Справа № 450/4398/22 Провадження № 1-кс/450/994/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2022 р. слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , старшої слідчого СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання старшої слідчої СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, лейтенанта поліції ОСОБА_4 погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000569 від 26.12.2022 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не одруженому, такому що не працює, із середньою освітою, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

в с т а н о в и в :

у провадження слідчого судді Пустомитівського районного суду надійшло клопотання від старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначенням застави ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В обґрунтування вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим Миколаївський районним судом Львівської області від 03.04.2018 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі, 23.12.2022 звільнений з державної установи «Катеринівська виправна колонія № 46» по відбуттю строку, на шлях виправлення не став, а повторно скоїв новий злочин проти власності. Так, ОСОБА_6 26.12.2022, близько 04:00 год., маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, з корисливих мотивів, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переконався, що за його діями не спостерігають сторонні особи, проник на територію домогосподарства з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де підійшов до дверей будинку, у які постукав з проханнями відчинити. В подальшому, з метою реалізації свого умислу на збагачення чужим майном, використовуючи свою фізичну перевагу після того як потерпіла ОСОБА_9 відчинила вхідні двері, не очікувано для неї кулаками обох рук наніс тілесні ушкодження в область обличчя та тіла потерпілій, чим спричинив посттравматичні забійна гематоми обличчя та голови, множинні після травматичні забої мяких тканин голови у вигляді рани а тім`яній ділянці та рану мочки вуха, 4 на обличчі (з переходом на шию), 3 на грудях, 1 на правому плечі, 1 на правому передпліччі, 1 в ділянці лівого плечового суглоба та 1 на лівому плечі, які не були небезпечні для життя в момент спричинення та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свій злочинний намір на відкрите викрадення майна, ОСОБА_6 використовуючи фізичну перевагу, та погрози застосування насильства, висловив вимогу надати йому грошові кошти, які потерпіла ОСОБА_9 , прийняла як за реальні, після чого, останньому передала грошові кошти в сумі 3000 гривень, які ОСОБА_6 отримавши покинув місце злочину у невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, раніше судимий, вчинив тяжкий злочин проти власності, ніде не працює, не має легальних джерел отримання доходу та соціально сталих зв`язків, а тому є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому приходячи до висновку, що менш суворі запобіжні заходи та застави не достатні для забезпечення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, просить клопотання задоволити.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просять його задоволити, з підстав наведених у ньому.

Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_10 клопотання заперечив, так як вид запобіжного заходу є занадто суворим, оскільки підозрюваний, самостійно з`являється на вимогу суду, не буде ухилятися та сприятиме слідству. Враховуючи відсутність достатніх підстав для встановлення обґрунтованої підозри ОСОБА_6 просить в задоволення клопотання відмовити та застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника, просить обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників провадження щодо клопотання слідчого, проаналізувавши матеріали клопотання, встановлено такі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання слідчого.

ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він будучи раніше засудженим Миколаївський районним судом Львівської області від 03.04.2018 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі, 23.12.2022 звільнений з державної установи «Катеринівська виправна колонія № 46» по відбуттю строку, на шлях виправлення не став, повторно скоїв новий злочин проти власності, а саме: ОСОБА_6 26.12.2022, близько 04:00 год., маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, з корисливих мотивів, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переконався, що за його діями не спостерігають сторонні особи, проник на територію домогосподарства з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де підійшов до дверей будинку, у які постукав з проханнями відчинити. В подальшому, з метою реалізації свого умислу на збагачення чужим майном, використовуючи свою фізичну перевагу після того як потерпіла ОСОБА_9 відчинила вхідні двері, не очікувано для неї кулаками обох рук наніс тілесні ушкодження в область обличчя та тіла потерпілій, чим спричинив посттравматичні забійна гематоми обличчя та голови, множинні після травматичні забої м`яких тканин голови у вигляді рани а тім`яній ділянці та рану мочки вуха, 4 на обличчі (з переходом на шию), 3 на грудях, 1 на правому плечі, 1 на правому передпліччі, 1 в ділянці лівого плечового суглоба та 1 на лівому плечі, які не були небезпечні для життя в момент спричинення та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Продовжуючи свій злочинний намір на відкрите викрадення майна, ОСОБА_6 використовуючи фізичну перевагу, та погрози застосування насильства, висловив вимогу надати йому грошові кошти, які потерпіла ОСОБА_9 , прийняла як за реальні, після чого, останньому передала грошові кошти в сумі 3000 гривень, які ОСОБА_6 отримавши покинув місце злочину у невідомому напрямку.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб. 07 листопада 2022 року Указом Президента України № 757/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, (грабіж) поєднаного з насильством, в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням у приміщення, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

26.12.2022 року ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

За вказаним фактом СВ Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області 26.12.2022 розпочато кримінальне провадження № 0000569, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

27.12.2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У відповідності до ч. 5 ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , є тяжким злочином.

Підозрюваний ОСОБА_6 свою вину у інкримінованому йому злочині не заперечив.

Положеннями ч. 1 та ч. 3 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої затриманому.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При обранні запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Також, обґрунтованими є доводи слідчого про те, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від досудового слідства і суду, впливати на потерпілих та свідків, чи продовжити злочинну діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Тримання під вартою не повинно бути продовжене лише через очікуване покарання у вигляді позбавлення волі (Leteliier v.France (Летельєр проти Франції), §51; LA, v.France (LA. проти Франції), §104; Prencipe v.Monaco (Прансип проти Монако), §79; Tiron v.Romania (Тирон проти Румунії), §§41-42).

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польщі) §43).

Однак зі плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою; за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань (Clooth v.Belgiu (Клоот проти Бельгії), §44).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v.Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Neumeister v.Austria (Коймайетер проти Австрії), §10).

Відповідно до Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р., суд повинен вживати заходів щодо усунення підстави для надходження до Європейського суду з прав людини заяв проти України, спричинених проблемою, що вже була предметом розгляду в Європейському суді з прав людини та сумлінно виконувати обов`язки щодо загального захисту прав людини у порядку ст.206 КПК України.

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вчинення підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованого злочину підтверджується отриманими у провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 26.12.2022, протоколом огляду 26.12.2022, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 26.12.2022, протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, в ході якого вилучені речові докази, повідомленням про підозру ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 , висновком судово-медичної експертизи № 242/2022, та іншими матеріалами зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної, зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на те, що ОСОБА_6 , раніше судимий вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 03.04.2018 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі, 23.12.2022 звільнений з державної установи «Катеринівська виправна колонія № 46» по відбуттю строку, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, за вчинення якого передбачено кримінальну відповідальність у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, офіційно не працює, не має легальних джерел отримання доходу та соціально сталих зв`язків, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_6 матиме можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також те, що перебуваючи на волі він буде мати усі можливості незаконно впливати на потерпілу, тому такий, перебуваючи на волі, матиме можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, переховуватися від суду, знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на свідків, продовжувати свою злочинну діяльність.

Щодо підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри, яка підтверджена зазначеними у клопотанні доказами, в також наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання цим та іншим ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу. А відтак, слідчий суддя приходить до висновку щодо підозрюваному слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою без визначення застави - задоволити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому, запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави строком на 60 днів, до 23.02.2023 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддяОСОБА_1