Справа № 303/2594/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

16.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_8 (головуючого), ОСОБА_9, ОСОБА_10, за участю секретаря судових засідань ОСОБА_11, прокурора ОСОБА_12, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/131/21 за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_13 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.01.2021.

Цим вироком:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Зняцево Мукачівського району Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з вищою освітою, одружений, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не судимий, визнаний невинуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та виправданий за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Речові докази по справі - 06 (шість) патронів калібру 5,45х39 мм, три гільзи калібру 5,45х39 мм, які упаковані до спеціального пакету №3707307 і знаходяться в камері зберігання речових доказів Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області знищено.

Інші речові докази, а саме: збільшену шахту до магазину, яка також упакована до спеціального пакету №3707307, дві рації чорного кольору, поміщені до спеціального пакету №INZ203199, мобільний телефон марки Самсунг, IMEI НОМЕР_1 , білого кольору, поміщений до спеціального пакету №7153938, рукоятку до мисливської зброї, магазин для набоїв до зброї, глушник до зброї, поміщені до спеціального пакету № INZ2032905, два оптичні приціли до зброї, поміщені до спеціального пакету №7260367, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області повернуто ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України арешт накладений на вказані речові докази скасовано.

Судові витрати в розмірі 314 грн. 02 коп. за проведення судової експертизи ухвалено прийняти на рахунок держави.

Органом досудового розслідування ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що 01.10.2019 о 07 год. 30 хв., під час проведення на підставі ухвали слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 18.09.2019 санкціонованого обшуку за місцем його проживання - АДРЕСА_1 , в одній із кімнат квартири, облаштованої під робочий кабінет, виявлено і вилучено 09 (дев`ять) набоїв до вогнепальної зброї калібру 5,45 мм, які згідно висновку експерта є бойовими

-3-

автоматними патронами центрального бою, калібру 5,45х39 мм, споряджені трасуючою кулею (7ТЗМ), призначені для стрільби із зброї калібру 5,45х39 мм та являються боєприпасами, які виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби.

Дані боєприпаси, а саме 09 (дев`ять) бойових автоматних патронів центральною бою, калібру 5,45х39 мм, споряджених трасуючою кулею (7ТЗМ) ОСОБА_2 , всупереч ст.68 Конституції України та законів України, зокрема п.п.1,2 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, п.п.12.1, 12.2, 12.13 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними знаряддями несмертельної дії, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, відповідно до норм яких продаж бойових боєприпасів, які споряджені трасуючими кулями заборонений, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на це передбаченого законом дозволу, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, умисно придбав, після чого, без передбаченого законом дозволу, переніс їх до місця свого проживання, де в подальшому умисно зберігав їх за місцем свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_1 , до моменту виявлення та вилучення їх працівниками поліції, що мало місце 01.10.2019 о 07 год. 30 хв., під час проведення обшуку за вказаною адресою.

Вказані дії ОСОБА_2 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Виправдовуючи ОСОБА_2 за вказаним обвинуваченням, суд першої інстанції, оцінивши докази, досліджені за клопотанням сторони обвинувачення, проаналізувавши їх достатність, доведеність фактичних обставин кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у їх вчиненні, прийшов до висновку про недоведеність, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України вчинено обвинуваченим та наявність передбачених п.2 ч.1 ст.373 КПК України підстав для виправдання ОСОБА_2 . Такі висновки суд обгрунтував дослідженими доказами (показаннями обвинуваченого, свідків сторони обвинувачення, письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення) в їх взаємозв`язку. Суд першої інстанції мотивував виправдування ОСОБА_2 тим, що стороною обвинувачення суду надано докази, які зібрані з грубими порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, що тягне за собою їх недопустимість, або викликають обґрунтовані сумніви, які суд тлумачить на користь обвинуваченого. Зокрема, судом першої інстанції визнано недопустимим доказом протокол обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_2 , оскільки такий обшук проведено з грубими порушеннями закону, в ході його проведення не фіксувалися ідентифікаційні ознаки виявлених та вилучених речей, в протоколі відсутні відомості про оперативних працівників, які брали участь у проведенні слідчої дії. Окрім того, судом визнано недопустими доказом і висновок експерта №1/468 від 13.12.2019, згідно якого надані на дослідження предмети в кількості 09 шт. є бойовими автоматними патронами центрального бою, калібру 5,45х39 мм, споряджені трасуючою кулею (7ТЗМ), призначені для стрільби із зброї калібру 5,45х39 мм та являються боєприпасами, які виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби, оскільки для проведення вказаної експертизи слідчим були надані експерту на дослідження предмети, вилучені в ході обшуку 01.10.2019 за місцем проживання обвинуваченого, який судом визнано недопустимим доказом. Також судом констатовано, що обшук житла ОСОБА_2 проводився 01.10.2019

-3-

в межах кримінального провадження №0000022 за правовою кваліфікацією по ч.ч.2,4 ст.296 КК України. Під час проведення даної слідчої дії слідчим самостійно були виявлені обставини, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Згідно з вимогами ст.214 КПК України слідчий зобов`язаний був невідкладно, але не пізніше 24 годин після цього внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і тільки після цього розпочинати розслідування, однак як слідує з постанови про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження, лише 14.05.2020, тобто майже через сім місяців після виявлення обставин, що можуть свідчити про вчинене кримінальне правопорушення, слідчим прийнято рішення про виділення матеріалів в окреме провадження, а внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості щодо вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України - 14.04.2020, тобто більше ніж через п`ять місяців після цього. При цьому, ще до внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а саме 03.12.2019 слідчим призначалася балістична експертиза щодо вилучених боєприпасів, така експертиза була проведена 13.12.2019. Навіть після отримання відповідного висновку експерта, слідчий ніяких відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, не вносив, а зробив це через чотири місяці. З огляду на те, що в межах іншого кримінального провадження та до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань в даному кримінальному провадженні була проведена експертиза і отримано висновок експерта, за таких обставин висновок експерта №1/468 від 13.12.2019 судом також визнано недопустимим доказом, оскільки такий отриманий органом досудового розслідування до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань в даному кримінальному провадженні, з порушенням вимог статей 84,86,93 та ч.3 ст.214 КПК. Констатувавши ненданання стороною обвинувачення інших доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, суд прийшов до висновку, що всі можливості отримання будь-яких достовірних доказів за минуванням часу на даний час вичерпані. У зв`язку з наведеним та з урахуванням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, ст.ст.2,9,17,368,370,373 КПК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для виправдання ОСОБА_2 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.263 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_14 просить вирок суду від 29.01.2021 щодо ОСОБА_2 скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає про незаконність, необґрунтованість та невмотивованість постановленого щодо ОСОБА_2 вироку у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На думку прокурора, суд першої інстанції не врахував, що вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведені здобутими в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 від 01.10.2019, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 18.09.2019, у ході якого в одній із кімнат квартири, облаштованої під робочий кабінет, виявлено і вилучено 9 (дев`ять) набоїв до вогнепальної зброї калібру 5,45 мм. У протоколі обшуку чітко зазначено, що виявлені в ході обшуку предмети, серед яких 09 (дев`ять) набоїв до

-4-

вогнепальної зброї калібру 5,45 мм маркуванням «З75», були оглянуті та пред`явлені понятим і самому обвинуваченому. Обшук проводився за участю обвинуваченого та запрошених ним понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із застосуванням відеозйомки, жодних зауважень та заперечень до протоколу обшуку, а також щодо опечатування вилучених під час обшуку набоїв учасники слідчої дії не мали. Про проведення огляду виявлених у ході обшуку набоїв свідчить і те, що у протоколі обшуку чітко зазначено маркування на денцях гільз «З 75», після чого набої належним чином опечатано до спецпакету поліції. Факт запечатування вказаних 09 набоїв до спецпакету скріплено підписами слідчого, обох понятих та ОСОБА_2 , чому суд не надав оцінку. Вина ОСОБА_2 підтверджена також висновком експерта №1/468 від 13.12.2019, згідно якого надані на дослідження предмети в кількості 09 шт., є бойовими автоматними патронами центрального бою, калібру 5,45х39 мм, споряджені трасуючою кулею (7ТЗМ), призначені для стрільби із зброї калібру 5,45х39 мм та являються боєприпасами, які виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби, та відеозаписом проведеного 01.10.2019 обшуку по місцю проживання ОСОБА_2 , на якому чітко зображено місце, де було виявлено набої до вогнепальної зброї та явно видно, що 09 штук набоїв до вогнепальної зброї за своїм зовнішнім виглядом дуже схожі із тією кількістю набоїв, вказаних у вировку експерта та чути пояснення ОСОБА_2 про те, що виявлені набої належать йому. На думку прокурора, суд при ухвалення вироку не надав оцінку показанням допитаних праницівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які ствердили про виявлення в ході обшуку саме 09 набоїв калібру 5,45х39 мм із трасуючою кулею, які було оглянуто, вилучено та опечатано. Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтвердили, що в ході обшуку всі учасники переміщались з одного приміщеня в інше разом, що виключає можливість підміни виявлених під час обшуку набоїв до їх пакування. Окрім іншого, судом неповно викладено показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про те, що складання протоколу обшуку та опечатування виявлених речей проводилось у присутності понятих та власника обшукуємої квартири, які не мали зауважень з приводу даних процесуальних дій та які без жодних застережень підписали пакунки та протокол обшуку. При цьому, звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_2 в суді пояснював, що в його квартирі раніше проводились обшуки за участю цих же понятих, тобто він та поняті добре обізнані про порядок проведення обшуку. Суд першої інстанції без належних правових підстав визнав недопустимим доказом протоколу обшуку від 01.10.2019, оскільки в ньому вказано відомості про осіб, які проводили обшук в тому числі і працівників поліції, підписи яких значаться у протоколі, а також про всіх учасників обшуку, понятих. Незазначення у протоколі відомостей про особу, яка проводила відеофіксацію та не приймала участь у фактичному проведенні обшуку, не може спотворити відомості, які протікали в ході обшуку та відображені у його протоколі. Як наслідок, судом необґрунтовано визнано недопустимим доказом і висновок експерта №1/486 від 13.12.2019. Також не піддав критичній оцінці показання обвинуваченого та понятих, що ним були запрошені для участі в обшуку, які стверджували, що в їх присутності патрони не оглядались та не упаковувались, їх кількість та маркування не озвучувались, що спростовується показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які стверджували, що внесені до протоколу обшуку та запаковані були саме ті набої, які було виявлено в ході обшуку та які були оглянуті, а також самим протоколом обшуку, в якому зазначено кількість вилучених набоїв та їх маркування, що підтверджує факт оляду набоїв. Ці обставини також скріплені підписами понятих та обвинуваченого після складення та оголошення протоколу обшуку.

16.11.2022 до початку судового розгляду від захисника-адвоката ОСОБА_15 надійшло клопотання про здійснення судового провадження в режимі відеоконференції з Жовтневим районним судом м. Запоріжжя ( м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 6).

-5-

Необхідність проведення дистанційного судового засідання обґрунтована значною віддаленістю місця перебування обвинуваченого ОСОБА_2 , який знаходиться на виконанні бойового завдання на території Запорізької області, від приміщення Закарпатського апеляційного суду; введенням в Україні воєнного стану; необхідністю забезпечення швидкого судового розгляду.

Розглянувши клопотання захисника, заслухавши думку прокурора, який заперечив проти задоволення клопотання, апеляційний суд вважає, що таке задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: 1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин (ст. 138 КПК); 2) необхідності забезпечення безпеки осіб; 3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; 5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми (ч. 1 ст. 336 КПК).

З відповідного переліку вбачається, що введення законодавцем до кримінального процесуального закону положень пп. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 336 КПК України, які передбачають можливість проведення судових засідань у режимі відеоконференції, було обумовлено, з одного боку, необхідністю у ситуаціях, коли участь певних осіб у судовому розгляді є обов`язковою, скоротити строки кримінального провадження (підп. 6 п. 3 пояснювальної записки до проекту КПК), а з іншого боку, потребою створити умови, які дозволяли б забезпечувати людям, незалежно від їх майнового стану, місця проживання, стану здоров`я чи перебування в умовах дії складних життєвих обставин, можливість скористатися правом на безпосередню участь у розгляді їх справи судом, установленим законом.

Отже, зазвичай необхідність проведення судового засідання у режимі відеоконференції, коли йдеться про підстави, передбачені пп. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 336 КПК України, має бути (1) обумовлена потребою скоротити строки судового провадження у ситуації, (2) коли без участі того, хто просить про відеоконференцію, проведення судового розгляду є неможливим, так як може (а) не дозволити суду правильно встановити обставини, об`єктивне з`ясування яких за відсутності такої особи в засіданні неможливе, та/або (б) призвести до порушення права людини, гарантованого п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини (далі- ЄКПЛ), коли розгляд справи за участі певної особи є обов`язковим.

Водночас ураховуючи, що в ч. 1 ст. 336 КПК України законодавець використав слово «може», то така норма кримінального процесуального закону закріплює не обов`язок, а право суду прийняти рішення стосовно проведення судового засідання чи засідань у режимі відеоконференції.

Разом з тим, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. 1, 2, 6 ст. 22 КПК).

-6-

Вищевказане у поєднанні із положеннями ч. 1 ст. 336 КПК України вказує на те, що клопотання стосовно проведення судового засідання у режимі відеоконференції (1) має містити не лише наведення фактів, наявність яких обумовлює потребу в дистанційному судовому провадженні, (2) але й до нього зазвичай повинні бути долучені докази, які б підтверджували існування однієї з підстав, передбачених у ч. 1 ст. 336 КПК України. Тобто сама по собі наявність клопотання сторін судового провадження про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не покладає на суд обов`язку його задоволення.

Таким чином, рішення про проведення судового засідання в режимі відеоконференції може бути прийняте виключно за умови доведеності наявності однієї із зазначених у ч. 1 ст. 336 КПК підстав.

Застосовуючи наведений підхід у ході розгляду клопотання захисника-адвоката ОСОБА_15, колегія суддів дійшла висновку, що особою, яка ініціювала проведення судового засідання в режимі відеоконференції, не було доведено наявності однієї із зазначених у ч. 1 ст. 336 КПК підстав.

Так, захисник не надав доказів про дійсне місце перебування обвинуваченого ОСОБА_2 , зазначивши про його місцезнаходження на території Запорізької області, а також не навів переконливих обставин, які були б документально підтвердженими та свідчили про неможливість прибуття обвинуваченого ОСОБА_2 до суду для участі в судовому засіданні у м. Ужгороді.

До того ж віддаленість місця знаходження суду чи введення воєнного стану та пов`язаних з ним обмежень чи завдань, за відсутності документального підтвердження, є загальними і не свідчить про неможливість прибути до суду для участі в судовому розгляді.

Отже, за відсутності доказів наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 336 КПК України, не встановлено достатніх підстав для здійснення судового провадження в режимі відеоконференції.

У зв`язку з наведеним, у задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_15 про розгляд апеляційної скарги прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_16 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.01.2021 щодо ОСОБА_2 в режимі відеоконференції слід відмовити.

Керуючись ст. 336, 404, 405, 418 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_15 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з розгляду кримінального провадження 11-кп/4806/131/21 за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_16 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.01.2021 щодо ОСОБА_2 із Жовтневим районним судом м. Запоріжжя відмовити

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: