ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000129 від 26.07.2022 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Витилівка Чернівецького району Чернівецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.03.2022 року вироком Кіцманського районного суду за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання із випробувальним терміном на 1 рік 6 місяців, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06 жовтня 2022 року.

ЄУНСС №718/1849/22 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Провадження №11-кп/822/469/22 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ст. 126-1 КК України

Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіцманського районного суду від 15.03.2022 року за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, та призначено йому остаточне покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_7 у виді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили, змінити на тримання під вартою в ДУ "Чернівецький слідчий ізолятор" (м. Чернівці Соборна площа,6) .

Строк відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраховано з моменту його затримання, а саме з 06.10.2022 року, взято його під варту в залі суду негайно.

Доводи апеляційних вимог.

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі вважає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Стверджує, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України не вчиняв, в його діях відсутній склад інкримінованого злочину. Висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, що в результаті вплинуло на вирішення питання про його невинуватість.

Судом не отримано жодних належних та допустимих доказів, які б прямо (чи в сукупності) вказували на те, що він вчинив вказане кримінальне правопорушення. Обвинувачення та вирок ґрунтуються виключно на припущеннях, що суперечить ст. 62 Конституції України та ч.3 ст. 373 КПК України.

Зазначає, що судом до протиправних дій, що передбачені ст. 126-1 КК України, віднесено вчинені ним адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, де потерпілою є ОСОБА_6 .. Однак, вважає, що за вказані правопорушення він вже поніс адміністративну відповідальність, а тому нести кримінальну відповідальність не може.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_7 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», протягом 2022 року, систематично, неодноразово, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою

приниження своєї колишньої цивільної дружини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресом: АДРЕСА_2 , з якою він перебував в сімейних відносинах та виховують спільну дитину, мали взаємні права та обов`язки, з особистих мотивів, маючи прямий умисел на вчинення домашнього насильства, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство по відношенню до ОСОБА_6 , що призвело до психологічних страждань останньої та виразилось у формі втрати енергійності, втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втрати самооцінки, позитивних емоцій, негативних переживань.

Так 16.05.2022 р. близько 08 год. 20 хв. в АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_6 , а саме ображав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, штовхав, чим своїми діями міг завдати психологічної шкоди ОСОБА_6 , за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Продовжуючи свої систематичні, протиправні дії, що 22.05.2022 року 21 год. 05 хв. ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , яке супроводжувалося образами, нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкоду психологічному здоров`ю останній, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Продовжуючи свої систематичні, протиправні дії, 26.06.2022 року біля 19 год. 00 хв. гр. ОСОБА_7 , перебуваючи по місцю проживання колишньої дружини ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 , вчинив суперечку, в ході якої ображав її нецензурними словами, чим завдав психологічного болю останній і вчинив насильство в сім`ї, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, яке передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Так, 26.07.2022 року в обідню пору часу, приблизно о 13 год. 00 хв., під час перебування потерпілої ОСОБА_6 біля будівлі продуктового магазину, який розташований в АДРЕСА_4 , виникла словесна суперечка із колишнім цивільним чоловіком ОСОБА_7 , в ході якої ОСОБА_7 нецензурно виражався в сторону потерпілої ОСОБА_6 , ображав її та погрожував застосувати до неї фізичне насильство.

Отже, ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, постійно продовжував словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, спрямовані на обмеження її волевиявлення, викликали у постраждалої побоювання за свою безпеку та спричинили емоційну невпевненість, завдали шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_6 .

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №451 від 25.08.2022 р., на даний час потерпіла ОСОБА_6 виявляє ознаки психічного розладу у формі гострої реакції на стрес, тобто, ознаки психічних порушень невротичного рівня, як психогенної реакції особистості, що виникли внаслідок наявної психотравмуючої ситуації.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального

правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, тобто вчинення домашнього насильства, а саме умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї колишньої цивільної дружини ОСОБА_6 , з якою він перебував у сімейних відносинах та виховують спільну дитину, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої.

Позиції учасників апеляційного провадження в судових дебатах.

Захисник ОСОБА_9 підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та наполягав на її задоволенні з підстав зазначених в ній. Просив скасувати вирок районного суду та ухвалити новий вирок, яким виправдати його підзахисного, так як в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Прокурор просив вирок районного суду залишити без змін, а доводи наведені апелянтом без задоволення, вважаючи їх безпідставними і такими, що не спростовують висновків суду, а вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження та доведена повністю дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких апеляційний суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Встановивши суть вироку та з`ясувавши вимоги апеляційної обвинуваченого ОСОБА_7 , з`ясувавши думку учасників кримінального провадження щодо заявлених апеляційних вимог останнім, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх, оцінити за своїм внутрішнім переконанням та дати остаточну оцінку, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.

Оцінка доказів згідно зазначеної статті є компетенцією суду, який постановив вирок.

Колегією суддів при перевірці вироку суду І інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину відповідає сукупності зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні доказів.

Всупереч тверджень обвинуваченого щодо відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, колегія суддів вважає недоведеними та голослівними, які спростовуються матеріалами кримінального провадження та доказами наведеними у вироку. а висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 є цілком обґрунтованими.

Апеляційний суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому діянні, доведена показами самого обвинуваченого наданими в суді першої, показаннями потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 , а також матеріалами кримінального провадження.

Так, в судовому засіданні першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 , не заперечував вчинення ним протягом чотирьох років психологічного насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , зокрема способом залякування та побиття (двічі). Проте, вважав, що всі конфлікти виникали через його бажання примусити дружину повернутися до нього, а тому своєї вини не визнає.

Потерпіла ОСОБА_6 свої покази надані в суді першої інстанції підтримала повністю в судовому засіданні апеляційного суду та підтвердила, що 26.07.2022 року ОСОБА_7 переслідуючи її (не вперше), вчинив з нею суперечку біля магазину в АДРЕСА_4 , а саме висловлювався нецензурною лайкою, шарпав за одяг та волосся, через що вона була змушена звернутися до поліції.

Згідно довідки ОКНП ЧОПЛ від 24.08.2022 року ОСОБА_6 , 1997 року народження, страждає на гостру реакцію на стрес і це підтверджується висновком судово-психіатричного експерта №451 від 25.08.2022 р. з якого убачається, що на даний час потерпіла ОСОБА_6 виявляє ознаки психічного розладу у формі гострої реакції на стрес, тобто, ознаки психічних порушень невротичного рівня, як психогенної реакції особистості, що виникли внаслідок наявної психотравмуючої ситуації.

Наявний у потерпілої ОСОБА_6 психічний розлад у формі гострої реакції на стрес виник внаслідок систематичного вчинення її колишнім цивільним чоловіком ОСОБА_7 домашнього насильства у вигляді систематичних сварок та погроз застосування фізичного насильства та психологічного насильства, тобто, психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 було завдано шкоду.

Отже, під час перевірки матеріалів кримінального провадження, апеляційним судом установлено, що висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні домашнього насильства, тобто в умисному систематичному вчиненні домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , що призвело до її психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя й кваліфікацію його дій за ст. 126-1 КК України, суд першої інстанції зробив

на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК України наведено докладні мотиви. Така оцінка доказів згідно з вимогами ст. 94 КПК України є виключною компетенцією суду, що постановив вирок.

В своїй сукупності та взаємозв`язку показання обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 , в поєднанні з іншими доказами які є в матеріалах кримінального провадження, і які не викликають у колегії суду сумнівів в своїй достовірності, правдивості та узгодженості, спростовують твердження апелянта про відсутність в його діях інкримінованого йому діяння.

Що стосується доводів апелянта в частині того, що судом до протиправних дій, що передбачені ст. 126-1 КК України, віднесено вчинені ним адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, то вони не заслуговують на увагу суду та спростовуються наступним.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до постанови Першотравневого районного суду в м. Чернівці від 25.05.2022 р. та постанови Кіцманського районного суду Чернівецької області віл 16.06.2022 р., за що поніс відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.. Окрім того постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.07.2022 р. ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн..

Разом з тим, кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 запроваджено, після події, яка мала місце 26.07.2022 року в обідню пору часу, приблизно о 13 год. 00 хв., біля будівлі продуктового магазину, який розташований в с. Витилівка по вул. Крикливця, де між потерпілою ОСОБА_6 виникла словесна суперечка із колишнім цивільним чоловіком ОСОБА_7 , в ході якої останній нецензурно виражався в сторону потерпілої, ображав її та погрожував застосувати до неї фізичне насильство.

Адміністративні провадження, за які ОСОБА_7 вже поніс відповідальність/покарання, є лише доказами в даному кримінальному провадженні та свідчать про систематичну протиправність дій обвинуваченого відносно колишньої дружини потерпілої ОСОБА_6 ..

У своїй Постанові ВС від 14.06.2022 у справі №585/3184/20 (провадження N 51-5266км21) прийшов до висновку, що КПК не передбачає необхідності доведення факту домашнього насильства певним видом доказів. Діяння і наслідки, зазначені в ст. 126-1 КК України, підлягають доказуванню та оцінюванню з огляду на положення статей 84, 92, 94 КПК України. Систематичність як ознака складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, може бути підтверджена попереднім притягненням особи до адміністративної відповідальності не менше двох разів за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. Попереднє притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за умови подальшої повторюваності протиправних дій щодо певної потерпілої особи чи осіб і настання конкретних наслідків, визначених законодавцем як більш тяжкі, ніж ті, що зазначені в КУпАП, не свідчить про подвійне притягнення особи до юридичної

відповідальності одного виду за те саме правопорушення.

З огляду на ці обставини та їх кримінально-правове значення, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про наявність у діях ОСОБА_7 ознак домашнього насильства, передбаченого ст. 126-1 КК України, а усе вище перелічене свідчить, що для обвинуваченого було цілком нормальним вчинення протиправних діянь відносно колишньої дружини ОСОБА_6 у вигляді суперечок, образ нецензурною лайкою, завданням психологічного болю, вчинення насильства в сім`ї, як намагання змусити останню до подальшого спільного життя разом, чого не заперечував особисто сам обвинувачений.

Згідно з вимогами ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції в повній мірі виконав вимоги ст.ст. 50, 65, 66 та 67 КК України, при цьому врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії нетяжких злочинів, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив даний злочин під час іспитового строку, протягом останнього року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, не одружений, офіційно не працевлаштований, добре характеризується по місцю проживання, перебуває на обліку в лікаря нарколога при КНП «Кіцманська БЛІЛ», на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено.

З урахуванням сукупності зазначених обставин, характеру вчиненого злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який не визнає своєї провини та не шкодує про наслідки, колегія суддів вважає, що судом вірно призначено покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , в межах санкції ст. 126-1 КК України, за якою його визнано винним, а саме у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Більше того, на думку суду апеляційної інстанції, районним судом вірно застосовано вимоги ч.1 ст. 71 КК України й призначеного ОСОБА_7 покарання за даним вироком та частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіцманського районного суду від 15.03.2022 року за ч.3 ст. 185 КК України і остаточно визначено обвинуваченому покарання у виді 4 (чотири) роки

позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до переконливого висновку, що наведені доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в цілому, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ст. 126-1 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суд протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той самий порядок і строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3