Справа № 357/8653/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувальні акти у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000189 від 12.07.2020, за № 0000028 від 08.02.2021, за № 0001234 від 05.06.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, розлученого, утриманців не має, офіційно не працевлаштованого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

12.07.2020 близько 08:30 год. ОСОБА_3 перебував поблизу будинку АДРЕСА_2 , де на той момент знаходився потерпілий ОСОБА_6 .

У подальшому, під час сварки, яка виникла між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на ґрунті неприязних відносин, ОСОБА_3 , діючи з метою заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи протиправний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання наслідків у виді тілесних ушкоджень, умисно кулаком лівої руки наніс удар в область щелепи ОСОБА_6 , внаслідок чого останній впав, а ОСОБА_3 наніс удар лівою ногою в область обличчя потерпілого ОСОБА_6 .

Внаслідок вищевказаних протиправних дій, ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження: двобічний перелом нижньої щелепи, які згідно висновку експерта №485/д від 20.08.2020 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк - більш ніж 3 тижні.

Так, положеннями статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту-Закон) передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770 (далі по тексту - Перелік), тобто і канабісу, включеного до таблиці 1 вказаного Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону, а саме: діяльність з культивування рослин, включених до таблиці 1 Переліку, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 15 Закону); використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону); діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону).

Однак, всупереч вказаним вимогам, ОСОБА_3 , на початку жовтня 2020 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), переслідуючи мету незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів, перебуваючи неподалік від лісосмуги в с. Тарасівка Білоцерківського району Київської області незаконно придбав - знайшов подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, ззовні схожу на канабіс.

Маючи досвід вживання наркотичних засобів, в тому числі й канабісу, переконавшись по зовнішнім ознакам, що дані рослини є наркотичними, ОСОБА_3 , переніс знайдені ним рослини до місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_3 , для власного вживання, без мети збуту.

У подальшому, 17.02.2021 при проведенні обшуку домоволодіння в період часу з 10-27 год по 11-16 год. працівниками поліції за місцем проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_3 , в одній із житлових кімнат виявлено та вилучено грубо подрібнені речовини рослинного походження зеленого кольору, які знаходились в поліетиленовому пакеті. Крім того, у іншій житловій кімнаті вказаного будинку виявлено та вилучено стебла рослин зелено-коричневого кольору, які знаходились у картонній коробці та в господарському приміщенні, що знаходиться на території вказаного домоволодіння біля будинку, виявлено та вилучено стебла рослин зелено-коричневого кольору з листям та суцвіттями, які є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою 4036,83 г (1720,40 г, 387,75 г, 1484,74 г, 397,74 г, 46,20 г), які ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Крім того, в ніч з 03.06.2021 на 04.06.2021 ОСОБА_3 , знаходячись за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_3 , разом в ОСОБА_7 вживав алкогольні напої. В ході словесного конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин із потерпілою ОСОБА_7 , ОСОБА_3 діючи умисно, з метою заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень потерпілому, умисно наніс один удар дерев`яною палицею по лівій руці останньої.

У результаті злочинних дій ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_8 перелом лівої ліктьової кістки, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення переломів необхідно тривалий строк - більш ніж три тижні.

Дії ОСОБА_3 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із тілесними ушкодженнями у вигляді перелому лівої ліктьової кістки заподіяними потерпілій ОСОБА_7 .

25.04.2023 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості. Згідно з угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 309 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення за кваліфікацією за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; за ч. 3 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби в особливо великих розмірах.

Сторонами узгоджено, що у разі затвердження угоди, ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 309 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_3 буде призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального кодексів України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді про визнання винуватості міру покарання.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину беззастережно визнав повністю, просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену в ній міру покарання. Також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого також підтримав угоду та просив її затвердити.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. Натомістьподали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого повне розуміння ним своїх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та за ч. 3 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби в особливо великих розмірах.

Укладена угода за своїм змістом відповідає вимогам ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4 ст.474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст.52, 53 КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України відноситься до нетяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана правам та інтересам окремих осіб; кримінальне правопорушення, перердбачене ч. 3 ст. 309 КК України відноситься до тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана суспільним інтересам.

Потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 24.04.2023 надано прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

При укладені угоди враховано обставину, яка пом`якшує покарання, передбачену ст. 66 КК України: щире каяття винного, та обтяжуючу покарання обставину: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 який має зареєстроване місце проживання, неодружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується негативно, за допомогою до лікаря-нарколога за медичною допомогою не звертався, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України не має судимості.

Таким чином, умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, а також наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого судового провадження щодо ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно зі ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

Суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_3 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Так, відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.01.2023 стосовно ОСОБА_3 застосовно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються, серед іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Прокурором заявлено клопотання про скасування обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою у разі призначення ОСОБА_3 покарання із звільненням від його відбування з випробуванням.

У відповідності до вимог частини 1 статті 377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.

Оскільки судом обвинуваченому призначається покарання із звільненям від його відбування з випробуванням, тобто не пов`язаного з позбавленням волі та покладенням на нього відповідних обов`язків, суд вважає за необхідне скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою та звільнити ОСОБА_3 з - під варти в залі суду.

На підставі положень ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_3 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення період з 23.01.2023 по 25.04.2023 включно, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Згідно вимог ст. 124 КПК України процесуальні витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні від 26.02.2021 № СЕ-19/111-21/8730-НЗПРАП в розмірі 980.70 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Доля речових доказів вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475, КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25.04.2023, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 309 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі,

за ч. 3 ст. 309 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 в період іспитового строку обов`язки: з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно до ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази:

предмет, схожий на металевий уголок, дерев`яну гілку, дві частини дерев`яної вішалки для одягу та дерев`яний предмет від дерева, які упаковано до спецпакету № 4525226 та, згідно квитанції № 783/2021 від 30.06.2021, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів, після набрання вироком законної сили знищити;

ватний тампон зі слідом речовини бурого кольору, зовні схожим на кров, що упакований до паперового конверту та, згідно квитанції № 850/2020 від 19.08.2020, переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів, після набрання вироком законної сили знищити;

три полімерні мішки горловини яких затягнуті індикаторними пломбами з полімерного матеріалу синього кольору № 7572545, 7572546, 7572547, прошиті нитками білого кольору, кінці ниток склеєні та опечатані за допомогою паперових смужок, в яких знаходиться особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, загальною масою 4034.83 г, які згідно квитанції № 334 від 05.03.2021, передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ ГП в Київській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 понесені процесуальні витрати на проведення експертизи в розмірі 980.70 грн. (дев`ятсот вісімдесят гривень 70 коп).

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний стосоно ОСОБА_3 на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.01.2023, відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України - скасувати та звільнити його негайно з-під варти в залі суду.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення період з 23.01.2023 по 25.04.2023 включно, з розрахунку одиному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим та захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя Тетяна КЛЕПА