Справа № 127/7895/23
Провадження № 1-кс/127/3174/23
У Х В А Л А

Іменем України

28 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

слідчого: ОСОБА_3 ,

власника майна: ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 30.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 21.03.2023 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_6 , про накладення арешту на транспортний засіб марки «Mazda» модель «323», рік випуску 2000, колір зелений, тип палива - дизельне паливо, об`єм двигуна 1998, який перебуває у власності ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділенням відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000084, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено,що 30.01.2023 близько 11 год. 45 хв. неподалік входу до стадіону «Колос», який розташований по вул. Нагірній, 1 в м. Вінниці працівниками поліції було зупинено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якого при собі було виявлено психотропну речовину амфетамін, яку останній зберігав при собі з метою збуту.

Так, 30.01.2023 проведено затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме ОСОБА_4 . В подальшому, 31.01.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

У ході проведення досудового розслідування, відповідно до інформації, наданої Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА), було встановлено, що у власності ОСОБА_4 наявний транспортний засіб марки «Mazda» модель «323», рік випуску 2000, колір зелений, тип палива - дизельне паливо, об`єм двигуна 1998.

Так, санкція ч. 1 ст. 307 КК України, у вчиненні якої підозрюється ОСОБА_4 , передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Арешт зазначеного транспортного засобу, необхідний для попередження його відчуження та можливості в подальшому, якщо ОСОБА_4 буде визнано винним у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, застосувати відносно нього додаткове покарання у виді конфіскації майна.

На підставі викладеного слідчий звернувся до суду з даним клопотанням та просив його задовольнити.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав наведених у ньому, та додатково пояснив, що на даний час санкція статті 307 (ч. 1) КК України не передбачає конфіскації майна, однак найближчим часом, після завершення експертиз, кримінальне провадження буде перекваліфіковано на ч. 3 ст. 307 КК України.

Власник майна ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проте задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що санкція частини першої статті 307 КК України не передбачає додаткового покарання, як конфіскація майна.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали справи, заслухавши думку слідчого, пояснення власника майна та його захисника, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною першою статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділенням відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000084, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 30.01.2023 слідує, що «30.01.2023 близько 11 год. 45 хв. неподалік входу до стадіону «Колос», який розташований по вул. Нагірній, 1 в м. Вінниці працівниками поліції було зупинено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якого при собі було виявлено психотропну речовину амфетамін, яку останній зберігав при собі з метою збуту».

Обґрунтовуючи клопотання слідчим зазначається, що 30.01.2023 проведено затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме ОСОБА_4 .

В подальшому, 31.01.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання психотропних речовни з метою збуту.

У ході проведення досудового розслідування, відповідно до інформації, наданої Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА), було встановлено, що у власності ОСОБА_4 наявний транспортний засіб марки «Mazda» модель «323», рік випуску 2000, колір зелений, тип палива - дизельне паливо, об`єм двигуна 1998.

Надаючи оцінку обґрунтованості клопотання слідчого про арешт майна суд враховує наступне.

Як уже зазначалося, за правилами встановленими частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Обґрунтовуючи клопотання про необхідність накладення арешту на транспортний засіб підозрюваного, слідчим зазначається про те, що метою арешту є те, що якщо підозрюваного буде визнано винним у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, відносно нього може бути застосоване додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Як слідує з матеріалів справи, 31.01.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання психотропних речовни з метою збуту.

Відповідно до частини першої статті 307 КК України незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів - караються позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років.

Таким чином, санкцією частини першої статі 307 КК України, яка інкримінується підозрюваному, не передбачено конфіскації майна як виду покарання, а тому, на даний час, вказаний транспортний засіб не може бути об`єктом конфіскації як виду покарання.

Частиною другою статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З поданого клопотання слідує, що правовою підставою для накладення арешту на транспортний засіб підозрюваного є положення статті 170 КПК України, якою передбачено можливість накладення арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Однак, як зазначено вище, санкцією статті, яка інкримінується підозрюваному, не передбачено конфіскації майна як виду покарання.

Що стосується посилання слідчого у судовому засіданні з приводу того, що в подальшому буде перекваліфікація кримінального правопорушення на ч. 3 ст. 307 КК України, якою передбачено конфіскацію майна як вид покарання, то такі посилання судом до уваги не приймаються, оскільки можлива майбутня зміна кваліфікації кримінального правопорушення не може слугувати підставою для накладення арешту на майно підозрюваного на даний момент.

Відповідно до частини першої статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання та відсутність підстав для його задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 30.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: