Єдиний унікальний номер судової справи 201/4941/22
Номер провадження 1-кп/201/683/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18- а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 26 липня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2022 року приблизно о 22 годині 30 хвилин ОСОБА_5 перебував в коридорі квартири АДРЕСА_2 , де в нього виник словесний конфлікт з потерпілою ОСОБА_4 в ході якого, на ґрунті виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 .

Далі, ОСОБА_5 знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , діючи умисно, завдав удар правою ногою в область лівої гомілки потерпілої ОСОБА_4 . Після чого, ОСОБА_5 , маючи умисел на продовження нанесення легких тілесних ушкоджень потерпілій, наніс ОСОБА_4 удар долонею правої руки в область затилку потерпілої з лівої сторони. Від вказаного удару потерпіла різко повернула голову праворуч, де був кут стіни, та вдарилася об нього надбрівною областю зліва та впала на підлогу.

В результаті умисних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани надбрівної області зліва, синця повіки лівого ока, нижньої кінцівки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більш, як три тижні (21 день).

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнав частково та показав, що потерпіла ОСОБА_4 є його матір`ю, з якою у нього склалися напружені відносини через те, що остання вживає алкогольні напої. Так, 09 липня 2022 року приблизно о 22 годині 30 хвилин він перебував за місцем їх спільного з матір`ю місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час його мати ОСОБА_4 повернулася додому в стані алкогольного сп`яніння. Коли вони перебували в коридорі, між ними стався словесний конфлікт через те, його мати прийшла додому у стані алкогольного сп`яніння. В ході словесного конфлікту ОСОБА_4 завдала йому удар долонею по обличчю, а він у відповідь завдав їй удар долонею своєї правої руки по затилку. При цьому, підтвердив, що після удару потерпіла дійсно вдарилася обличчям об кут стіни, однак, вважає, що це сталося не від нанесеного ним удару, а тому, що остання ледь трималася на ногах через алкогольне сп`яніння. Коли він побачив, що мати вдарилася об кут стіни та з її лоба пішла кров, він вийшов з приміщення квартири. Також зазначив, що удар ногою по нозі матері він не наносив, а удар долонею по затилку завдав не навмисно, а у зв`язку з тим, що так склалися обставини. Вину визнав частково та заперечував наявність умислу на спричинення легких тілесних ушкоджень. Додав, що ніде не працює і не навчається.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що обвинувачений ОСОБА_5 її син, з яким у неї склалися напружені відносини через те, останній вживає наркотичні засоби маріхуанну.

09 липня 2022 року приблизно о 22 годині 30 хвилин вона повернулася додому за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає спільно з обвинуваченим. Біля під`їзду будинку вона зустріла свого сусіда ОСОБА_6 та попросила його піднятися разом з нею у квартиру, оскільки хвилювалася за те, що її син перебуває в неадекватному стані через постійне вживання марихуани. Коли вона зайшла до приміщення квартири відчула запах марихуани та почала запитувати у сина навіщо він її вживає, тим паче в приміщенні квартири. На її запитання обвинувачений почав поводити себе агресивно, виражатися нецензурною лайкою. При цьому, коли її син намагався вийти з кімнати, він, намагаючись відштовхнути її від виходу з кімнати, вдарив своєю правою ногою по її лівій нозі, щоб вона не заважала йому пройти. Далі він пройшов в коридор до вхідних дверей, де розвернувся та сильно вдарив її долонею руки по затилку. Від вказаного удару вона вдарилася головою об кут стіни. На декілька секунд вона втратила свідомість, коли прийшла до тями, у неї з лоба текла кров, а також вона побачила, що до квартири забіг сусід ОСОБА_6 , який викликав швидку допомогу, яка забрала її до лікарні. Значила, що ОСОБА_5 жодної допомоги їй не надавав. Вказала, що у не вживала алкогольних напоїв в той день. На даний час вони з сином хоча і проживають разом, однак не спілкуються. Претензій матеріального та морального характеру вона до обвинуваченого не має. Вважала, що останній навмисно спричинив їй легкі тілесні ушкодження та просила суд призначити обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що з ОСОБА_4 вони є сусідами, а ОСОБА_5 він знає лише як сина ОСОБА_4 09 липня 2022 року приблизно о 22 годині 30 хвилин він перебував біля під`їзду буд. АДРЕСА_3 , де зустрів потерпілу. Вона збиралася зайти додому та попросила, щоб він піднявся разом з нею, оскільки вона боїться заходити сама через суперечки з сином. Коли вони піднялися до квартири, ОСОБА_4 зайшла до приміщення квартири, а він залишився чекати її на сходовій клітці. Через деякий час він почув, що потерпіла з обвинуваченим сваряться та голосно кричать один на одного, після чого почув звук падіння. Коли він зайшов до квартири, обвинувачений вийшов йому назустріч, а потерпіла сиділа на підлозі у коридорі, з її лоба текла кров. Він допоміг потерпілій підвестися та викликав швидку допомогу. Коли приїхали працівники швидкої допомоги, він разом з потерпілою поїхав до лікарні. Зазначив, що потерпіла йому розказала, що ОСОБА_5 вдарив її рукою по голові та від вказаного удару вона вдарилася об кут стіни. Також зазначив, що жодних ознак алкогольного сп`яніння він у потерпілої не бачив.

Отже, виходячи із показів потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_6 , судом встановлено, що 09.07.2022 року приблизно о 22.30 годині між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 стався словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Крім показань потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_6 , вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, підтверджується дослідженими під час судового розгляду наступними доказами.

Із витягу з кримінального провадження № 0000468 вбачається, що 26 липня 2022 року за заявою ОСОБА_4 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, із правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 125 КК України.

Із протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.07.2022 року встановлено, що до Відділення поліції № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області звернулася ОСОБА_4 із заявою про те, що 09.07.2022 року приблизно о 22.30 годині за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 спричинив їй тілесні ушкодження.

З акту судово-медичного дослідження (обстеження) судово-медичного експерта ОСОБА_7 від 12.07.2022 року за результатами судово-медичного дослідження (обстеження) № 1667 встановлено, що у потерпілої ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани надбрівної області зліва, синці повіка лівого ока, нижньої кінцівки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, спричинені від дії тупого (тупих) твердого предмету (предметів) в строк 09.07.2022 року.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 26.07.2022 року та додатку до нього у вигляді фототаблиці, встановлено, що старшим дізнавачем СД ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, в присутності понятих, за участю потерпілої ОСОБА_4 проведений слідчий експеримент, під час якого остання надала покази щодо механізму спричинення їй ОСОБА_5 тілесних ушкоджень 09.07.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_6 , а також досліджені під час судового розгляду письмові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом встановлено, що вони є переконливими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.

З урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку що діяння, яке вчинено ОСОБА_5 дійсно мало місце, в його діях наявний склад кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, обвинувачений винен у вчиненні цього злочину, а тому підлягає покаранню за вчинення такого кримінального проступку.

Отже, виходячи із показів обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що останній підтверджує, що дійсно у зазначений час та місці між ним та потерпілою ОСОБА_4 мав місце словесний конфлікт, в ході якого обвинувачений наніс потерпілій удар в область потилиці, а тому суд приймає в цій частині його свідчення до уваги.

Проте, обвинувачений, хоча і не заперечував, що наніс один удар потерпілій ОСОБА_4 в область потилиці, але наполягав на тому, що зробив це не навмисно і остання сама вдарилася обличчям об кут стіни, оскільки була в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, ОСОБА_5 заперечував нанесення одного удару правою ногою в область лівої гомілки потерпілої.

Отже, визнаючи умисний характер дій обвинуваченого ОСОБА_5 , направлений на умисне спричинення потерпілій ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, суд насамперед, виходить з показань потерпілої, яка чітко зазначила механізм спричинення їй тілесного ушкодження обвинуваченим, зокрема, як останній умисно наніс їй один удар правою ногою в область лівої гомілки та один удар в область потилиці, від якого вона вдарилася об кут стіни та розбила лоб, а тому, з урахуванням такої позиції потерпілої, у суду відсутні жодні сумніви щодо правильної кваліфікації дій обвинуваченого саме за ч. 2 ст. 125 КК України.

Такі показання потерпілої ОСОБА_4 щодо механізму спричинення їй обвинуваченим тілесних ушкоджень узгоджується з показаннями, наданими нею в ході досудового розслідування під час проведення за її участі слідчого експерименту та з актом судово-медичного дослідження (обстеження) судово-медичного експерта ОСОБА_7 від 12.07.2022 року за результатами судово-медичного дослідження (обстеження) № 1667.

Більш того, покази потерпілої ОСОБА_4 щодо обставин конфлікту між нею та обвинуваченим, наслідків завданих ОСОБА_8 ударів у вигляді тілесних ушкоджень, а також її перебування у той вечір у тверезому стані, повністю узгоджуються із показами свідка ОСОБА_6 , а тому суд приймає їх уваги.

Оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_5 щодо відсутності причинно-наслідкового зв`язку між нанесеним ним ударом в область потилиці та наслідками у вигляді легких тілесних ушкоджень у вигляді забійної рани надбрівної області зліва та синця повіка лівого ока, виявлених у потерпілої ОСОБА_4 під час медичного обстеження експертом, суд виходить з наступного.

З об`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 125 КК України характеризується: діянням (дією або бездіяльністю), спрямованим на заподіяння легкого тілесного ушкодження; наслідком у вигляді спричинення легкого тілесного ушкодження; причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідком

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 125 КК України, характеризується тільки умисною виною. Відповідальність за ст. 125 КК настає і у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження.

Необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст. 128 КК) характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, визначення яких міститься у ст. 25 КК.

Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння іншій людині легких тілесних ушкоджень від необережного заподіяння таких ушкоджень здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Зміст інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах із матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особи характеру вчиненого діяння, передбаченням або свідомим припущенням його негативних наслідків та ставленням до них.

Як зазначено в обвинувальному акті та в подальшому встановлено судом під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , дії останнього відносно потерпілої носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками існував прямий причинний зв`язок, а самі наслідки у виді легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, були спричинені потерпілій не тільки в результаті її удару об кут стіни, а вже в той момент, коли ОСОБА_5 , докладаючи певних зусиль, завдав потерпілій ОСОБА_4 удар долонею руки по затилку останньої. Надмірна сила удару, його раптовість та спрямування в область голови потерпілої, свідчили про те, що ОСОБА_5 об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілої, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду, у даному випадку - за умисне заподіяння ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Такі висновки суду повністю узгоджуються із висновками, викладеними у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі № 689/332/18 (провадження 51-8654 км 18).

За таких обставин, суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_5 в частині заперечення ним факту умисного нанесення потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, оскільки насамперед, вони спростовуються показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_6 , які є послідовними, та такими, що узгоджуються із встановленими судом обставинами та іншими дослідженими доказами, а тому, суд розцінює такі показання обвинуваченого як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та уникнення покарання за вчинений кримінальний проступок.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії проступків.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_5 має середню освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують його покарання, зважаючи на позицію потерпілої ОСОБА_4 , яка наполягала на призначенні покарання у вигляді громадських робіт, суд вважає, що ОСОБА_5 має бути призначене покарання у вигляді громадських робіт у межах санкції, передбаченої частиною 2 статті 125 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

В межах даного кримінального провадження заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений, витрати на залучення експерта та речові докази відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 337, 338, 368, 370- 374, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1