Справа № 522/8187/22
Провадження № 1-кс/522/566/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2022 року, у кримінальному провадженні №0000321 від 16.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2022 року, у кримінальному провадженні №0000321 від 16.03.2022 року, посилаючись на те, що відпала потреба у подальшому арешті на мотоцикл, оскільки під час досудового розслідування проведенні усі необхідні слідчі дії для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Учасники провадження були повідомлені про час та місце судового засідання, однак в судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення судового засідання не заявляли.

Від власника майна ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд клопотання про скасування арешту без його участі.

Відповідно ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Таким чином, вважаю, що оскільки учасники судового розгляду, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилися, письмових заяв про відкладення розгляду клопотання не надали, клопотання має бути розглянуто у відсутності зазначених осіб, відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України без фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Дослідивши клопотання про скасування арешту майна, докази, на які посилається власник майна в обґрунтування вищевказаних вимог клопотання, суд приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2022 року, у кримінальному провадженні №0000321 від 16.03.2022 року за фактом використання завідомо підробленого документа, був накладений арешт, зокрема на транспортний засіб мотоцикл марки мотоцикл марки "БМВ" д.н.з. НОМЕР_1 .

Власник майна ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотання про скасування арешту майна на транспортний засіб мотоцикл марки мотоцикл марки "БМВ" д.н.з. НОМЕР_1 , посилаючись на те, що відпала потреба у подальшому арешті на мотоцикл, оскільки під час досудового розслідування проведенні усі необхідні слідчі дії для встановлення обставин кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що до 16.03.2022 року до ЄРДР були внесені відомості за фактом використання завідомо підробленого документа.

Однак, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що з часу внесення відомостей про кримінальне правопорушення не встановлено доказів, які б вказували, що з зазначеним мотоциклом здійснювалися будь-які незаконні дії щодо зміни номерів шасі або інші незаконні дії.

В матеріалах провадження міститься повідомлення про неможливість проведення експертизи, так як експерту не був наданий на дослідження зазначений мотоцикл, тобто не виявлено незаконних дій щодо мотоциклу.

Зазначені обставини на думку слідчого суду свідчать про те, що у сторони обвинувачення було достатньо часу для встановлення фактів та доказів, які б свідчили про незаконні дій щодо мотоциклу, однак стороною обвинувачення таких фактів та доказів протягом тривалого часу встановлено не було.

Таким чином, доводи клопотання про те, що у сторони обвинувачення було достатньо часу для встановлення фактів та доказів, які б свідчили про незаконні дій щодо мотоциклу, але таких обставин не було встановлено, знайшли підтвердження під час розгляду цього клопотання.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що власник майна у кримінальному провадженні не є підозрюваним.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Стороною обвинувачення не доведена подальша потреба досудового розслідування, яка виправдовує ступінь втручання у права і свободи власника майна, який не є підозрюваним та не має процесуального статусу у кримінальному провадженні.

На даний час не вбачається підстав для обмеження ОСОБА_3 в праві володіти та користуватися своїм майном.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Окрім того, ч. 2 ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948) та Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (1950), учасником яких є Україна.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини.

Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

При цьому, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Аналіз матеріалів провадження показав, що власником майна доведено та стороною обвинувачення не спростовано, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, тому заявлене клопотання підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, слідчий суддя, враховуючи доводи клопотання та надані в його обґрунтування матеріали, а також вищевикладені обставини та приписи закону, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог вищевказаного клопотання про скасування арешту майна в частині користування транспортним засобом мотоциклом.

Керуючись ст. ст. 170 - 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:

Клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2022 року, у кримінальному провадженні №0000321 від 16.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2022 року, у кримінальному провадженні №0000321 від 16.03.2022 року, в частині заборони користування транспортним засобом мотоциклом марки "БМВ" д.н.з. НОМЕР_1 та передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_3 з правом користування та володіння.

Виконання ухвали покласти на слідчого у кримінальному провадженні №0000321 від 16.03.2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: