Справа № 367/970/23
Провадження по справі № 1-кп/367/591/2023
У Х В А Л А

Іменем України

15 лютого 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0000518 від 29.04.2022 р. по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ялта АР Крим, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16.09.2022 року за ч. 4 ст. 111-1 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням прав обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 10 років, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В підготовчому судовому засіданні сторони вважають за можливе призначити провадження до судового розгляду.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд вважає за можливе призначити провадження до судового розгляду.

Кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області.

Підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту суд не вбачає та клопотань про це учасниками не заявлено.

Судовий розгляд кримінального провадження має відбуватиметься у відкритому судовому засіданні в залі суду з викликом сторін.

Прокурор Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 заявлено клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені в ході досудового розслідування, на даний час не відпали. Прокурор, посилаючись на тяжкість вчиненого і дані про особу обвинуваченого, вважає, що обвинувачений може ухилитись від суду, вчинити нові кримінальні правопорушення.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, будучи раніше судимою особою, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, ОСОБА_5 підпадає під категорію осіб, до яких можливо застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 23.12.2022 року клопотання слідчого, погодженого з прокурором, задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 59 днів до 19.02.2023 року включно.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що обвинувачений може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, та за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років. Тобто тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання судом його винуватим, вже обґрунтовує ризик того, що з метою уникнення покарання він може вчинити спробу переховування.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного/обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику, або вказати, що він маловірогідний і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew v. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на всій території України введений воєнний стан строком на 30 діб від 24 лютого 2022 року, який неодноразово було продовжено та який триває і по теперішній час.

Таким чином ОСОБА_5 , користуючись ситуацією в країні, має змогу переховуватися від суду, зокрема в місцях постійного проведення бойових дій або місцях, непідконтрольних органам державної влади України.

Також обвинувачений, зареєстрований в АР Крим, неодружений, дітей не має, тобто в останнього фактично відсутні міцні соціальні зв`язки, які могли б його утримати від переховування від органу досудового розслідування та суду.

Крім того встановлено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки не перебуваючи під вартою, обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити спроби незаконного впливу на свідків, оскільки йому відомо місце їх проживання та контакті данні, оскільки останній тривалий час проживав разом із свідками, а тому може здійснювати вплив на свідків у кримінальному провадженні не лише шляхом прохань, а й шляхом залякування, примусу, погроз або застосування насильства з метою зміни або ненадання ними викривальних показів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, що в свою чергу може призвести до неможливості притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Про можливість незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні свідчить також і насильницький характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 .

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто те, що обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що він є раніше судимою особою, а саме вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16.09.2022 року за ч. 4 ст. 111-1 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 10 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.

Наявність обґрунтованого повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення свідчить про систематичність виникнення у ОСОБА_5 злочинного умислу, у зв`язку з чим у кримінальному провадженні наявний ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Звертаючись з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження, прокурором врахована вагомість наявних доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тяжкість покарання, що загрожує у разі доведення вини останнього, а саме позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Згідно з п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а також щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Прокурор наполягає на тому, що ОСОБА_5 на час судового провадження необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання обвинуваченим передбачених КПК України обов`язків. Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини «Харченко проти України» зазначено, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості. Розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Тимошенко проти України» вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Згідно з вимогами п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Вищевказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його постійного проживання, про що подав відповідне клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Потерпіла в підготовче судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце його проведення.

Заслухавши клопотання сторін кримінального провадження, вислухавши їх думку, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Так, на час розгляду клопотання прокурора ОСОБА_5 вже перебуває під вартою на підставі ухвали слідчого судді.

Отже, відсутні підстави для застосування до обвинуваченого, який перебуває під вартою, нового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у тому ж самому кримінальному провадженні, а тому, суд вважає за доцільне розглянути питання про продовження тримання обвинуваченого під вартою.

При цьому, суд враховує Рішення Конституційного суду України від 23.11.2017 року, п. 4 якого передбачено, що відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження допускається продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного під час досудового розслідування.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що наявність обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину, а також наявність відповідних ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є визначеною законом підставою продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи, що судовий розгляд провадження не розпочатий, для запобігання наведеним у цій ухвалі ризикам, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою. Підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого на більш м`який судом не встановлено.

Керуючись ст. ст.177, 314-316 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження за № 0000518 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, яке відбудеться в залі судових засідань у приміщенні Ірпінського міського суду Київської області о 15 год. 00 хв. 23.02.2023 року.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час за місцем його постійного проживання - відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, терміном на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) днів.

Початок строку дії ухвали обчислювати з 15.02.2023 р.

Закінчення строку дії ухвали 15.04.2023 року.

Викликати в судове засідання учасників процесу та свідків, зазначених у списку осіб, що підлягають виклику у судове засідання, у реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданому до обвинувального акту.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області (в частині продовження строку тримання під вартою) протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1