ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/678/23 Справа № 183/6030/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.06.2020 року, яким поглинуто покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.10.2021 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 17 липня 2020 року приблизно о 17 годині 00 хвилин знаходився поблизу території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна з території вказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 17 липня 2020 року, приблизно о 17 годині 05 хвилин, ОСОБА_7 через незачинену хвіртку проник на огороджену територію вищевказаного домоволодіння. В подальшому підійшов до літньої кухні, де відкрив незачинені на замок двері та проник туди, де побачив велосипед марки «Аіст», що стояв під стіною літньої кухні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після чого переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, викрав належне ОСОБА_9 майно, а саме: велосипед марки «Аіст» вартістю 3744 гривні.

Після чого, ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину з викраденим майном, розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду у сумі 3744 грн.

Окрім цього, 26 листопада 2020 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 проходив поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , де, помітив відсутність власників на території домоволодіння, та в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення крадіжки майна з території вказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, 26 листопада 2020 року приблизно о 19 годині 05 хвилин, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через хвіртку проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки здійснив крадіжку майна, що належить ОСОБА_10 , а саме:

- арматури, довжиною 3 метри, діаметром 10 мм., вартістю 115 гривень 42 коп.,

- трубу, довжиною 90 см., діаметром 56 мм., товщиною стінки 5 мм., вартістю 75 гривень 60 копійок,

- трубу, довжиною 90 см., діаметром 56 мм., товщиною стінки 5 мм., вартістю 75 гривень 60 копійок,

- трубу, довжиною 90 см., діаметром 156 мм., товщиною стінки 5 мм , вартістю 131 гривня 04 копійки.

Після чого, ОСОБА_7 з викраденим майном місце скоєння злочину залишив та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 397 гривень 66 копійок.

Не погоджючись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.10.2022 року змінити в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. З ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.10.2021, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що ОСОБА_7 останній раз засуджено вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.10.2021 року за ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням, призначеним за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.06.2020 року, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Прокурор вказав, що у цьому провадженні кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_7 вчинив 17 липня та 26 листопада 2020 року, тобто до ухвалення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.10.2021 року, яким вже враховано покарання, призначене за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.06.2020 року.

Прокурор зазначив, що суд першої інстанції, в порушення вимог кримінального закону, призначив ОСОБА_7 остаточне покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, (за сукупністю вироків), до покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.06.2020 року, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння за обставин, викладених у вироку у апеляційних скаргах не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, колегією суддів не переглядаються.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, - покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 останній раз засуджено вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.10.2021 року за ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням, призначеним за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.06.2020 року, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 скоїв 17 липня 2020 року та 26 листопада 2020 року, тобто до ухвалення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.10.2021 року, яким вже враховано покарання, призначене за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.06.2020 року.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції, в порушення вимог кримінального закону, призначив ОСОБА_7 остаточне покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, до покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.06.2020 року, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 є таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку в цій частині.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України задовольнити.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.10.2021 року, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4