КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

представників власника майна - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду у м. Києві, матеріали за апеляційною скаргою директора ТОВ «ТІСО» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 та накладено арешт на майновий комплекс загальною площею 8 631,1 кв.м (літ. А,А1,А2,Б,В,Г,Ж,К,Д,Н), по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна № 000, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстрований за ТОВ "ТІСО" ().

Відповідно до ухвали, слідчий суддя вказав, що зогляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, з метою забезпечення спеціальної конфіскації як виду покарання, запобігання можливості його приховування та зникнення, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, є наявними підстави для задоволення клопотання в частині накладення арешту на майно.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, директор ТОВ «ТІСО» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 серпня 2022 року, скасувати накладений ухвалою слідчого судді арешт майнового комплексу загальною площею 8 631,1 кв.м (літ. А, А1, А2, Б, В, Г, Ж, К, Д, Н), по вул. Ямській, 72 у місті Києві, реєстраційний номер нерухомого майна № 000, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстрований за ТОВ "ТІСО".

Щодо строку апеляційного оскарження, то як вказує директор ТОВ «ТІСО» ОСОБА_6 клопотання прокурора про арешт майна було розглянуто та задоволено за відсутності представників TOB «ТІСО», ухвала про накладення арешту не направлялась, ТОВ «ТІСО» дізналось про арешт належного йому майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та тривалий час намагалося отримати Печерському районному суді міста Києва копію ухвали від 19 серпня 2022 року та ознайомитись з відповідними матеріалами справи, однак працівники суду повідомляли, що матеріали справи вони не можуть знайти, з повним текстом ухвали та матеріалами справи представник ТОВ «ТІСО» ознайомився лише 28 листопада 2022 року, у зв`язку з чим апелянт вважає, що строк на оскарження цієї ухвали був пропущений з поважних причин.

Апелянт вказує, що слідчий суддя накладаючи арешт з метою забезпечення спеціальної конфіскації як виду покарання допустився неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зокрема, постановляючи ухвалу про арешт нерухомого майна слідчий суддя порушив вимоги статей 94, 98, 132, 170, 173 КПК України, оскільки не врахував, що прокурор не обґрунтувала, що весь майновий комплекс є доказом у цьому кримінальному провадженні; наклав арешт на майновий комплекс з інших підстав, ніж ті на які прокурор посилалась і обґрунтовувала в своєму клопотанні; наклав неспівмірний арешт на увесь майновий комплекс, тоді як прокурор зазначала, що лише його частина здобута незаконним шляхом; не мотивував належним чином підстави для накладення арешту на майновий комплекс з метою забезпечення спеціальної конфіскації та розгляду клопотання прокурора за відсутності власника цього майна.

Посилається на те, що в своєму клопотанні прокурор зазначила, що накладення арешту на увесь майновий комплекс є необхідним для забезпечення збереження речового доказу, а також недопущення настання загрози загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків, які можуть виникнути через недотримання вимог законодавства через комерційну вигоду та з метою забезпечення кримінального провадження.

Разом з цим у своєму клопотання прокурора не навела жодних обґрунтувань, що увесь майновий комплекс є речовим доказом за критеріями, передбаченими статтею 98 КПК України.

Як зазначає директор товариства, у клопотанні прокурора про арешт майна взагалі не йдеться про те, що відносно власника майна (TOB «ТІСО») здійснюється кримінальне провадження, а належне товариству нерухоме майно, окрім частини Будівлі літ. «Г», є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі є предметом, який був об`єктом кримінально-протиправних дій, грошима, цінностями чи іншими речами, набутими кримінально протиправним шляхом, або отримано юридичною особою ТОВ «ТІСО» внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Звертає увагу суду, що задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя взагалі не визначив збереження речових доказів як підставу для накладення арешту, а виходив з того, що арешт цього майна потрібен з метою забезпечення спеціальної конфіскації як виду покарання (пункт 2 частини другої статті 170 КПК України), а також по тексту ухвали посилався на пункт 3 частини другої статті 170 КПК України (арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи).

Тобто слідчий суддя задовольнив клопотання прокурора, яке обґрунтовано необхідністю збереження речових доказів, зовсім з інших підстав, передбачених пунктами 2,3 частини другої статті 170 КПК України, про які прокурор не вказував та не обґрунтовувала у своєму клопотанні, що суперечить висновкам ВП ВС, викладеним у пунктах 83, 84 постанови від 25 березня 2021 року провадження № 11-410сап20 про те, що при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі статтями 94, 132, 173 КПК України повинен урахувати правову підставу для арешту майна, а суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на відповідні норми закону.

Крім того, як зазначає апелянт, слідчий суддя порушив вимоги пункту 5 частини другої та частини четвертої статті 173 КПК України щодо співмірності обмеження права власності та застосування найменш обтяжливого способу арешту майна, оскільки задовольнив повністю клопотання прокурора, яка без належних обгрунтувань просила арештувати усі будівлі майнового комплексу (літ. А, А1, А 2, Б, В, Ж, К, Д, Н), площа яких майже в десять разів перевищує площу спірної частини Будівлі літ. «Г».

Заслухавши доповідь судді, доводи представників власників майна, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що директором ТОВ «ТІСО» ОСОБА_6 не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2022 року, з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а його апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор не дотрималися.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуального керівництва Печерської окружної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000079 від 03 червня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000079 від 03 червня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, виявлено факт незаконного вибуття з державної власності нежитлової будівлі загальною площею 904 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Ямська, 72-А.

Орган досудового розслідування вважає, що посадові особи ТОВ «ТІСО» незаконно, на підставі неіснуючих документів зареєстрували за товариством право власності на нежитлові приміщення виробничого корпусу № 2 (в технічному паспорті КМ БТІ - літера «Б») площею 904 кв.м, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 72-А, що є державною власністю і перебувають на балансі та в управлінні Укрсоюзсервісу.

17 серпня 2022 року прокурор Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майновий комплекс загальною площею 8 631,1 кв.м (літ. А,А1,А2,Б,В,Г,Ж,К,Д,Н), по вул. Ямській, 72 у місті Києві, реєстраційний номер нерухомого майна № 000, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстрований за ТОВ "ТІСО" (), з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2022 року задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт на зазначений майновий комплекс, з метою забезпечення спеціальної конфіскації як виду покарання, запобігання можливості його приховування та зникнення, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом з тим, дослідивши обставини провадження, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дійшов до помилкового висновку про накладення арешту на майновий комплекс з вказаною метою.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Також, як регламентує ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому слідчий суддя вказаних норм закону не дотримався, оскільки підстав, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 170 КПК України за матеріалами судового провадження не вбачається.

Окрім цього, посилання слідчого судді на ту обставину, що арешт слід накласти з метою забезпечення спеціальної конфіскації як виду покарання, запобігання можливості його приховування та зникнення, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, не містить під собою правового підгрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтовано та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону. Прокурор у своєму клопотання не вказував даної мети як підставу для накладення арешту на майно.

Прокурор в своєму клопотання метою накладення арешту на зазначене майно вказав - збереження речових доказів.

Разом з тим, слідчий суддя в ухвалі вказав, що арешт на майновий комплекс загальною площею 8 631,1 кв.м (літ. А,А1,А2,Б,В,Г,Ж,К,Д,Н), по вул. Ямській, 72 у місті Києві, реєстраційний номер нерухомого майна № 000, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстрований за ТОВ "ТІСО" слід накласти з метою забезпечення спеціальної конфіскації як виду покарання, запобігання можливості його приховування та зникнення, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, тобто вийшов за межі клопотання прокурора, визначивши іншу мету накладення арешту.

На підставі викладеного колегія суддів ставиться критично до тверджень слідчого судді про те, що на вказане майно може бути накладено арешт в даному кримінальному провадженні.

Аналізуючи викладене, колегія суддів вважає, що твердження слідчого судді про наявність правових підстав для накладення арешту на майно є передчасними, оскільки ст. 170 КПК України містить вичерпний перелік підстав для накладення арешту на майно.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як встановлено колегією суддів, надані матеріали клопотання не містять процесуальних документів, що підтверджують навність підстав для накладення арешту на вказане майно.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу директора ТОВ «ТІСО» ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 та накладено арешт на майновий комплекс загальною площею 8 631,1 кв.м (літ. А,А1,А2,Б,В,Г,Ж,К,Д,Н), по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна № 000, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстрований за ТОВ "ТІСО" () - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про накладення арешту на майновий комплекс загальною площею 8 631,1 кв.м (літ. А,А1,А2,Б,В,Г,Ж,К,Д,Н), по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна № 000, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстрований за ТОВ "ТІСО" () - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/449/2023

Єдиний унікальний номер справи - 757/21459/22

Категорія: ст. 171 КПК України

Слідчий суддя у суді першої інстанції - ОСОБА_9 .

Доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_1