У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу тримання під вартою

10 лютого 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000198 від 29.09.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю, уродженцю с. Нижня Рожанка Стрийського району Львівської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 одруженому, раніше не судимому, майстру лісу Сможанського лісництва ДП Славське ЛГ, підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 28 та ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 365 КК України,

в с т а н о в и в :

старший слідчий першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 за погодженням прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Клопотання мотивує тим, що останній підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 та ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 365 КК України у кримінальному провадженні № 0000198 від 29.09.2021.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом директора державного підприємства «Славське лісове господарство» (далі - ДП «Славське ЛГ») Львівського ОУЛМГ № 61к від 17.09.2014 ОСОБА_5 прийнято на посаду майстра лісу Сможанського лісництва.

Відповідно до посадової інструкції майстра лісу Сможанського лісництва ДП «Славське ЛГ», затверджених директором ДП «Славське ЛГ» ОСОБА_7 від 01.02.2013, з якою ОСОБА_5 ознайомлені під розпис, останній, як майстер лісу, несе безпосередню охорону лісу в межах довіреної майстерської дільниці, знаходяться в прямій підлеглості лісничого, а також помічника лісничого, старшого майстра лісу, головного лісничого, директора ДП «Славське ЛГ».

Майстер лісу несе повну відповідальність за всю діяльність очолюваної ним майстерської дільниці, успішне виконання планів і завдань, якості робіт, охорони, відтворення, раціонального використання лісу.

Відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність від 17.09.2014 ОСОБА_5 безпосередньо бере на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності матеріальних цінностей, переданих йому для зберігання роботодавцем.

Відповідно до «Положення про державну лісову охорону», затвердженого постановою КМУ № 976 від 16.09.2009 та Додатку до нього, лісничий, помічник лісничого та майстер лісу входять у склад лісової охорони, а Держлісоохорона має статус правоохоронного органу.

Статтею 241 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 49, 63-70, 73, 75, 77, 188-5 цього Кодексу.

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, його заступники, головні лісничі, старші інженери та інженери, командири авіаланок, старші льотчики-спостерігачі та льотчики-спостерігачі, лісничі, помічники лісничих, майстри лісу.

Таким чином, ОСОБА_8 працюючи на посаді лісничого Сможанського лісництва, ОСОБА_9 на посаді помічника лісничого Сможанського лісництва, а також ОСОБА_5 - на посаді майстра лісу Сможанського лісництва ДП «Славське ЛГ», є особами уповноваженими на виконання функцій держави, при виконанні службових обов`язків постійно здійснюють функції представника влади та службової особи, користуються делегованими, центральним органом виконавчої влади, повноваженнями.

Так, ОСОБА_10 , згідно з реєстраційними базами даних АІС Податковий блок відповідно до поданого податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого із них податку, а також нарахованого єдиного внеску 4ДФ за третій квартал 2022 року перебував у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_11 ( НОМЕР_1 ).

Згідно довідки Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області №33 від 16.01.2023 ОСОБА_12 являється депутатом Козівської сільської ради VIII демократичного скликання Стрийського району Львівської області.

Водночас, вищевказані службові особи Сможанського лісництва ДП «Славського ЛГ» незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вимог законодавства та ч. 2 ст. 19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, знехтували такими, та спільно із фізичною особою-підприємцем, депутатом сільської ради і цивільною особою, вчинили незаконні порубки деревини на ввірених їм територіях зорганізувавшись при цьому у стійке злочинне об`єднання.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 маючи значний досвід роботи у сфері охорони, відтворення, сталого і раціонального використання лісових ресурсів отриманий за період трудової діяльності, всупереч інтересам служби та покладених на нього службових обов`язків, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, однак не пізніше липня 2022 року, спільно із фізичною-особою підприємцем ОСОБА_11 , керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету власного незаконного збагачення, розробили злочинний план такого збагачення, який полягав у незаконній порубці дерев на території Сможанського лісництва ДП «Славське ЛГ» та подальшому перевезенні і збуті незаконно зрубаних дерев.

Розуміючи, що реалізувати розроблений злочинний план щодо здійснення незаконної порубки дерев з подальшою їх реалізацією, а також уникнути викриття злочинної діяльності, самостійно йому не вдасться, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , усвідомлюючи той факт, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах, діючи умисно з корисливих мотивів, організували та очолили з метою вчинення злочинів, направлених на незаконну порубку лісу, стійке злочинне об`єднання - організовану групу, до складу якої ОСОБА_11 залучив свого підлеглого працівника ОСОБА_10 , а ОСОБА_8 свої підлеглих працівників: службових осіб Сможанського лісництва ДП «Славське ЛГ», а саме помічника лісничого ОСОБА_9 та майстра лісу ОСОБА_5 , а також депутата Козівської сільської ради ОСОБА_12 .

В подальшому ОСОБА_11 та ОСОБА_8 виконуючи ролі організаторів даних злочинів, перебуваючи у довірчих відносинах із залученими учасниками організованої групи, довели до їх відома суть злочинного плану, який полягав у вчиненні незаконних порубок дерев на території Сможанського лісництва ДП «Славське ЛГ» та їх збуті. З метою маскування злочинної діяльності, здійснення таких порубок повинно було відбуватися на місцях офіційних лісосік під виглядом дозволених рубок, а також одиночних самовільних рубок у важко доступних місцях.

У свою чергу, залучені ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, погодилися із таким злочинним планом та в індивідуальному порядку узгодили і схвалили його, зорганізувавшись у стійке злочинне об`єднання для вчинення умисних тяжких злочинів.

Організована група характеризувалася наявністю керівників і організаторів злочинної групи, розробленого єдиного плану вчинення злочинів, відомого всім учасникам групи, стійкими зв`язками і розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, наявністю загальних правил поведінки, підготовкою до вчинення злочинів, а також отримання матеріальних благ від такої кримінально-протиправної діяльності на постійній основі.

Для забезпечення постійної діяльності організованої групи, відповідно до розробленого злочинного плану, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 відвели собі роль її керівників, зокрема для вчинення членами злочинної групи незаконних порубок лісу, здійснювали розподіл між ними ролей та функцій, забезпечували сили та засоби для виконання відповідних робіт.

В свою чергу, ОСОБА_11 був зацікавлений в організації даної протиправної діяльності, оскільки володіє деревообробним комплексом (пилорамою) за адресою: АДРЕСА_2 , і міг забезпечувати розпилювання, стругання, сушку незаконно здобутої деревини та її подальшу оптову та роздрібну реалізацію.

Здобуті грошові кошти від реалізації незаконно зрубаної деревини третім особам, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 розподіляли між усіма співучасниками організованої групи, які приймали участь у вчиненні злочину, в залежності від обсягу та складності виконаних ними дій.

Відповідно до розробленого ОСОБА_11 та ОСОБА_8 злочинного плану, ролі та функції учасників організованої групи були розподілені наступним чином.

Згідно розподілу ролей в складі організованої групи, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 діяли як співорганізатори вчинення злочинів та виконували наступні функції: розробили злочинний план діяльності організованої групи; розподілили ролі між членами цієї групи; забезпечували дотримання загальних правил поведінки учасників групи; координували та керували злочинною діяльністю учасників організованої групи; забезпечували реалізацію незаконно зрубаної деревини, тобто безпосередньо вчиняли збут незаконно зрубаних дерев;

розподіляли між співучасниками організованої групи грошові кошти, отримані від реалізації незаконно зрубаної деревини; з метою маскування злочинної діяльності організованої групи, підшуковували місця у лісових масивах, де здійснювали порубки дерев члени організованої групи.

Крім цього, ОСОБА_11 діяв як співвиконавець, а саме особисто здійснював перевезення незаконно зрубаної деревини на автомобілі КАМАЗ 3410 д.н.з. НОМЕР_2 із краном маніпулятором, до деревообробного комплексу (пилорами) в АДРЕСА_2 .

Залученому ОСОБА_5 було відведено роль пособника та співвиконавця у вчиненні кримінальних правопорушень і такий забезпечував виконання наступних функцій: забезпечив незаконну порубку не відведених в рубку дерев на території квартал №10 Сможанського лісництва ДП «Славське ЛГ»; безпосередньо на власному автомобілі Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_3 здійснював прикриття незаконної рубки та перевезення деревини шляхом спостереження за пересуванням транспорту, в тому числі належного правоохоронним органам в районі здійснення незаконних рубок та перевезення деревини; достовірно знаючи про незаконність своїх дій, з метою укриття вчинених злочинів, здійснював зачистку та маскування місць незаконних порубок дерев, забезпечував фактичне визначення кубомаси відвантаженої незаконно зрубаної деревини для подальшого обліку та проведення готівкового розрахунку з метою особистого збагачення; забезпечували взаємозв`язок між учасниками організованої групи, з метою реалізації узгодженого злочинного плану, спрямованого на незаконну порубку дерев та їх перевезення з метою особистого збагачення; розподіляв грошові кошти, отримані від реалізації незаконно зрубаної деревини між учасниками злочинної групи.

Залученим ОСОБА_9 та ОСОБА_12 були відведені ролі пособників у вчиненні кримінальних правопорушень і такі, безпосередньо на власних автомобілях: ОСОБА_12 на Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_4 , а ОСОБА_9 на невстановленому транспортному засобі, здійснювали прикриття незаконної рубки та перевезення деревини, шляхом спостереження за пересуванням транспорту, в тому числі належного правоохоронним органам, в районі здійснення незаконних рубок та перевезення деревини.

Залученому ОСОБА_10 була відведена роль виконавця у вчиненні кримінальних правопорушень і такий, достовірно знаючи про незаконність своїх дій, із залученням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (які не були обізнані із злочинним планом організованої групи), згідно спільно обумовленого плану виконував наступні функції:створював необхідні умови для втілення злочинного плану з незаконної порубки дерев; із використанням власних знарядь для здійснення рубки дерев (пили, сокири та ін.) здійснював незаконну порубку не відведених в рубку на території Сможанського лісництва ДП «Славське ЛГ» дерев, шляхом відокремлення стовбура від кореня, до ступеня припинення росту;

розпилення незаконно зрубаних дерев на окремі частини з метою полегшення їх подальшого перевезення; завантаження незаконно зрубаних дерев на належний ОСОБА_11 транспортний засіб.

Разом з тим, реалізовуючи злочинний план, учасники організованої групи для досягнення мети, діяли в порушення вимог, передбачених наступними нормативно-правовими, підзаконними та відомчими актами.

Статтею 47 Лісового кодексу України (далі Лісовий Кодекс) визначено, що лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства.

У матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів - ст. 48 Лісового Кодексу.

Відповідно до ст. 19 Лісового Кодексу, постійні лісокористувачі зобов`язані: дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування; здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення, тощо.

Статтею 69 Лісового кодексу України визначено, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним квитком. На виділених лісових ділянках можуть використовуватися лише ті лісові ресурси і лише для цілей, що передбачені виданим спеціальним дозволом.

Відповідно до п. 2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 року № 761 - лісорубний квиток є основним документом, на підставі якого здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів, ведеться облік дозволених до відпуску запасів деревини та інших продуктів лісу.

Кількість та технічна придатність дозволених в рубку дерев визначається під час відведення насадження в рубку у відповідності до Методичних вказівок з відведення і таксації лісосік, видачі лісорубних квитків та огляду місць заготівлі деревини в лісах Державного агентства лісових ресурсів України, затверджених наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 21.01.2013 № 9. На підставі матеріалів відведення насадження в рубку проводиться матеріально-грошова оцінка лісосіки, в якій визначається об`єм дозволеної до вирубування деревини, як загальної, так і по категоріях технічної придатності. Результати розрахунків матеріально-грошової оцінки лісосіки заносяться в спеціальний дозвіл - лісорубний квиток.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 61 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища до складу природно-заповідного фонду України входять державні заповідники, природні національні парки, заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні та зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва, заповідні урочища.

Відповідно до Закону України Про природно-заповідний фонд України (далі - Закон) законодавством України природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Відповідно до ст. 26 вищевказаного Закону на територіях заказників забороняються рубки головного користування, суцільні, прохідні, лісовідновні та поступові рубки, видалення захаращеності, а також полювання та інша діяльність, що суперечить цілям і завданням, передбаченим положенням про заказник.

Водночас, в порушення вказаних вимог, організована група, до складу якої увійшли ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 незаконно, тобто без наявності відповідних дозвільних документів (лісорубних квитків), на території Сможанського лісництва ДП «Славське ЛГ», неодноразово вчинили незаконну порубку дерев різних порід, їх перевезення та збут за наступних обставин.

Так, у відповідності до лісорубного квитка серії ЛЬ ЛРК № 023935 від 18.07.2022 №112 надано дозвіл на проведення в Сможанському лісництві суцільних санітарних рубок головного користування, зокрема у квартал 10 виділ 69,1 129 дерев породи Ялина.

Також, у відповідності до лісорубного квитка серії ЛЬ ЛРК № 023913 від 09.06.2022№92 надано дозвіл на проведення в Сможанському лісництві суцільно-лісосічних діляночних рубок головного користування, зокрема у кварталі 10 виділі 46 відведено в рубку 169 дерев породи Ялина та 11 дерев породи Бук.

При цьому, лісничий ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що відсутні будь-які дозвільні документи на здійснення рубки дерев понад встановлених матеріалами відводу, будучи працівником органу - державної лісової охорони, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, обумовивши із співорганізатором ОСОБА_11 можливість здійснення останнім переробки та реалізації незаконно зрубаної деревини без відповідних дозвільних документів, доручив майстру лісу ОСОБА_5 вчинити незаконну порубку лісу у лісових ділянках, які перебувають у віданні останнього, тобто у кварталі 10 виділі 69,1 та 46 Сможанського лісництва, оскільки саме там проводились офіційні рубки. Забезпечення контролю за проведенням незаконних рубок та їх організацію на місцевості ОСОБА_8 доручив ОСОБА_5 .

На виконання даної вказівки ОСОБА_8 майстер лісу ОСОБА_5 , діючи відповідно до розробленого злочинного плану, виконуючи відведені функції у складі організованої групи, будучи співвиконавцем злочину, з корисливих мотивів, упродовж липня-серпня 2022 року, порушуючи вимоги статей 86, 89 Лісового кодексу України, пунктів 4, 7 Положення про державну лісову охорону, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 №976,забезпечив незаконний та безпідставний доступ ОСОБА_11 , та його підлеглим працівникам, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , для здійснення, без наявності відповідних дозволів керівництва ДП «Славське ЛГ» та без належного документального оформлення, під виглядом офіційних рубок, вирубки дерев на території ввірених йому ділянок Сможанського лісництва, зокрема 108 дерев породи Ялина на території кварталу 10 виділу 46 та 47 дерев породи Ялина у кварталі 10 виділі 69.1 Сможанського лісництва.

В цей час, ОСОБА_5 на власному автомобілі Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_12 на власному автомобілі Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_4 та ОСОБА_9 на невстановленому транспортному засобі, здійснювали прикриття незаконної рубки та перевезення деревини, шляхом спостереження за пересуванням транспорту, в тому числі належного правоохоронним органам, в районі здійснення незаконних рубок та перевезення деревини.

Водночас, ОСОБА_10 із залученням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (які не були обізнані із злочинним планом організованої групи) здійснили порубку незаконно зрубаної деревини для її подальшого переміщення.

Надалі, ОСОБА_11 виконуючи в складі організованої групи роль співорганізатора та співвиконавця вчинення злочину, усвідомлюючи необхідність конспіративного здійснення даної протиправної діяльності, узгоджуючи свої дії із ОСОБА_10 ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , на автомобілі КАМАЗ 3410 д.н.з. НОМЕР_2 із краном-маніпулятором, здійснив вивезення вказаної лісопродукції із кварталу 10 виділу 69.1 та виділу 46 Сможанського лісництва до території деревообробного комплексу (пилорами), що за адресою: АДРЕСА_2 .

Незаконно зрубані дерева ОСОБА_11 , виконуючи в складі організованої групи роль керівника та співвиконавця вчинення злочину, незаконно переробив та збув третім особам, а отримані грошові кошти розподілив між учасниками організованої групи відповідно до обсягу виконаних ними протиправних дій.

Факт здійснення даних незаконних рубок виявлено правоохоронними органами під час проведення оглядів місць рубок та підтверджено Державною екологічною інспекцією у Львівській області.

Розмір шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної вирубки вказаних дерев, складає: у кварталі 10 виділі 69.1 Сможанського лісництва 222762,39 грн., у кварталі 10 виділі 46 Сможанського лісництва 1097453,92 грн., що в сумі становить 1 320 216,31 грн., чим ДП «Славське ЛГ» спричинено тяжкі наслідки.

Про підозру у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_5 повідомлено 09 лютого 2023 року. З врахуванням обставин кримінального правопорушення, у слідства є достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, можепереховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста, іншого підозрюваного, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

А тому прокурор вважає, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та дозволить виконати завдання і досягти мети кримінального провадження, для забезпечення виконання з ним процесуальних рішень. Разом з тим, при виконанні судом вимог ч.4 ст. 183 КПК України, щодо визначення застави, враховуючи передбаченні ч.ч.4, 5 ст.182 КПК України обставини, є необхідним визначити останньому заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 214 720 гривень.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Пояснив, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою та підтверджується матеріалами клопотання, окрім цього не заперечує про визначення розміру застави, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Підозрюваний вину не визнав, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного, просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні слідчих органів перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000198 від 29.09.2021, за підозрою ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 365 КК України, за підозрою ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 365 КК України, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 та ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 365 КК України, за підозрою ОСОБА_15 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 365 КК України, за підозрою ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 246 КК України, за підозрою ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 246 КК України, за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді даного подання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої підозрюваному, яку слідство обґрунтовує: протоколом обшуку автомобіля марки КАМАЗ НОМЕР_2 , вилученою в ході обшуку деревиною, матеріалами НСРД, у тому числі протоколом візуального спостереження за місцем - ділянки кварталу 10, 23 Сможанського лісництва, ДП «Славське ЛГ», місцем пилорамою, що знаходиться за адресою: Львівська область, Стрийський район, с. Нагірне, вул. Тараса Шевченка, 74 та спостереження за особою ОСОБА_11 , висновками трасологічної, інженерно екологічної та фоноскопічної експертизи, протоколами допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими доказами, які отримані у встановленому КПК України порядку, шляхом проведення слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій в цілому вказаними вище та усіма іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які обгрунтовуються слідчим у заявленому клопотанні, а саме

підозрюваний у силу займаної посади, матиме можливість використовуючи свій авторитет та здобутий досвід з метою впливу на свідків у кримінальному провадженні, зокрема працівників «Славського ЛГ», а також ще на невстановлених на цій стадії досудового свідків з числа колег по роботі.

Зокрема підозрюваний, з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та іншими підозрюваними і схиляти їх до зміни даних слідству показань.

Аналогічним чином такий зможе впливати на ще невстановлених та недопитаних по обставинах кримінального провадження свідків, а також на понятих, експертів та спеціалістів, які залучені та будуть залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз.

Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Окрім цього у кримінальному провадженні не встановлено ще усіх осіб, можливо причетних до вчинення даних кримінальних правопорушень, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

Також, підозрюваний може продовжити злочинну діяльність оскільки його підозрюють у скоєні систематичних злочинів, вчинення яких тривало на значному відрізку часу та вимагало кваліфікованої підготовки. Зазначене свідчить про його схильність до вчинення злочинів.

Підозрюваний зможе координувати свої дії зі невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню.

Аналогічним чином він може використати свої зв`язки для незаконного впливу на понятих, які брали участь у першочергових слідчих діях.

Крім того, такий може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Так кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Крім того, як зазначає ЄСПЛ, існують різні критерії доведеності необхідні для звинувачення (як правило, доведеність за відсутності обґрунтованих сумнівів) та переслідування (як правило, обґрунтована підозра у скоєнні злочину) особи. Отже, можуть бути звичайно такі випадки, коли обґрунтована підозра не призводить у результаті судового розгляду до засудження особи за відсутності обґрунтованих сумнівів. Однак, у таких ситуаціях держава має законний інтерес забезпечити, аби особи, щодо яких існує обґрунтована підозра у скоєнні злочину, не намагались ухилитися від правосуддя або підірвати належне проведення судового розгляду, у ході якого має бути розглянуто питання про їхню винність або невинність ( «СПРАВА LAVRECHOV ПРОТИ ЧЕСЬКОЇ РЕСПУБЛІКИ», рішення від 20.06.2013, заява № 57404/08, п. 50).

Наявність обґрунтованої підозри є умовою sine qua non законності застосування запобіжного заходу.

Враховуючи наведені вище обставини, прихожу до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід - тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, саме стаття 5 Конвенції розкриває питання права на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до прецедентного права Суду, гарантія, передбачена статтею 5§3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні (дивіться Мангурас проти Іспанії [ВП], №. 12050/04, § 78, ЄСПЛ 2010 року). Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (дивіться Неймайстер проти Австрії, 27 червня 1968 року, § 14, серія А 8). Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого (дивіться Maнгурас, наведена вище, § § 79 - 80). Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити (дивіться Toшев проти Болгарії, № 56308/00, § 68, 10 серпня 2006 року; і Iванчук проти Польщі, № 25196/94, § 66, 15 листопада 2011 року).

Навіть якщо рішення національних судів про відмову звільнення під заставу засновані на «відповідних» і «достатніх» підставах Суд повинен також встановити, чи виявили компетентні національні органи влади «особливу ретельність» при вирішенні цього питання. Суд вважав, що цей критерій повинен бути доречним навіть у зв`язку з рішенням щодо визначення умов звільнення під заставу після того, як звільнення під заставу було офіційно дозволено, якщо особа залишилася в ув`язненні внаслідок відсутності можливості внести заставу (дивіться Koлаковіч проти Мальти, № 76392/12, § 74, 19 березня 2015 року).

Так, у справі Mangouras v. Spain ЄСПЛ вказав, що оскільки зростаючий стандарт в галузі захисту прав людини відповідно і неминуче вимагав більшої твердості при оцінці порушень фундаментальних цінностей демократичних суспільств, при визначенні розміру застави не можна виключати прийняття до уваги професійного середовища, яке сформувало обставини для даної діяльності, з метою забезпечення ефективності даного заходу.

Так у цій справі заявнику було призначено заставу у сумі 3 000 000 євро і було встановлено, що вказана сума, швидше за все, перевищувала платоспроможність заявника. Однак, враховуючи винятковий характер справи та величезний збиток ЄСПЛ визнав, що визначення застави у такому розмірі не є порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі Punzelt v. CzechRepublic від 25.04.2000 (заява № 31315/96, пункт 86) констатовано, що ані неодноразова відмова у звільненні під заставу заявника, ні в подальшому встановлена застава у розмірі 30 000 000 чеських крон, не були порушенням прав заявника, враховуючи масштаб його фінансових операцій.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Слідчий суддя враховує, що ймовірний злочини віднесений до категорії тяжких.

Тому, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, беручи до уваги інтереси кримінального провадження, вважаю, що підозрюваному слід визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року.

На думку слідчого судді, такий розмір застави достатньою мірою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів.

Строк тримання під вартоюОСОБА_5 , рахувати з часу проголошення ухвали - 10 лютого 2023 року о 16:25 год.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 214 720 гривень

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок, ОСОБА_5 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_5 покладаються такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду за першим викликом;

2) не відлучатися з Львівської області без дозволу слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1