Єдиний унікальний номер № 285/5150/22
Провадження № 1-кп/0285/262/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Звягель кримінальне провадження № 0000615 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смолка Звягельського (Новоград-Волинського) району Житомирської області, громадянина України, освіта вища, розлученого, на утриманні дітей не має, не працюючого, пенсіонера, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, -

встановив:

28 липня 2022 року близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходилися по місцю проживання ОСОБА_4 в домоволодінні по АДРЕСА_1 , де в той час по взаємній домовленості ОСОБА_5 надала свою кредитну банківську картку АТ КБ «ПриватБанку» до рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_4 та повідомила йому РIN-код до даної картки, з метою зняття готівкових коштів та подальшого придбання за них алкогольних напої та продуктів харчування для спільного вживання. Отримавши дану банківську картку, ОСОБА_4 пішов до банкомату АТ «Ощадбанк», що розташований по вулиці Шевченка, 54 в м. Новоград-Волинський, де за допомогою вищевказаної банківської картки о 18 год. 13 хв. здійснив транзакцію у банкоматі по зняттю грошових коштів в сумі 800 гривень з рахунку ОСОБА_5 .

В той час поблизу ОСОБА_4 проходив невідомий йому чоловік, який мав з собою велосипед марки «АRDIS» та запропонував ОСОБА_4 придбати його за 400 гривень. ОСОБА_4 погодився на вказану пропозицію та з метою придбання вищевказаного велосипеда вирішив умисно, таємно викрасти частину грошових коштів ОСОБА_5 в сумі 400 гривень, які щойно отримав у банкоматі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, достовірно знаючи, що по всій території України Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 до 23.08.2022 введено воєнний стан, того ж дня, без розриву у часі, ОСОБА_4 придбав у невідомого йому чоловіка велосипед марки «АRDIS», заплативши за нього грошові кошти в сумі 400 гривень, які належать ОСОБА_5 , таким чином таємно їх викравши, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 400 гривень.

Крім цього, 28 липня 2022 року близько 19 години ОСОБА_4 , повернувся до будинку, за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де в той час продовжувала знаходитися ОСОБА_5 , яка пред`явила вимогу ОСОБА_4 віддати її кредитну банківську картку АТ КБ «ПриватБанку» до рахунку НОМЕР_1 , і яка згідно ст.1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

В той час у ОСОБА_4 виник кримінально протиправний умисел направлений на умисне, незаконне привласнення офіційного документа, а саме кредитної банківської картки АТ КБ «ПриватБанку», яка належить ОСОБА_5 та яка на той момент перебувала у нього.

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно привласнити офіційний документ, а саме кредитну банківську картку АТ КБ «ПриватБанку», яка належить ОСОБА_5 , з метою подальшого особистого збагачення, маючи при собі вказану банківську картку, повідомив ОСОБА_5 , що її віддати не може, оскільки вона залишилася в банкоматі, таким чином привласнив її.

У подальшому ОСОБА_4 вказаним офіційним документом розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, 28 липня 2022 року близько 20 години ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи, що за допомогою привласненої кредитної банківської картки АТ КБ «ПриватБанку» до рахунку НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , можна заволодіти грошовими коштами, які знаходяться на рахунку та достовірно знаючи РIN-код до вказаної банківської картки, вирішив їх умисно, таємно, повторно викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, достовірно знаючи, що по всій території України Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, з 05 год. ЗО хв. 24.02.2022 до 23.08.2022 введено воєнний стан, того ж дня, без розриву у часі, ОСОБА_4 , прибув до банкомату АТ «Ощадбанк», що розташований за адресою: вулиця Шевченка, 54 в м. Новоград-Волинський, де таємно, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, за допомогою банкомату та банківської картки з рахунку ОСОБА_5 в період з 20 год. 06 хв. по 20 год. 07 хв. здійснив дві транзакції по зняттю грошових коштів в загальній сумі 700 гривень та комісією в сумі 42 гривень за їх зняття.

Після цього ОСОБА_4 з вказаними викраденими грошовими коштами залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 742 гривень 00 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та суду пояснив, що він дійсно 28.07.2022 року близько 18 год. 15 хв. викрав у ОСОБА_5 400 гривень, які зняв з її банківської картки, та купив за них велосипед. Також близько 19 години того ж дня незаконно привласнив кредитну банківську картку АТ КБ Приватбанк, яка належить ОСОБА_5 , повідомивши останній, що її картка залишилась у банкоматі, хоча на той момент вона перебувала у нього. Крім того 28.07.2022 року близько 20 години з банківської картки ОСОБА_5 за допомогою банкомату зняв грошові кошти в загальній сумі 700 гривень, якими розпорядився на власний розсуд. Також пояснив, що розумів, що вчиняє кримінальні правопорушення. Про вчинене жалкує та розкаюється.

Потерпіла в судовому засіданні повідомила, що обвинувачений їй гроші не повернув тому має відбувати покарання, цивільний позов буде заявляти пізніше.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого та потерпілої, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином виходячи з вищевикладеного та на підставі допиту обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану, та за ч. 1 ст. 357 КК України як привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопрушення.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає вичнення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, особи з інвалідністю.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілої, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, є особою похилого віку, пенсіонером, за місцем проживання характеризувався задовільно, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, раніше не судимий, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.

Крім того, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 з застосуванням вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України. При вирішенні питання про долю речових доказів, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Санкція статті, за якою кваліфіковано умисні дії обвинуваченого, передбачає покарання у виді позбавлення волі. Речовий доказ: велосипед марки «ARDIS» чорного кольору, який придбаний за кошти одержані внаслідок вчинення злочину. За таких обставин, до вказаного речового доказу слід застосувати спеціальну конфіскацію.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 66, 67, 70 КК України, ст. ст. 100, ч. 3 ст. 349, 368, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покаранняя у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим засудженому визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ в кримінальному провадженні, а саме:

- баян чорно-білого кольору, який знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області повернути власнику.

На підставі статей 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію майна та конфіскувати у власність держави речовий доказ: велосипед марки «ARDIS» чорного кольору, який знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області.

Арешт накладений на велосипед марки «ARDIS» чорного кольору та баян чорно- білого кольору - скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію повного тексту вироку в порядку ст. 615 КПК України, негайно після проголошення його резолютивної частини, вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя