Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2/22

Номер провадження: 1-кс/511/156/23

02.02.2023 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2023 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання, згідно якого ОСОБА_3 просить скасувати арешт, який був накладений 04 січня 2022 року року Роздільнянським районним судом Одеської області (справа № 511/2/22, номер провадження: 1-кс/511/3/22), а саме: з автомобіль марки ВАЗ-2107, д/з НОМЕР_1 , номер кузова, шасі НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 та згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить йому, та передати зазначений автомобіль на відповідальне зберігання власнику автомобіля.

Позиція учасників.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав заяву , відповідно до якої клопотання підтримав та просив його задовольнити, просив розглядати за його відсцутності.

Слідчий СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явилася, надав до суду рапорт , відповідно до якого просив розглянути справу без його участі , вирішення питання залишив на розсуд суду.

Прокурор Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області у судове засідання не з`явився , про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Відділенням №1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000004 від 02 січня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.

04.01.2022 року слідчим суддею Роздільнянського районного суду Одеської області за результатами розгляду клопотання слідчого, було постановлено ухвалу, відповідно до якої накладено арешт у вигляді заборони використання, розпорядження та відчуження наступним майном, а саме: автомобіль марки ВАЗ-2107, д/з НОМЕР_1 , номер кузова, шасі НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 та згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить йому, мобільний телефон марки «SAMSUNG», чорного кольору, з поміщенням вказаного автомобіля на зберігання на території відділення поліції №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, до вирішення питання по суті.

Вказана ухвала суду від 04.01.2022 року, відповідно до відомостей з автоматизованої системи документообігу суду, набрала законної сили 11.01.2022 року.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження №0000004 від 02 січня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, направлених на запит суду автотехнічна експертиза та транспортно- трасологічна експертиза були проведені. Наразі ОСОБА_3 залучений до справи як свідок.

Згідно рапорту слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 02.02.2023 року, останній зазначив, що необхідні експертизи по данному автомобілю були проведенні. По справі залишилося провести слідчий експеримент. Наразі автомобіль перебуває на території відділення №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, оскільки у Роздільнянському РВП ГУНП України в Одеській області не має місця для зберігання автомобіля.

Положення частини першої статті 174 КПК України визначають, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до частини 1 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пункт сьомий частини другої статті 131 КПК України визначає, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01 лютого 2021 року (справа № 127/21463/19) зазначив, що у разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства.

Відповідно до положень статті першої Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Обтяження відповідного майна арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом ведення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр» проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Вказаний автомобіль ВАЗ-2107, д/з НОМЕР_1 , визнано речовим доказом.

Але, в матеріалах скарги та заяви слідчого відсутні дані щодо наявності обладнаного майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів при ВП №1 Роздільнянського РВП, як території для зберігання речових доказів. Немає відпомостей та відсутня розписка з вказівкою, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу як речового доказу, відсутні дані про внесення вказаного транспортного засобу до книги обліку речових доказів.

Відповідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пересування та відчуження. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 19.11.2012 № 1104 (далі - Порядок), цей Порядок визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Відповідно до п. 4 Порядку, речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11. 2012 року за № 1104, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Враховуючи викладене, наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність правових підстав до часткового задоволення вказаного клопотання, та вважає , зважаючи на умови зберігання майна , можливим змінити місце зберігання арештованого майна та передати його на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_3 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу за адресою: АДРЕСА_1 , до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку, та попередити останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Керуючись статтями 98, 10, 131, 132, 167, 174, 309 , 350, 371, 372, 392 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна та передачу на відповідальне зберігання задовольнити частково.

Змінити місце зберігання автомобіля марки ВАЗ-2107, д/з НОМЕР_1 , номер кузова, шасі НОМЕР_2 ,який належить ОСОБА_3 та передати його на відповідальне зберігання його власнику ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу за адресою: АДРЕСА_1 , до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Зобов`язати слідчого відділення №1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП України в Одеській області , передати вище вказане майно під зберігальну розписку тільки власнику майна - ОСОБА_3 - для зберігання.

Попередити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за будь які незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1