Провадження № 1-кс/761/7468/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 17 березня 2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 як потерпілого у кримінальному провадженні №0000226 від 14.02.2023 року,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 17 березня 2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 як потерпілого у кримінальному провадженні №0000226 від 14.02.2023 року.

Свою скаргу заявник мотивує тим, що Державним бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000226 від 14.02.2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 384 КК України.

22.12.2022 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва було зобов`язано уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора внести до ЄРДР відомості за заявою адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 від 15.11.2022 року про вчинення кримінальних правопорушень.

23.03.2023 року адвокатом ОСОБА_3 було отримано постанову слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 17 березня 2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 як потерпілого у кримінальному провадженні №0000226 від 14.02.2023 року.

Разом з тим, заявник вважає таку постанову слідчого необґрунтованою та безпідставною, оскільки слідчим під час складання постанови істотно порушено кримінально-процесуальний закон, при цьому при проведенні досудового розслідування, усупереч ч.2 ст.9 КПК України не вчинено всіх необхідних дій, спрямованих на визначення шкоди, та не досліджено факт спричинення такої шкоди.

У зв`язку з наведеним, заявник вважає постанову слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 17 березня 2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 як потерпілого у кримінальному провадженні №0000226 від 14.02.2023 року, такою, що підлягає скасуванню.

Адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, разом з тим, на електронну пошту суду направив заяву в якій просив проводити розгляд його скарги за його відсутності, скаргу просив задовольнити.

Слідчий ДБР ОСОБА_5 , рішення якого оскаржується, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, на виклик у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв або клопотань не направляв, матеріали кримінального провадження не надав.

Разом з цим, відсутність у судовому засіданні особи, рішення якої оскаржується, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Так, слідчим суддею встановлено, що Державним бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000226 від 14.02.2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 384 КК України.

17 березня 2023 року слідчий першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 виніс постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000226 від 14.02.2023 року.

Так, слідчий у своїй постанові послався на те, що «в показаннях ОСОБА_4 та фактів, викладених у заяві про вчинення кримінальних правопорушень, не зазначені відомості, що можуть свідчити про факти заподіяння ОСОБА_4 моральної, фізичної або майнової шкоди, докази, що підтверджують заподіяння такої шкоди, а навпаки, вказується, що в обґрунтування своїх показань, викладених у заяві, останнім в подальшому буде подано цивільний позов в межах кримінального провадження».

Проте, такий висновок слідчого є передчасним і таким, що не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000226 від 14.02.2023 року.

При цьому, всупереч положенням ст.110 КПК України, вказана постанова слідчого не містить достатніх відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, у ній не наведено належних мотивів на спростування доводів адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 зазначених у заяві, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, як вбачається з відомостей наведених скаржником у скарзі, кримінальне провадження №0000226 від 14.02.2023 року було розпочато за заявою адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , при чому самій заяві про вчинення кримінального правопорушення зазначається, що ОСОБА_4 вважає себе потерпілим від кримінального правопорушення.

В свою чергу, положеннями ч. 2 ст. 55 КПК України передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Слід зазначити, що ч.5 ст.55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

В той же час, слідчим в постанові зроблено загальний висновок про відсутність даних про заподіяння шкоди, без посилання на матеріали досудового розслідування, слідчі дії, які були проведені та дають підстави вважати, що ОСОБА_4 не було завдано шкоди.

Цитування у постанові положень кримінального процесуального закону не можна ототожнити з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням.

Разом з тим, постанова слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 17 березня 2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000226 від 14.02.2023 року, є необґрунтованою, а рішення про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні - передчасним.

Враховуючи наведене, постанова слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 17 березня 2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000226 від 14.02.2023 року, підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 17 березня 2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 як потерпілого у кримінальному провадженні №0000226 від 14.02.2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1