Провадження № 1-кп/522/836/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі клопотання обвинувачених про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007446 від 03 липня 2013 року, стосовно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянин України, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2013 р.н., працює водолазом-гідротехніком ТОВ «ГТ-Проект Україна», зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимий,

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Коренівськ, Краснодарського краю, рф, громадянка України, з вищою освітою, пенсіонерка, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Одесі, громадянка України, заміжня, з вищою освітою, продавець на ринку «7-й км», зареєстрована та фактично прожи ває за адресою: АДРЕСА_2 , рані не судима,

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України.

Учасники процесу:

прокурор - ОСОБА_6 ,

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпіла - ОСОБА_7 ,

захисник - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

в с т а н о в и в:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України, за таких обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , котрий залишив спадщину, як з об`єктів нерухомості, так із грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках. Зокрема, у спадкове майно входять такі об`єкти нерухомості:

- 1/3 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно висновку будівельно-технічної експертизи №008/14 від 08.05.2014 ринкова вартість зазначеної квартири станом на 25.12.2012 складає 868 871 грн., відтак 1/3 квартири складає 289 623, 66 гривень;

- садовий будинок, розташований на земельній ділянці розміром 0,062 га за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно висновку будівельно-технічної експертизи №008/14 від 08.05.2014 ринкова вартість зазначеної квартири станом на 25.12.2012 складає 250 029 гривень.

Тобто, загальна сума вищезазначеного спадкового майна становить 539 652, 66 гривень.

Крім того, до спадкового майна входять грошові кошти, які, без заповідальних розпоряджень на день смерті ОСОБА_10 , знаходилися на різних банківських рахунках, зокрема:

- Євро, на валютних рахунках в ПАТ АБ «Укргазбанк» у розмірі 18 135,49, що згідно з курсом НБУ на день смерті ОСОБА_10 складало 182 139,58 гривень;

- Долари США, на валютних рахунках в ПАТ АБ «Укргазбанк» у розмірі 5 631,56 та на валютних рахунках в АТ «Укрексімбанк» у розмірі 44 000,13, усього 49 631, 69, що згідно з курсом НБУ на день смерті ОСОБА_10 складало 369 708,58 гривень;

- ОСОБА_11 , на рахунках, що знаходилися в ПАТ АБ «Укргазбанк» у розмірі 52 781 грн., в АТ «Укрексімбанк» у розмірі 52,77 грн., в ПАТ «МАРФІН БАНК» у розмірі 67 355 грн. та ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 15 786 грн., усього на суму 135 974,77 гривень. Таким чином, усього на рахунках в зазначених банках знаходилися кошти на загальну суму 687 822,93 гривень.

Загалом, після смерті ОСОБА_10 залишилася спадщина на загальну суму 1 227 475,5 гривень.

Відповідно до норм Цивільного кодексу України зазначена сума повинна була бути розподілена між чотирма спадкоємцями першої черги, а саме між:

- удовою покійного - ОСОБА_4 ;

- його дітьми ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 .

Тобто, частка кожного з чотирьох вказаних спадкоємців у грошовому еквіваленті мала складатися із суми рівною 306 868,87 гривень.

Оскільки ОСОБА_12 , з якою інші спадкоємці підтримували стосунки, не мешкала разом з ними та не була обізнаною в наявності або відсутності спадщини, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , із корисливих спонукань, вступивши в попередню змову між собою, вирішили заволодіти часткою ОСОБА_12 у вказаному спадковому майні через усунення останньої від спадщини шахрайським шляхом.

Реалізуючі злочинний намір, не узгодивши свої дії із спадкоємцем ОСОБА_12 та не повідомив представників банків про смерть ОСОБА_10 , що унеможливило б зняття готівки з цих рахунків до часу офіційного прийняття спадщини покійного усіма його спадкоємцями, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , діючи з корисливих спонукань, починаючи з 02.09.2012 стали знімати готівкові кошти з карткових рахунків у різних банках, зокрема:

- з рахунку № НОМЕР_1 відкритого у ПАТ АБ «Укргазбанк», здійснивши 24 операції «видача готівкових коштів», зняли готівку на загальну суму 52 693,41 грн.;

- з рахунку № НОМЕР_2 відкритого у ПАТ АБ «Укргазбанк», здійснивши одну операцію «видача готівкових коштів», зняли готівку на суму 557,43 Євро, що згідно з курсом НБУ становило 5 873,74 гривень;

- з рахунку № НОМЕР_3 відкритого у АТ «Укрексімбанк», здійснивши 19 операцій «зняття коштів готівкою», зняли готівку на загальну суму 1809,80 доларів США, що згідно з курсом НБУ становило 14 465,73 гривень;

- з рахунку № НОМЕР_4 відкритого у ПАТ «МАРФІН БАНК», здійснивши 36 операцій «зняття коштів готівкою», зняли готівку на загальну суму 67 355 грн., а усього з вищезазначених рахунків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , переслідуючи корисливі спонукання, зняли готівкові кошти на загальну суму 140 387,88 грн., з яких кошти у сумі 35 096,97 грн. є часткою ОСОБА_12 у спадковому майні.

Продовжуючи далі реалізовувати спільний злочинний намір, маючи на меті переконати ОСОБА_12 у начебто відсутності спадщини, спочатку ОСОБА_3 , 27.09.2012 , а потім ОСОБА_4 , 02.10.2012, зустрічалися із ОСОБА_12 , де у ході розмов ввели останню у оману, переконавши у тому, що у покійного немає ніякого спадкового майна, у тому числі й коштів на банківських рахунках.

Далі, 05.10.2012 року на початку 10 години ранку, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 прийшли до Шостої Одеської Державної нотаріальної контори, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19-б, де повідомили державного нотаріуса ОСОБА_13 про те, що вони є спадкоємцями майна померлого ОСОБА_10 і мають намір прийняти спадщину.

ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , діючи спільно та переслідуючи корисливі спонукання, обманули державного нотаріуса ОСОБА_13 та офіційно повідомили останньому про те, що тільки вони є єдиними спадкоємцями першої черги і що крім них, інших спадкоємців першої черги немає.

На підставі заяв ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , державним нотаріусом ОСОБА_13 05.10.2012 року було відкрито спадкову справу № 614/2-12, яку зареєстровано у Спадковому реєстрі.

Таким чином, усунувши шляхом обману ОСОБА_12 від її частки у спадщині, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 після отримання відповідних свідоцтв на право спадщини, повинні були успадкувати все спадкове майно померлого, включаючи й частину ОСОБА_12 .

Водночас, свій злочинний намір, спрямований на заволодіння шахрайським шляхом ј частки спадкового майна, яке за законом належить ОСОБА_12 та яке складало 306 868,87 грн., що у 250 і більше разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до кінця довести не змогли з причин, які не залежали від їхньої волі, оскільки 03.04.2013 року ОСОБА_12 дізнавшись про їхні злочинні наміри, звернулася до державного нотаріуса ОСОБА_13 з заявою про прийняття спадщини.

Позиція учасників судового розгляду.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності не заперечив проти звільнення його від кримінальної відповідальності із підстав вказаних у ст. 49 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 також заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності із підстав вказаних у ст. 49 КК України.

Також, ОСОБА_5 заявила клопотання про закриття кримінального провадження стосовно неї на підставі ст. 49 КК України. Проти закриття із нереабілітуючих причин не заперечує.

Захисник також заявив клопотання, про закриття кримінального провадження.

Прокурор не заперечив проти закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності обвинувачених.

Потерпіла заперечила проти клопотання оскільки вважає, що строк притягнення до відповідальності має обраховуватися з часу коли вона дізналась про злочинні дії щодо спадкового майна, тобто з 03.04.2013 року.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України, що кваліфіковано як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі, яке карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років..

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті ( у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності), не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із постановою судді Касаційного кримінального суду Верховного суду по справі №760/18016/15-к від 19.04.2019 року, "Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності."

Відповідно до ч.1 ст.49 КК обчислення строку давності починається з дня скоєння злочину. Часом скоєння злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або допущення бездіяльності. Отже, днем скоєння злочину, за ст.49 КК, слід уважати добу, до закінчення якої особою було вчинено дію або допущено бездіяльність, які є ознаками об`єктивної сторони складу злочину.

Судом встановлено, що діяння, яке ставиться в провину ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мало місце у жовтні 2012 року, тобто фактично у той час коли було вжито заходів щодо введення потерпілої в оману, на даний час, пройшло більш ніж десять років з моменту його вчинення, а обвинувачені не заперечують проти звільнення їх від кримінальної відповідальності за нереабілітуючих обстави. Окрім цього, вироку який набрав законної сили і яким встановлено вчинення обвинуваченими відповідного ступеня тяжкості злочинів до суду не надано. Відомостей про те, що обвинувачені перебували у активному розшуку чи переховувалися з метою уникнення кримінальної відповідальності, до суду не надано, тому суд вважає за необхідне звільнити їх від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України.

Крім цього, у матеріалах кримінального провадження є цивільний позов потерпілої про відшкодування завданої шкоди, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Ті обставини, що єдиною підставою для задоволення цивільного позову є визнання особи винною та наявності в її діях складу злочину, а підставою для відмови у позові виправдання особи, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності не встановлюється, суд вважає за необхідне залишити такі цивільні позови без розгляду, що у свою чергу не перешкоджає їх розгляду в порядку цивільного судочинства.

У зв`язку із постановленням кінцевого судового рішення, застосовані заходи забезпечення кримінального провадження скасувати.

На підставі ст. 49 КК України, керуючись ч. 2 ст. 284, ст. ст. 285-286, 288, 318-380, 372, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007446 від 03 липня 2013 року - задовольнити.

ОСОБА_3 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_4 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_5 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0007446 від 03 липня 2013 року стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя

ОСОБА_14