Справа № 336/942/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000421 від 10 грудня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, військовослужбовця за мобілізацією ВЧ НОМЕР_1 , перебуваючого на посаді далекомірника першого відділення оптичної розвідки взводу артилерійської розвідки батареї артилерійської розвідки дивізіону артилерійської розвідки, не одруженого, зі слів на утриманні має сина 2011 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 19.06.2013 Збаразьким районним судом Тернопільської області від 19.06.2013 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі, звільнений 22.11.2016 умовно-достроково від відбування покарання, не відбутий строк покарання 1 (один) рік 6 (шість) місяців 24 (двадцять чотири) дні, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 414 Кримінального кодексу України,

з угодою про визнання винуватості від 25 січня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2022 № 38 ОСОБА_5 з 25.02.2022 зараховано в списки військової частини та поставлено на всі види забезпечення. Під час проходження служби в військовій частині НОМЕР_1 сержант ОСОБА_5 обіймав посаду далекомірника першого відділення оптичної розвідки взводу артилерійської розвідки батареї артилерійської розвідки дивізіону артилерійської розвідки.

Відповідно до ст.ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до Указу Президента України від 07 листопада 2022 рок № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, та Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем сержант ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до ст. 128 Статуту Збройних Сил України, солдат зобов`язаний підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою.

Відповідно до ст. 97 Статуту гарнізонної та вартової служби Збройних Сил України, несення вартової служби є виконанням бойового завдання і вимагає від особового складу точного дотримання всіх положень, визначених цим Статутом, високої пильності, непохитної рішучості та розумної ініціативи.

Відповідно до ч. 1 ст. 112 Статуту гарнізонної та вартової служби Збройних Сил України, автомат заряджається спорядженим магазином. Перед зарядженням він оглядається (при цьому курок спускається) і ставиться на запобіжник. Затворна рама після приєднання магазину назад не відводиться.

Разом з цим, сержант ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби та несення вартової служби, маючи можливість належно їх виконувати, допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 09 грудня 2022 року приблизно о 17 годині 45 хвилин, сержант ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачати, перебуваючи на позиції спостережного пункту «Скіф» в районі н.п. Білогір`я, Пологівського району, Запорізької області, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством та правила поводження зі зброєю, маючи можливість належно їх виконувати, діючи зі злочинною недбалістю, порушив правила поводження зі зброєю, закріпленим за ним автоматом АКС-74 № НОМЕР_2 , а саме опустив перевідник вогню до низу у положення «ОД», за рукоятку відвів затворну раму назад, відпустив рукоятку затворної рами, тим самим дослав патрон до патронника, після цього нехтуючи забороною спрямовувати зброю (незалежно від того, заряджена вона чи ні) убік людей, без дозволу командира, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, випадково спустив курок з бойового взводу автомату АКС-74 № НОМЕР_2 внаслідок чого здійснив один постріл в напрямку солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підходив до нього, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесне ушкодження у вигляді відкритого вогнепального наскрізного уламкового перелому зовнішнього кінця правої ключиці, що кваліфікуються як тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я більш, як 21 (двадцять одна) доба.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст. 414 КК України, а саме порушення правил поводження зі зброєю, а також із боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а так само з радіоактивними матеріалами, якщо це заподіяло потерпілому тілесні ушкодження або створило небезпеку для довкілля.

25.01.2023 між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за участі адвоката ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом цієї угоди прокурор Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 414 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен останній понести із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді арешту на гауптвахті строком на 6 (шість) місяців.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні надав згоду на затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні також просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджене в ній покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 414 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, надав згоду на застосування узгодженого виду покарання. Зазначив, що його згода на укладення угоди була добровільною, без будь-якого примусу. Згодний з умовами угоди, розуміє наслідки укладання угоди.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні зазначила, що угода відповідає вимогам закону, укладена в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладена добровільно, його підзахисний повністю розуміє наслідки її укладення та невиконання, а тому просила затвердити угоду про визнання винуватості. Підтвердила підписання письмової угоди в її присутності

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, суд дійшов такого висновку.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 414 КК України, а саме порушення правил поводження зі зброєю, а також із боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а так само з радіоактивними матеріалами, якщо це заподіяло потерпілому тілесні ушкодження або створило небезпеку для довкілля.

Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, ступінь і характер сприяння підозрюваним у проведенні кримінального провадження, особу ОСОБА_5 , який раніше судимий, має зареєстроване та постійне місце проживання, на утриманні має сина 2011 року народження, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Сторонами угоди узгоджена міра покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, із врахуванням наявності низки обставин, які пом`якшують покарання, а саме з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання своєї винуватість, участь у відсічі збройної агресії Російської Федерації на території України.

З урахуванням того, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, а також враховуючи конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, вищезазначені обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, призначивши йому більш м`який вид покарання, не зазначений у санкції ч. 1 ст. 414 КК України, а саме покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців, як про це просять сторони угоди.

Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам КПК та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб.

Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до положень ст. 124 КПК України, а про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи, що процесуальні витрати, зазначені в обвинувальному акті, документально підтверджені матеріалами кримінального провадження, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь Держави.

Арешт на майно, який накладався ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2022 року у справах № 333/6178/22 (провадження № 1-кс/333/1868/2022), підлягає скасуванню.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 січня 2023 року, укладену між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000421 від 10 грудня 2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 414 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 414 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 Кримінального кодексу України у виді 6 (шість) місяців арешту на гауптвахті.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Державного бюджету України судові витрати на проведення експертизи № СЕ-19/108-22/15217-БЛ від 19 січня 2023 Запорізький НДЕКЦ МВС України у розмірі 3 020 (три тисячі двадцять) гривень 48 копійок.

Речові докази: предмет ззовні схожий на автомат АКС-74 № НОМЕР_2 з магазином до нього, який був закріплений за сержантом ОСОБА_5 ; предмети у кількості 15 (п`ятнадцяти) штук ззовні схожі на набої калібру 5.45 мм.; пошкоджена рація «Motorola» чорного кольору, якою користувався потерпілий ОСОБА_4 ; бронежилет, яким користувався потерпілий ОСОБА_4 - передати військовій частині НОМЕР_1 ; предмети у кількості 9 (дев`яти) штук ззовні схожі на гільзи знищити.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення копії вироку:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження: прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Суддя ОСОБА_1