490/228/23 21.03.2023
н/п 1-кс/490/540/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/228/23
У Х В А Л А

17 березня 2023 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській областіщодо не розгляду клопотання від 04.01.2023 року про необхідність виконання процесуальних дій у кримінальному проваджені №0000032,

В С Т А Н О В И В :

11 січня 2023 року на адресу Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій він скаржиться на бездіяльність керівника ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській областіщодо не розгляду клопотання від 04.01.2023 року, в якому він просив встановити місце знаходження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та надати відповідь на клопотання.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.01.2023 відмовлено у відкритті провадження за вказаною скаргою.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 17.01.2023, наведену вище ухвалу скасовано, постановлено нову, якою скаргу ОСОБА_3 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Роз`яснено, що у поданій до слідчого судді скарзі, заявник ОСОБА_3 вказує, що 04.01.2023 він звернувся до керівника ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області з клопотанням в межах кримінального провадження №0000032 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, в якому просив встановити місце знаходження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , допитати родичів, знайомих, сусідів, направити запити до різних установ, накласти арешт на кореспонденцію, здійснити її огляд та виїмку, провести зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та електронних інформаційних систем.

В судове засідання скаржник не з`явився, повідомлявся належним чином.

Частиною другою статті 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

За приписами частини третьої статті 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні визначений статтею 135 КПК, частиною першою якої передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Як вбачається з матеріалів справи скаржник належним чином був неодноразово повідомлений про судові засідання з розгляду скарги, однак в судові засідання в продовж тривалого часу не з`явився. Така процесуальна поведінка скаржника призводить до порушення розумних строків розгляду скарги.

Відповідно до імперативних вимог частини третьої статті 306 КПК участь у судовому засіданні скаржника чи його захисника, представника (принаймні однієї із зазначених осіб) є обов`язковою. Водночас згідно із частиною другою цієї ж статті слідчий суддя зобов`язаний розглянути скаргу не пізніше сімдесяти двох годин з моменту її надходження.

У разі ж неявки до суду скаржника, належним чином сповіщеного про розгляд скарги, слідчий суддя не наділений повноваженнями забезпечити прибуття цієї особи проти її волі.

Зокрема, примусовий привід до суду згідно із частиною третьою статті 140 КПК застосовується виключно до підозрюваного, обвинуваченого або свідка.

Грошове стягнення за неявку до суду без поважних причин відповідно до частини першої статті 139 КПК може бути накладено лише на підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, цивільного відповідача, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Адміністративній відповідальності за злісне ухилення від явки в суд за статтею 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягають лише свідок, потерпілий, позивач, відповідач, експерт, перекладач.

Таким чином, закон не встановлює жодних заходів процесуального примусу для забезпечення участі в судовому засіданні особи, котра оскаржує рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. Не передбачає закон і можливості розгляду судом скарги за відсутності скаржника, належним чином повідомленого про такий розгляд (якщо в судовому засіданні не бере участі його захисник чи представник).

У частині другій статті 307 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, які слідчий суддя може прийняти за результатами розгляду відповідної скарги: скасувати рішення слідчого чи прокурора; зобов`язати припинити дію чи вчинити певну дію; відмовити в задоволенні скарги.

Однак постановлення будь-якої з наведених ухвал за відсутності і скаржника, і його захисника чи представника не відповідатиме приписам частини третьої статті 306 КПК України.

Чергове відкладення розгляду скарги призводить до порушення строку, встановленого частиною другою статті 306 зазначеного Кодексу, а також не гарантує прибуття в наступне судове засідання осіб, котрі не бажають брати в ньому участь.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме заявник.

Так, Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, заявник як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням недоліків законодавчого регулювання розгляду слідчим суддею скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які в аналогічних ситуаціях унеможливлюють дотримання встановленої КПК України процедури, а також з огляду на відсутність єдиної та сталої судової практики з цього питання, слідчий суддя приходить до переконання, що будучи належним чином повідомленим про дату судового засідання, не цікавлячись про подальший розгляд поданої скарги, неодноразова неявка в судове засідання скаржника без повідомлення поважності причин такої неявки, свідчить про безпідставне умисне затягування справи, що нівелює завдання Кримінального процесуального кодексу України.

Відтак, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності скаржника, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів на підставі яких можливо розглянути справу та винести рішення, що сприятиме досягненню завдань, визначених у статтях 303-308 КПК України, та розгляду справи в межах розумних строків.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні міститься в ч. 1ст. 303 КПК України. Частина друга ст. 303 КПК України передбачає, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Положеннями п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено можливість оскарження на досудовому провадженні бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій (крім внесення відомостей до ЄРДР та повернення тимчасово вилученого майна), є третім, комплексним видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, аналіз вказаного положення дає підстави стверджувати про те, що наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

При цьому варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

Тобто, фактично положеннями п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено можливість оскарження на досудовому провадження бездіяльності слідчого, як наприклад полягає в нерозгляді чи неналежному розгляді клопотання, поданого в порядку статті 220 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Як вбачається зі змісту скарги, ОСОБА_3 оскаржує бездіяльність керівника ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, який в законом встановлені строки не надав відповідь на його клопотання подане 04.01.2023 до відділення поліції №1 Миколаївського районного управління ГУНП у Миколаївській області.

На вимогу суду, слідчий слідчого відділення ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 надав відповідь від 17.02.2023 року №2023/51/8-23 з якої вбачається, що ОСОБА_3 до відділення поліції №1 Миколаївського районного управління ГУНП у Миколаївській області з клопотанням від 04.01.2023 не звертався.

Крім того, скаржником до суду також не надано доказів звернення з таким клопотанням до відповідного відділу поліції, а також не надано його до суду, тобто не підтверджено взагалі звернення з таким клопотанням.

При цьому, з наданих скаржником матеріалів слідує, що ОСОБА_3 відділом дізнання ГУНП в Миколаївської області 09.01.2023 проінформовано про обставини викладі в його заяві щодо шахрайських дій певних осіб. Так у відповіді зазначено, що перевіркою встановлено, що 05.01.2023 B11 № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області до iнформацiйно-телекомунікаційної системи «інформаційний портал НПУ» до СО за № 199 зареєстровано Ваше звернення про кримінальне правопорушення за Вашою заявою вiд 17.12.2022. Так, 06.01.2023 СВ ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області відомості за матеріалами СО за № 199 від 05.01.2023 внесено до ЄРДР №0000032 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. На теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000032 триває.

Враховуючи вище наведене, вважаю, що скаржником в поданій скарзі не доведено бездіяльності уповноважених осіб ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 , в якій він скаржиться на бездіяльність керівника ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській областіщодо не розгляду клопотання від 04.01.2023 року про необхідність виконання процесуальних дій у кримінальному проваджені №0000032- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1