виявлено частини стовбурів дерев, а саме деревину дров`яну ПВ породи дуб в кількості 12,725 куб.метрів, (в кузові авто 5,96 метрів кубічних та в причепі 6,765 метрів кубічних). На момент огляду на колодах виявлено бирку №405699809 та бирку № НОМЕР_3 у причепі. Також під час огляду учасником огляду було пред`явлено окремі бирки, які не були прикріплені до деревини, а саме №405699543, №…969453, №…560969451. В ході огляду дозвільних документів на перевезення та походження деревини не було надано, у зв`язку з чим деревину та автомобіль з причепом було вилучено.

Вилучені вищевказані предмети постановою слідчого визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

17.01.2023 слідчим було надано в порядку ст. 40 КПК України доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих дій, встановлення свідків правопорушення.

17.01.2023 булодопитано ОСОБА_10 , який працює майстром Вільховецького лісництва, в ході допиту якого було встановлено, що дійсно 15.12.2022 у Вільховецьке лісництво приїхав ОСОБА_7 із нарядом на відпуск деревини виконаний на ОСОБА_6 . В наряді була зазначена деревина дров`яна дуб ПВ (промислове використання) в кількості 15 метрів кубічних. Було відібрано 14,466 метрів кубічних, які в подальшому були завантажені на кузов автомобіля КАМАЗ моделі 55111 д.н.з. НОМЕР_1 та причіп до нього з д.н.з НОМЕР_2 . У зв`язку з погодними умовами, автомобіль із деревиною не зміг виїхати із лісу, а тому було розвантажено деревину та вона залишилася на зберігання в лісі. 13.01.2023 ОСОБА_7 знову приїхав на цьому ж самому автомобілі та причепі. Особисто ОСОБА_10 здійснював навантаження деревини на автомобіль та причіп. На вивіз із лісу було надано бирки №170789899 та №170789900 по одній на причіп та авто. 16.01.2023 ОСОБА_10 було запрошено до участі у огляді колод деревини, які поліцейські зупинили в м. Звенигородка, а саме: автомобіля КАМАЗ моделі 55111 д.н.з. НОМЕР_1 із колодами деревини. В ході огляду ОСОБА_10 повідомив, що на причепі знаходяться інші колоди не, ті що він завантажував 13.01.2023.

У даному випадку автомобіль марки КАМАЗ моделі 55111 типу самоскид-С д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом самоскидом-Е марки СЗАП моделі 8527 д.н.з. НОМЕР_2 є знаряддями вчинення кримінального правопорушення злочину; частини стовбурів дерев, а саме деревина дров`яна ПВ породи дуб в кількості 12,725 куб.метрів є предметами вчинення кримінального правопорушення злочину.

У зв`язку із вищевикладеним та враховуючи той факт, що вилучене зазначене майно та предмети являються тимчасово вилученим майном, які є предметами та знаряддями вчинення злочину, у встановленому порядку визнані речовими доказами у провадженні, тому згідно ст. 170 КПК України на них повинен бути накладений арешт. Наданий час виникла необхідність у встановленні законності купівлі та перевезення деревини, яку було виявлено та вилучено 16.01.2023 в ході проведення огляду, а саме узбіччя дороги вул. Хутір Червона в м. Звенигородка Черкаської області навпроти домоволодіння №87, направленні відповідних запитів лісовим господарствам з метою перевірки деревини, яку було видано на бирки, які було виявлено під час огляду місця події, допиту всіх можливих свідків. У зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту на вище зазначене тимчасово вилучене майно з метою його збереження та не допущення його знищення, що може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та встановленні істини у кримінальному провадженні.

За змістом ч. 1, 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю підозрюваного, захисника, іншого власника майна. Без повідомлення власника майна чи його представника може розглядатися лише клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене.

Вказане клопотання, сторона кримінального провадження просить розглядати без повідомлення власника майна ОСОБА_5 , оскільки існує реальна загроза по знищенню наявних доказів.

Оскільки слідчим не обґрунтовано та доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, крім того вказане майно є тимчасово вилученим, про час та місце розгляду клопотання слідчого повідомлено ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити з мотивів наведених у клопотанні.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити з мотивів наведених у клопотанні.

Власник тимчасово вилучених транспортних засобів ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Посилався на те, що він є фізичною особою-підприємцем та основним видом його діяльності є надання транспортних послуг з перевезення вантажів. Він вже тривалий час перебуває у господарсько-договірних відносинах з ОСОБА_7 та надає йому транспортні послуги з перевезення деревини, між ними укладені відповідні договори. При наданні послуг з перевезення деревини за подією від 16.01.2023 він отримав відповідне замовлення і направив автомобіль з причіпом. При загрузці деревини водій не перевіряв документи на груз, оскільки на деревині містилися відповідні бірки, відтак вважав що перевозить вантаж на який маються відповідні документи. Маршрут перевезення вантажу був змінений внаслідок того, що автомобіль потребував автозаправки, а більш дешеве паливо знаходилося в м. Ватутіне. Просить повернути транспортні засоби, оскільки вони використовуються ним у господарській діяльності.

ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, вказавши, що «не вважає, що люди меркантильні», інших заперечень та обгрунтувань незадоволення клопотання не надала. Крім того пояснила в судовому засіданні, що жодних господарсько-договірних відносин з ОСОБА_7 не має, господарською діяльністю взагалі не займається. Вказала, що жодних договорів з ДП «Звенигородське лісове господарство» по придбанню деревини не укладала, актів приймання передачі, товаро-транспортних накладних не підписувала, оплати за деревину не здійснювала. Деревина, яка тимчасово-вилучена їй не належить. Оглянувши підписи на зазначених документах також вказала, що вони їй не належать.

ОСОБА_7 у судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити, підстав вказаного не навів. Пояснив, що бірки на деревині, яка перевозилась могли бути змінені невідомою особою, або ж колоди могли перемішатися, оскільки на його базі знаходиться велика кількість деревини. Інших пояснень не надав.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до наступного.

Звенигородським РВП ГУНП в Черкаські області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000067внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.01.2023.

Відповідно до копії рапорту старшого ДОП Звенигородським РВП ГУНП в Черкаській області від 16.01.2023 до Звенигородського РВП по лінії 102 надійшло повідомлення від працівника поліції про те, що в м. Звенигородка Черкаської області на вул. Червона було зупинено автомобіль марки КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом д.н.з. НОМЕР_2 , який перевозив деревину без відповідних документів. Виїздом СОГ на місце та проведеним оглядом встановлено, що водій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на автомобілі марки КАМАЗ моделі 55111 типу самоскид-С д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом самоскидом-Е марки СЗАП моделі 8527 д.н.з. НОМЕР_2 незаконно перевозив частини стовбурів дерев, а саме деревину дров`яну ПВ породи дуб в кількості 12,725 куб.метрів різного діаметру, без документів на її перевезення.

В подальшому в ході проведення огляду місця події вказану деревину та автомобіль з причепом було вилучено та визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 171 КПК України, законодавець зобов`язує сторону, яка звертається до суду з клопотанням про арешт майна, зазначити наступне: підстави і мету такого заходу забезпечення кримінального провадження у відповідності до положень ст. 170 та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, щосвідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майна; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Вказане клопотання відповідає зазначеним вимогам.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

ЄСПЛ нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98) (справа «East/WestAllianceLimited» проти України).У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Окрім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Вирішуючи питання про накладення арешту на частини стовбурів дерев, а саме деревину дров`яну ПВ породи дуб в кількості 12,725 куб.метрів, слідчий суддя виходить з наступного.

Так, як встановлено у судовому засіданні, відомості, що містяться у документах наданих для підтвердження правомірності перебування даної деревини у ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження. Надані останнім договори з ДП «Звенигородське лісове господарство» по придбанню деревини з ОСОБА_6 остання не укладала, актів приймання передачі, товаро-транспортних накладних та і самих договорів вона не підписувала. Походження даних документів, як вказано ОСОБА_6 в судовому засіданні їй не відоме.

Відтак встановити дійсного власника даної деревини, правомірність її перебування у ОСОБА_7 на даному етапі не вбачається можливим. Так само як і встановити правомірність її походження, оскільки бірки, які містилися на вказаній деревині, згідно відповіді ДП «Звенигородське лісове господарство» від 25.01.2023 №50, яка містится в матеріалах справи, містилися на іншій деревині, яка була реалізована набагато раніше іншим особам на основі раніше виписаного наряду на відпуск лісопродукції.

Відтак слідчий суддя погоджується, що на час розгляду клопотання є достатньо підстав вважати, що майно, а саме деревина дров`яна, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Арешт тимчасово вилученого майна полягає в забороні користуватися та розпоряджатися ним володільцю та власнику.

Метою накладення арешту на вищезазначене майно є забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів.

Отже клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про накладення арешту на автомобіль марки КАМАЗ моделі 55111 типу самоскид-С, д.н.з. НОМЕР_1 , та на причіп-самоскид-Е марки СЗАП моделі 8527, д.н.з. НОМЕР_2 , слідчий суддя виходить з того, що диспозиція ст. 246 КК України, за якою відкрито кримінальне провадження, передбачає відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.Диспозиція ст. 246 КК України не конкретизує спосіб порубки лісу, а також засоби, знаряддя, час і обстановку її здійсненняж майна, підшуканого, виготовленого, пристосованого або використаного як засіб чи знаряддя вчинення злочину (зокрема, бензопили, сокири, спеціальна лісозаготівельна техніка, транспортні засоби, які використовуються як безпосередньо для незаконної порубки лісу, так і для прибуття до місця вчинення злочину або перевезення зрублених деревостанів

В даному випадку вищевказана деревина саме перевозилася на транспортних засобах, які були тимчасово вилучені. Відтак слідчий суддя вважає, що дані транспортні засоби є знаряддям вчинення даного кримінального правопорушення. Відтак вони об`єктивно визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, що підтверджено відповідною постановою.

Разом з тим слідчому судді не доведено у судовому засіданні, що власник даних транспортних засобів безпосередньо обізнаний про відсутність правових підстав правомірного перебування зазначеної деревини у замовників перевезення. Останній виключно надавав транспортні послуги. Крім того зазначені транспортні засоби правомірно використовуються у його господарській діяльності.

Слідчий суддя бере до уваги співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника автомобіля ОСОБА_5 , який не позбавлений права володіння і користування автомобілем. Обмеження права на розпорядження автомобілем не порушує прав власника автомобіля, так як автомобіль, як пояснив ОСОБА_11 , постійно використовується у господарській діяльності, потреба у його відчуженні відсутня. Слідчому судді не надано докази того, що арешт на автомобіль не співмірний з господарською діяльністю його власника і у останнього відсутня необхідність реалізувати дані транспортні засоби.

Згідно з ст. 1 «Додаткового протоколу» до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 20.11.1952 року (Париж), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відтак на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такевтручання управа та інтереси власника майна, як позбавлення права відчуження вказаним майном, проте не позбавлення права користування ним. При цьому враховується позиція слідчого в судовому засіданні, щодо необхідності проведення відповідних слідчих/процесуальних дій з вказаними транспортними засобами.

У відповідності до вимог ч.4 ст.173 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту автомобіля, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З огляду на вказане, наявні підстави для часткового задоволення клопотання в частині накладення арешту на транспортні засоби, що ґрунтується на принципах розумності та співмірності обмеження права власності, а саме лише заборона на їх відчуження. При цьому дані транспортні засоби мають бути повернуті їх власнику,зобов`язавши останнього надати їх для огляду за першою вимогою слідчого або прокурора у разі такої потреби.Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000067 від 17.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України задоволити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 16.01.2023 майно, а саме:

- автомобіль марки КАМАЗ моделі 55111 типу самоскид-С, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_1 , у вигляді заборони його відчуження;

- причіп-самоскид-Е марки СЗАП моделі 8527, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_1 , у вигляді заборони його відчуження;

- частини стовбурів дерев, а саме деревину дров`яну ПВ породи дуб в кількості 12,725 куб.метрів, у вигляді заборони розпоряджатися будь-яким чином цим майном, використовувати його та вчиняти будь-яких дії по відчуженню і зміні власників цього майна.

Автомобіль марки КАМАЗ моделі 55111 типу самоскид-С, д.н.з. НОМЕР_1 , та причіп-самоскид-Е марки СЗАП моделі 8527, д.н.з. НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_5 , заборонивши останньому здійснювати відчуження вказаних транспортних засобів.

Визначити місцем зберігання частини стовбурів дерев, а саме деревину дров`яну ПВ породи дуб в кількості 12,725 куб.метрів, на які накладено арешт, територію Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області за адресою смт. Катеринопіль, вул. Соборна, 51.

В решті клопотання відмовити.

Роз`яснити, що згідно із частинами 1-2 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 02.02.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1