УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 457/820/17

провадження № 51-4264ск22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 04 лютого 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року,

встановив:

За вироком Сихівського районного суду м. Львова від 04 лютого 2022 року

ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 15 пунктами 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - на строк 10 років; ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 263 КК України

- на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_5 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року зазначений вирок місцевого суду залишено без змін.

Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд в касаційному порядку.

Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.

Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 січня 2023 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам пунктів 4, 5 ч. 2, частин 3, 5, 6

ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків - 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Так, у вказаній ухвалі було зазначено, що відповідно до положень ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність

чи необґрунтованість судових рішень, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу,

до суду касаційної інстанції, та її думка з приводу участі у касаційному розгляді.

Крім того, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, що оскаржуються

та копії додатків, доданих до касаційної скарги, у кількості, необхідній для надіслання учасникам судового провадження.

При цьому колегія суддів звертала увагу захисника на те, що відповідно

до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального

та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того

чи іншого доказу.

Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.

У межах наданого строку захисник ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, не усунув.

Зокрема, захисник, як і попереднього разу, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як на підставу

для скасування оскаржених судових рішень, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень ст. 413 КПК України не наводить.

Натомість, захисник знову, надаючи доказам свою оцінку, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається

на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України

не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім цього, захисник, як і минулого разу, не наводить конкретних порушень закону, допущених судом апеляційної інстанції при постановленні оскарженої ухвали,

які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України були б підставами для її скасування,

про що в тому числі сформульовані його вимоги.

Також, як і в попередній касаційній скарзі, захисник ОСОБА_4 , вказуючи

на незаконність оскарженого вироку з підстави істотного порушення кримінального процесуального закону, убачає за можливе закрити кримінальне провадження після його скасування, чим знову допустив суперечності.

До того ж його касаційна скарга, як і попереднього разу, не містить обґрунтування вимоги про закриття кримінального провадження з огляду на положення статей 284, 440 КПК України у їх взаємозв`язку.

Окрім вказаного, вимоги захисника, сформульовані в його касаційній скарзі,

як і минулого разу, є альтернативними та суперечливими між собою, оскільки суд касаційної інстанції не може одразу закрити кримінальне провадження

та призначити новий розгляд в суді першої інстанції після скасування оскаржених судових рішень.

Також, захисник знову усупереч вимог ч. 3 ст. 427 КПК України, не зазначає у скарзі

чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Крім того, слід зазначити, що захисник ОСОБА_4 подав повторну касаційну скаргу, взагалі не змінивши змісту попередньої, чим проігнорував вказівки суду касаційної інстанції, викладені у вищевказаній ухвалі Верховного Суду від 03 січня 2023 року.

Згідно ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа

не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

З огляду на те, що захисником не були виконані вимоги попередньої ухвали, його касаційна скарга підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Повернути захиснику ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 04 лютого 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3