Справа №705/1734/23
1-кс/705/410/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року

Слідчий суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю слідчого ОСОБА_3

захиника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000023 від 13.03.2023 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке погоджене прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання зазначила, щоСВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування кримінальному провадження № 0000023 від 13.03.2023 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за фактом вимоги передачі чужого майна та вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою обмеження прав потерпілого чи його близьких родичів, пошкодження їхнього майна (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

В ході досудового розслідування встановлено: що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у невстановлений слідством час вступили між собою у попередню змову з метою вчинення стосовно ОСОБА_9 вимагання під приводом заборгованості сина останнього ОСОБА_10 .

Реалізовуючи вищевказану змову, діючи спільно та умисно, з корисливими мотивом та метою, спрямованими на незаконне збагачення за рахунок чужої власності, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, який в подальшому продовжено Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022, затвердженим Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженим Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022, Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022, Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженим Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022, Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженим Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022, Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023, затвердженим Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вдалися до реалізації свого злочинного плану, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 жодної заборгованості перед ними не має.

Так, приблизно з квітня 2022 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 систематично приїздили до місця проживання ОСОБА_9 ( АДРЕСА_1 ) та в ході розмов неодноразово висловлювали йому вимогу передати їм грошові кошти в сумі близько 50 тис. Євро або доларів США або ж спонукати свого сина ОСОБА_10 до такої передачі, супроводжуючи свою вимогу погрозою обмежити права ОСОБА_9 та його дружини ОСОБА_11 . Окрім вказаних вимог, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 неодноразово вдавались до пошкодження наявного в розпорядженні ОСОБА_9 автомобіля, блокування цього автомобіля, внаслідок чого ОСОБА_9 обмежено у свободі пересування та права використання майна, стверджуючи в ході розмов, що такі обмеження прав потерпілого та його родичів та випадки пошкодження їх майна не припиняться без передачі їм усієї суми грошових коштів, яка вимагалась. Зазначені погрози сприйнято потерпілим як реальні.

В подальшому 30.03.2023 близько 12.07 год., знаходячись в м. Умань по вул. Небесної Сотні, 15, на тротуарі біля піцерії «Челентано» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали з рук в руки частину грошових коштів, що вимагались, в сумі 102 500 грн. (імітаційні кошти) та 2 000 грн. (справжні кошти), від ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів, після чого були затримані працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

30.03.2023 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий, у порядку ст. 208 КПК України, в ході чого у останнього було вилучено його мобільний телефон марки «Samsung», який поміщено в сейф пакет № PSP 1126518.

31.03.2023 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

31.07.2022 вказаний мобільний телефон було оглянуто та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

30.03.2023 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затриманий, у порядку ст. 208 КПК України, в ході чого у останнього було вилучено мобільний телефон «iPhone» що упаковано до сейф пакету НПУ №РSР2275728, дві пачки з грошовими коштами номіналом 500 грн., а саме купюри № ЗГ6722935, СБ 9921240, АА 1475900, ЗГ8999644, та 205 купюр номіналом в 500 гривень які мають однакові серію та номер ГК7784501, одна купюра номіналом в 20 гривень з № ЕА7433800, що упаковано до сейф пакету НПУ №РSР2275727.

31.03.2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

31.07.2022 вказані грошові кошти та мобільний телефон було оглянуто та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

На даний час, у органу досудового розслідування виникла необхідність у збереженні речових доказів у вигляді грошових коштів в сумі 109520 гривень, сформовані з: 4 купюр номіналом по 500 гривень, кожна, з наступними серією/номером: № ЗГ6722935, СБ 9921240, АА 1475900, ЗГ8999644 та 205 купюр номіналом по 500 гривень, кожна, з однаковими серією/номером: ГК7784501, одна купюра номіналом в 20 гривень з № ЕА7433800, мобільних телефонів «iPhone», «Samsung».

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Враховуючи викладене, є обґрунтована необхідність застосування на цій стадії досудового розслідування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт.

Метою накладення арешту, відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення збереження речових доказів, арешт на які, відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також забезпечення спеціальної конфіскації.

У клопотанні слідчий просить накласти арешт на грошових коштів в сумі 109520 гривень, сформовані з: 4 купюр номіналом по 500 гривень, кожна, з наступними серією/номером: № ЗГ6722935, СБ 9921240, АА 1475900, ЗГ8999644 та 205 купюр номіналом по 500 гривень, кожна, з однаковими серією/номером: ГК7784501, одна купюра номіналом в 20 гривень з № ЕА7433800, мобільний телефоні «iPhone» належні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобільний телефон «Samsung» належний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із забороною відчуження, розпорядження або користування вказаними речами, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Також просить після постановлення ухвали слідчого судді про накладення арешту на вказане майно, визначити місце його зберігання - Уманське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, за адресою: Черкаська область, місто Умань, вулиця Незалежності, 35.

В судовому засіданні слідча клопотання підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на вилучені грошові кошти та мобільні телефони «iPhone», належний підозрюваному ОСОБА_7 , та «Samsung», що належить підозрюваному ОСОБА_8 , оскільки є достатні підстави вважати, що вказане майно є речовими доказами, так як зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ обставин його вчинення.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання в частині арешту мобільних телефонів, оскільки, на його думку матеріалами клопотання не доведено, що вказані предмети мають ознаки речових доказів, та крім цього клопотання вважає не мотивованим та таким, що містить суттєві суперечності щодо мети застосування арешту до вказаного майна, яке належить його підзахисним. Щодо вирішення питання про арешт вилучених грошових коштів поклався на розсуд суду.

Вислухавши думку слідчого та захисника, дослідивши клопотання та надані до суду матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні за № 0000023 від 13.03.2023 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

30.03.2023 року о 12 год. 07 хв. під час затримання в порядку ст. 208 КПК України підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було проведено його особистий обшук та вилучено мобільний телефон «iPhone», дві пачки з грошовими коштами номіналом 500 грн., а саме купюри № ЗГ6722935, СБ 9921240, АА 1475900, ЗГ8999644, та 205 купюр номіналом в 500 гривень, які мають однакові серію та номер ГК7784501, одна купюра номіналом в 20 гривень з № ЕА7433800. Таким чином, загальна сума вилучених грошових коштів становить 104 520 грн.

30.03.2023 року о 12 год. 08 хв. під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було проведено його особистий обшук, під час якого вилучено зокрема мобільний телефон марки «Samsung».

Відповідно до положень ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно п.1 ч.2 зазначеної статті тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Тимчасове вилучення майна відповідно до ч.2 ст.168 КПК України може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч.7 ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право зокрема тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У зв`язку з цим слідчий невідкладно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна від 31.03.2023, яке того ж дня було направлено на адресу суду засобами поштового зв`язку, що узгоджується з вимогами щодо дотримання процесуальних строків, визначених ст.116 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів.

Частина 3 статті 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно із ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час матеріалами кримінального провадження підтверджено факт вчинення кримінального правопорушення, яке кваліфіковано за ознаками ч.4 ст.189 КК України.

Слідчий суддя, враховує, що під час затримання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України, в ході проведення особистого обшуку затриманих були виявлені та вилучені мобільний телефон «iPhone»; мобільний телефон «Samsung» та грошові кошти на суму 104520 грн., що відповідає протоколу затримання ОСОБА_7 від 30.03.2023 року, та не відповідає сумі 109520 грн., як вказано в клопотанні слідчого про арешт майна.

Вказані вилучені речі є тимчасово вилученим майном у кримінальному провадженні та мають ознаки речових доказів відповідно до ст.98 КПК України та можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні оскільки матеріалами клопотання та слідчим в судовому засіданні доведено, що є достатні підстави вважати, що вказане майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ обставин його вчинення.

Отже, слідчий суддя враховує, що для проведення стороною обвинувачення слідчих та інших процесуальних дій необхідно забезпечити збереження тимчасово вилученого майна, а саме мобільного телефону «iPhone»; мобільного телефону «Samsung» та грошових коштів на суму 104520 грн. і слідів на них в тому стані, в якому вони були на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КУпАП. Не накладення арешту на вказане майна може призвести до того, що власник, користувач майна або треті особи будуть мати можливість знищити слідову інформацію, яка має значення для повного з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення, тому слідчий суддя вважає, що наявні необхідні підстави для часткового задоволення клопотання, а саме необхідно накласти арештна мобільний телефон «iPhone»; мобільний телефон «Samsung» та грошові кошти на суму 104520 грн. із забороною користування та розпорядження ними.

В частині клопотання про необхідність визначення місця зберігання арештованого майна слідчий суддя вважає за необхідне відмовити, оскільки відповідно до ч.2 ст.100 КПК України речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження здійснюється відповідно до постанови КМУ «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» від 19.11.2012. Таким чином, слідчий суддя при розгляді клопотання про арешт майна не уповноважений вирішувати питання про зберігання речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170, 172, 173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене у кримінальному провадженні №0000023 від 13.03.2023 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме:

- грошові кошти в сумі 104520 гривень, сформовані з: 4 купюр номіналом по 500 гривень кожна, з наступними серією/номером: № ЗГ6722935, СБ 9921240, АА 1475900, ЗГ8999644 та 205 купюр номіналом по 500 гривень кожна з однаковими серією/номером: ГК7784501, одна купюра номіналом в 20 гривень з № ЕА7433800;

- мобільний телефон «iPhone», вилучений у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- мобільний телефон «Samsung», вилучений у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

з метою забезпечення збереження речових доказів, з позбавленням власників та уповноважених ними осіб права користування та розпорядження даним майном.

У задоволенні іншої частини клопотання - відмовити.

Виконання ухвали покласти на слідчого та прокурора.

Роз`яснити, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню після її оголошення і діє до скасування арешту в порядку, передбаченому ст.174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1