1Справа № 335/1441/22 1-кп/335/265/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2023 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
за участю секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження №0000843, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2021, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кулар Усть-Янського району республіки Якутія російської федерації, громадянина України, здобув середню освіту, непрацевлаштований, неодружений, неповнолітніх дітей на утримані не має, без визначеного місця проживання, раніше судимого:

04.06.2020 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

10.11.2021 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання, остаточно призначено покарання у вигляді 2 роки 1 місяць,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2021 року, приблизно о 09 год. 50 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись біля пляжу «Жданівський» у м. Запоріжжя, викрав поліетиленовий пакет з речами, в якому знаходився мобільний телефон марки «Bravis» у корпусі чорного кольору, вартість якого складає 456 гривень 67 копійок, та пішов з місця вчинення кримінального правопорушення.

Вказаний пакет належав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який залишив свої речі на лавці що знаходилась на пляжі «Жданівський» в м. Запоріжжя, на час поки він скупається в річці «Дніпро». Коли ОСОБА_6 вийшов з води та виявив відсутність своїх речей, він вирішив до зупинки громадського транспорту «Набережна», що розміщена на бульварі Шевченка в м. Запоріжжя, де побачив раніше невідомого чоловіка, який тримав в руках поліетиленовий пакет, що належав потерпілому. Після того, як ОСОБА_6 переконався, що даний пакет належить йому, він підійшов до чоловіка та спитав навіщо він викрав його пакет, після чого невідомий, яким виявився ОСОБА_5 , почав тікати від ОСОБА_6 та на крики останнього не звертав уваги.

Своїми діями ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 456 гривень 67 копійок, яка в ході досудового розслідування відшкодована, шляхом повернення майна потерпілому.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Божковська виправна колонія (№16)», вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини, надавши суду наступні показання.

В липні 2021 року, перебуваючи на пляжі «Жданівський» в стані алкогольного сп`яніння, він помітив, що один з відпочивальників залишив на березі поліетиленовий пакет з речами та пішов купатися в Дніпрі. Дочекавшись поки потерпілий увійде у воду, він підхопив пакет та пішов в напрямку автобусної зупинки, розташованої на бульварі Шевченка. Біля автобусної зупинки його наздогнав потерпілий, який спитав в нього навіщо він забрав його речі та попросив їх повернути. Злякавшись, що його можуть затримати, обвинувачений втік від потерпілого. Невдовзі його було затримано працівниками поліції, які і вилучили в нього пакет потерпілого, в якому перебував мобільний телефон. Речі потерпілого він викрав з метою збагачення.

Обвинувачений в судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому, засудив свій вчинок, свою протиправну поведінку пояснив тим, що на момент вчинення злочину страждав на алкогольну залежність та був непрацевлаштованим. Суду повідомив, що бажав би попросити пробачення у потерпілого, проте останній не прибув до суду. Також суду повідомив, що наразі він відбуває покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2021 в ДУ «Божковська виправна колонія», де працює на виробництві армійських спальних мішків. До моменту затримання пройшов лікування від алкогольної залежності. Просив суд призначити йому найменш суворе покарання з передбачених за інкриміноване йому правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явися, 07.12.2022 через канцелярію подав заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, в якій просив призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті, зазначивши, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних про особу обвинуваченого, процесуальних документів, необхідних для ухвалення вироку. При цьому, судом було роз`яснено учасникам судового провадження про позбавлення їх права на оскарження в апеляційному порядку фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд встановив наступне.

ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення корисливих правопорушень, на шлях виправлення не став, та вчинив нетяжкий злочин, працевлаштований за місцем відбування покарання, на утриманні дітей немає, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Згідно довідки КНП «ОКЗ НПД» ЗОР в період з 2017 року по 2020 рік неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, востаннє з 19.01.2020 по 30.01.2020, з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, психопатичний, переважно глюцінаторний розлад внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності у формі постійного вживання алкоголю».

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, осуд обвинуваченим своєї поведінки.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням всіх обставин вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням особи винного, який має незняті та непогашені судимості, наявність обставини, що обтяжує покарання, та обставин, що його пом`якшують, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, думку сторін провадження щодо виду та міри покарання, суд дійшов висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України. На переконання суду, таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення до постановлення попереднього вироку Самарським районним судом м. Дніпропетровська від 10.11.2021. З огляду на викладене, покарання обвинуваченому необхідно призначити за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання більш суворого покарання призначеного даним вироком, менш суворого покаранням, призначеного за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2021.

В строк покарання за цим вироком відповідно до положень ст. 72 КК України зарахувати термін відбутого ОСОБА_5 покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2021.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту його фактичного затримання - 17.06.2022.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України, судові витрати на проведення у кримінальному провадженні судової товарознавчої експертизи, вартість якої склала 343 грн. 24 коп., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2021, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

В строк покарання за цим вироком зарахувати строк відбутого ОСОБА_5 покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2021.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з моменту його фактичного затримання - з 17 червня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати в розмірі 343 (триста сорок три) гривні 24 копійки.

Речові докази:

- мобільний телефон моделі «Bravis» марки «MAJOR», переданий на відповідальне зберігання потерпілому залишити потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає.

В іншій частині вирок може бути оскаржений протягом 30-ти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1