ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/73/23 Справа № 200/6043/15 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

Ухвала слідчого судді обґрунтована тим, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, а саме - умисне невиконання службовою особою рішення суду.

Слідчий суддя зазначив, що з матеріалів клопотання вбачається, що рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2015 року, від 28.10.2014 року стягнуто грошові кошти з юридичної особи ТОВ «Дніпрохліб № 8», а не безпосередньо з ОСОБА_7 . При цьому матеріали клопотання не містять переконливих доказів, що саме ОСОБА_7 вживав активних заходів, направлених на невиконання судового рішення, оскільки відкриття поточних рахунків, за умови наявності заборгованості, не може свідчити про це. Так, рішення про відкриття поточних рахунків приймається за вказівкою засновників підприємства, це рішення виконується також бухгалтером. При цьому заборгованість стосується конкретного підприємства, тобто відсутність вільних коштів на підприємстві позбавляє можливості виконати рішення суду, і за це не можуть нести відповідальність службові особи, як бухгалтер чи керівник юридичної особи. В такому випадку є процедура визнання юридичної особи банкрутом.

Тому слідчий суддя зазначив, що невиконання господарських зобов`язань юридичною особою не свідчить про умисні дії керівника підприємства, який лише є виконавчим органом, тобто виконує рішення власника юридичної особи (засновників).

Слідчий суддя вказав, що в даному випадку він не може піддати ОСОБА_7 необґрунтованому процесуальному примусу, оскільки надані слідчим матеріали не свідчать про обґрунтованість підозри, а відтак підстав для застосування запобіжного заходу не вбачається.

Також слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 раніше не судимий, а тому необхідно довести, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, буде переховувався від органів досудового розслідування, або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, або він перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя вказав, що у матеріалах клопотання відсутні докази надсилання повісток, викликів ОСОБА_7 , тобто органом досудового розслідування не вжито заходів щодо виклику у встановленому порядку підозрюваного для проведення слідчих дій, не надано доручення на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Повідомлення про підозру ОСОБА_7 не отримував, оскільки слідчим не надано доказів вручення чи направлення такої підозри, тому він не набув процесуального статусу підозрюваного.

Слідчий суддя вказав, що посилання на те, що ОСОБА_7 покинув межі території України не є переконливим, оскільки надана довідка Прикордонної служби актуальна лише на 02.02.2018 року та складена також відносно невстановленого ОСОБА_8 .

Слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 вже міг неодноразово як повернутись в Україну, так і знову виїхати, проте злочин, в якому він підозрюється, і тяжкість покарання за його вчинення, не дає підстав для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки це винятковий запобіжний захід і його застосування має на меті не формальне оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, а застосування процесуального примусу, з відповідними наслідками для особи.

Також слідчий суддя вказав, що слідчий суддя наділений правом розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Слідчий суддя вказав, що прокурором не доведено факт оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук, оскільки не надано довідки, витягу із бази даних Інтерполу тощо.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що слідчим суддею, у порушення строків, передбачених КПК України, розглянуто скероване клопотання лише через 13 днів після надходження клопотання, з посиланням на те, що у будівлі суду було відсутнє електропостачання.

Вказав, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 викладена в інших ухвалах слідчого судді - провадження №200/11854/15-к, провадження №3-кс/200/4540/15, №200/6043/15-к, провадження №3-кс/932/3226/22.

Зазначив, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі взагалі не наведено будь-яких обставин вважати підозру необгрунтованою , відсутність чи недостатність ризиків для обрання запобіжного заходу, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зазначив, що підозрюваний ОСОБА_7 неодноразово викликався органом досудового розслідування для проведення слідчих дій, але на виклики останній не реагував, і не прибув, що вказує тільки на те, що підозрюваний ОСОБА_7 переховується від слідства і суду. За відомим останнім місцем проживання та реєстрації з моменту його викликів до органу досудового розслідування не з`являється, місце його знаходження не відомо.

Прокурор вказав, що відповідно до вимог ст. 278 КПК України 28.04.2015 року ОСОБА_7 було заочно повідомлено про підозру, у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень - рекомендованим листам за місцем його проживання, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України, за ознаками невиконання службовою особою рішення суду, що набрало законної сили, перешкоджанні виконанню рішенню суду.

Прокурор вказав, що 08.05.2015 року постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_7 було оголошено у розшук, а також постановою слідчого від 08.05.2022 року було зупинене досудове розслідування за № 0000008 від 05.03.2015 року, за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, стосовно ОСОБА_7 .

Вказав, що 15.06.2015 року слідчий звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , а також 15.06.2015 року слідчий звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було задоволено клопотання слідчого про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_7 , для участі у розгляді клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначив, що в рамках оперативно-розшукової справи №16215013 від 03.08.2015 року стосовно ОСОБА_7 , здійснено пошук інформаційно-пошуковій системі «АРКАН ЦП» та встановлено, що останній 13.02.2015 року в 18 год 56 хв, перетнув державний кордон України в напрямку Російської Федерації (пункт пропуску) - Гоптівка та по теперішній час до України не повертався.

Тому прокурор вказав, що враховуючи те, що ОСОБА_7 тривалий час не зявляється до органу досудового розслідування та суду, оголошений у розшук, а відповідно до отриманих матеріалів перетнув кордон України та не повернувся, є очевидні підстави вважати, що він переховується від суду з метою уникнення кримінального покарання, тому є всі підстави для оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук.

Зазначив, що 21.11.2022 року до відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Дніпропетровській області надіслано постанову про оголошені в міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_7 для оголошення в міжнародний розшук підозрюваного та виставлення червоного оповіщення в «Інтерполі».

Працівники ВМПС ГУНП не здійснюють ні оперативно-розшукову діяльність, ні досудове розслідування, а також не виконують доручення слідчих на проведення слідчих (розшукових) дій.

Прокурор вказав, що головною вимогою Генерального секретаріату Інтерполу до публікації Червоних оповіщень та циркулярних розшукових оповіщень є наявність ухвали слідчого судді, суду про обрання щодо розшукуваної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вказав, що з метою більш повного та комплексного використання можливостей правоохоронних органів у встановленні та затриманні підозрюваного, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_7 вже тривалий строк перебуває за межами території України, а також є наявність ризиків, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів та його оголошено в розшук, з 03.08.2015 року заведено оперативно-розшуку справу категорії «Розшук» №16215013 з розшуку особи, а саме встановлення місця знаходження та затримання ОСОБА_7 , при цьому оголосити останнього у державний розшук.

Зазначив, що в клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та у доданих матеріалах кримінального провадження наведені вичерпні дані про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та факту перетину ОСОБА_7 державного кордону України.

Прокурор вказав, що з метою дотримання вимог КПК України, міжнародних договорів про правову допомогу, згода на обов`язковість яких надала Верховна Рада України, спрямованих на виконання вимог щодо вручення повідомлення про підозру з використанням можливостей міжнародної правової допомоги та виставлення в ІНТЕРПОЛІ «Червоної картки», є необхідність про подання повторного клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою може бути застосовано лише до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, тобто у скоєнні умисного невиконання службовою особою рішення суду. Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років.

Колегія суддів зазначає, що органу досудового розслідування та прокурору необхідно довести, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, переховувався від органів досудового розслідування, або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, або він перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином.

З матеріалів справи вбачається, що відсутні докази надсилання повісток, викликів ОСОБА_7 , тобто органом досудового розслідування не вжито заходів щодо виклику у встановленому порядку підозрюваного для проведення слідчих дій, не надано доручення на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Також з матеріалів справи вбачається, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 не отримував, оскільки слідчим не надано доказів вручення чи направлення такої підозри, а тому колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що ОСОБА_7 не набув процесуального статусу підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді стосовно того, що посилання на те, що ОСОБА_7 покинув межі території України не є переконливим, оскільки надана довідка Прикордонної служби актуальна лише на 02.02.2018 року та складена також відносно невстановленого ОСОБА_8 .

Колегія суддів також погоджується з висновками слідчого судді, що ОСОБА_7 вже міг неодноразово як повернутись в Україну, а також знову виїхати, проте злочин, в якому він підозрюється, і тяжкість покарання за його вчинення, не дає підстав для застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки це винятковий запобіжний захід і його застосування має на меті не формальне оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, а застосування процесуального примусу, з відповідними наслідками для особи.

Колегія суддів зазначає, що суд наділений правом розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Обов`язок доведення факту перебування підозрюваного, обвинуваченого на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або у міжнародному розшуку покладається на слідчого, прокурора, який подав клопотання про застосування запобіжного заходу, та підтверджується відповідними відомостями (довідка, витяг із бази даних Інтерполу тощо). При цьому після затримання особи, яка перебувала у міжнародному розшуку, слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, юрисдикція якого поширюється на місце вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що прокурором не доведено факт оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук, оскільки не надано довідки, витягу із бази даних Інтерполу тощо.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4