Справа № 553/29/23
Провадження № 1-кп/553/1067/2023
В И Р О К

Іменем України

27.03.2023м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Полтаві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000477 від 10.11.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мачухи Полтавського району Полтавської області, є громадянином України, із середньо-спеціальною освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вважається таким, що не має судимості відповідно до ст. 89 Кримінального кодексу України,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

24.07.2022, під час воєнного стану, оголошеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та введеного в дію Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, ОСОБА_3 , близько 20:00, перебуваючи біля під`їзду багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за його діями, ніхто не спостерігає, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, викрав належний ОСОБА_5 мобільний телефон Samsung A12 4/64GB Blue, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 4700 грн. 00 к. Після чого, залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Зазначеними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому злочині визнав у повному обсязі, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення так, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорює правову кваліфікацію вчиненого злочину.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання про те, що дійсно, 24.07.2022, близько 20:00 год, перебував разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 . Коли ОСОБА_5 відійшов від місця, де вони перебували разом, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв телефон ОСОБА_5 , який той залишив, та пішов додому. В подальшому телефон продав за 600 грн на запчастини. Шкода потерпілому відшкодована у повному обсязі. У скоєному розкаюється, з потерпілим примирився та попросив у нього вибачення.

Від потерпілого ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить призначити покарання ОСОБА_3 на розсуд суду, претензій до обвинуваченого не має.

З показань обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що вину у вчиненому злочині він визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у повному обсязі та не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст вказаних фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

Таким чином, суд доходить висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Вивченням відомостей про особу ОСОБА_3 встановлено, що він вважається таким, що не має судимості відповідно до ст. 89 Кримінального кодексу України, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, не одружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, як особа, яка має прояви асоціальної поведінки, інколи вживає спиртні напої, із сусідами підтримує добрі стосунки.

Згідно висновку органу пробації, який міститься у досудовій доповіді від 24.03.2023, виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення - середній, ризик небезпеки для суспільства - середній.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлено.

Відповідно до положень статті 50 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Водночас, згідно із частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з частиною 2 статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким умисним злочином, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу винного, відсутність претензій з боку потерпілого, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 4 статті 185 Кримінального кодексу, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України суд вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 частини 1, пунктом 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про долю речових доказів належить вирішити у відповідності до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався і підстав для обрання не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки.

Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази - коробку від телефону Samsung A12 4/64 GB Blue, яка передана на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , вважати йому повернутою; - копію паспорту громадянина України ОСОБА_3 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий ОСОБА_1