ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/6112/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1282/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 3 жовтня 2022 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя, Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 грудня 2022 року включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернувся прокурор у кримінальному провадженні начальник Приазовського відділу Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_7 з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні №0000445 від 14 квітня 2021 року.

В обґрунтування свого клопотання, прокурор вказував, що на розгляді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження №0000445 від 14 квітня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому обраний у виді тримання під вартою.

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2022 року продовжено запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою строком до 9 жовтня 2022 року включно.

До завершення судового розгляду та ухвалення рішення по суті потрібно дослідити докази, допитати свідків, та у разі необхідності провести інші процесуальні дії, у той же час ризики, які слугували підставою для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії досудового розслідування, не зменшилися, зокрема, переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідка у цьому кримінальному провадженні, вчинення нового кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку із чим прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 3 жовтня 2022 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 грудня 2022 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та тим, що обраний обвинуваченому запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю та обсягом обвинувачення, на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та просить її скасувати.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що прокурором йому було надіслано копію клопотання про продовження строку запобіжного заходу, проте, ніяких копій матеріалів та доказів на підтвердження його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не надано відповідно до вимог ч. 2 ст. 184 КПК України.

Зазначає, що на протязі 1 року та 6 місяців у справі відносно нього судові засідання по суті не відбуваються, кожне судове засідання закінчувалось тільки продовженням строку тримання під вартою.

Просить винести законне та обґрунтоване рішення та переглянути доцільність його подальшого тримання його під вартою.

В доповненнях до апеляційної скарги, ОСОБА_6 вказує, що в судовому засіданні було порушено його права, передбачені п. 6 ч. 2 ст. 193 КПК України, не було досліджено доказів, показань, на які посилається прокурор.

Просить змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу без доповнень.

Повідомлені належним чином прокурор та захисник обвинуваченого до судового засідання апеляційного суду не з`явились, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавали.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, суворість можливого покарання у вигляді позбавлення волі, що має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, існує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

Крім того, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється ще тим, що обвинувачений ОСОБА_6 має місце реєстрації та проживання на тимчасово окупованій території, зокрема, у м. Мелітополі Запорізької області, що може також спонукати його до переховування від суду на вказаній території.

Встановлений ризик є надзвичайно високим, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду.

Крім того, даних про такий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , щоб унеможливлював застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному суду не надано.

З приводу доводів обвинуваченого в тій частині, що прокурором не було додано до клопотання копій матеріалів та доказів на підтвердження його вини, то вони фактично зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини останнього в інкримінованому злочину, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.

Між іншого, слід зазначити, що під час перевірки ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд здійснює тільки перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилання обвинуваченого про те, що він вже на протязі 1 року та 6 місяців перебуває під вартою, з урахуванням характеру висунутого йому обвинувачення, тяжкістю покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Таким чином, в даному випадку, тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 не виходить за межі розумного строку та не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 3 жовтня 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 грудня 2022 року включно, залишити без змін.
Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 937/6112/21