Справа № 289/995/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000054 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заболоть Радомишльського району Житомирської області, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Коростишівського районного суду Житомирської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням, іспитовий строк 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 3 ст.185 та ч.2 ст. 15, ч. 2 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Брусилівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження №0000054 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.3 ст.185 та ч.2 ст. 15, ч. 2 ст.289 КК України.

Ухвалою суду від 30.11.2022 року оголошено в розшук ОСОБА_4 , надано дозвіл на його затримання з метою приводу до Брусилівського районного суду Житомирської області для вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні № 0000054.

11.01.2023 о 17.35 год ОСОБА_4 був затриманий працівниками ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, йому вручено клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та 12.01.2023 року доставлено до Брусилівського районного суду Житомирської області.

Ухвалою суду від 12.01.2023 відновлено кримінальне провадження та призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано обвинувачується у скоєні декількох злочинів, тривалий час ухиляється від суду, на виклики не з`являвся, обвинувачується у вчиненні інших правопорушень, вважав наявними ризики переховування від суду. Також вважав, що справу може бути призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття справи, внесення подання про визначення підсудності немає.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, надали заяви з проханням підготовче судове засідання та судові засідання проводити за їх відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, підтвердив, що він дійсно протягом останнього часу проживав на підробітках в м. Києві та просив обрати домашній арешт, так як може проживати в сестри. Вказав, що має змогу сплатити заставу. Заперечень проти призначення судового розгляду не висловив.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 щодо клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу поклалася на розсуд суду, вказала, що обвинувачений вимушений був підробляти та не мав змоги з`являтися до суду. Щодо призначення судового розгляду не заперечувала.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд дійшов наступного.

Відповідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії» та «Летельє проти Франції» закріплював, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Встановлено, що у кримінальному провадженні №0000054 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.3 ст.185 та ч.2 ст. 15, ч. 2 ст.289 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів та за які передбачені покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Оскільки обвинувачений неодноразово до суду не з`являвся, про причини неявки суду не повідомляв, місцезнаходження його встановлено не було, ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 30.11.2022 оголошено розшук обвинуваченого та за останньою ухвалою було надано дозвіл на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому та їх взаємозв`язок з можливими ризиками по справі.

Судом також вирішувалось питання про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Проте, зважаючи на те, що ОСОБА_4 раніше вчиняв умисний злочин проти власності, в іншому суді розглядається справа щодо вчинення ним іншого кримінального правопорушення, він не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, так як офіційно не працює, не одружений, утриманців не має, на виклики суду не з`являвся, примусовий привід в судове засідання виконати не вдавалося в зв`язку з відмовою обвинуваченого від явки до суду, тобто перебуваючи на волі ОСОБА_4 переховувався від суду, чим перешкоджав кримінальному провадженню, у зв`язку з чим був оголошений в розшук, то суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінального покарання може без перешкод і в подальшому залишити місце свого проживання та переховуватися від суду, в зв`язку з чим суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаному вище ризику, передбаченому п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, учасниками справи не було надано суду доказів чи додаткових відомостей про особу обвинуваченого на підтвердження можливості та дієвості застосування більш м`яких запобіжних заходів

Зважаючи на викладене вище, суд вважає доведеним, що перебуваючи на волі, обвинувачений переховувався від суду, чим перешкоджав кримінальному провадженню, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є підставою до застосування положень п.5 ч.2 ст.183 КПК України та обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під варто на час судового розгляду.

Зважаючи на викладене вище, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Вимогами ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Суд звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Водночас, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_4 , майнового та сімейного стану обвинуваченого, даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, суд вважає, що застава у мінімальному розмірі, визначеному п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, може достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та призначає заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що, згідно ст. Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» складає: 2 684 * 20 = 53 680 гривень.

Також, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши обвинувальний акт, суд вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Дане кримінальне провадження підсудне Брусилівському районному суду Житомирської області.

Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження немає. В підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження клопотань, які б перешкоджали призначенню судового розгляду, не заявили. Клопотань про обрання, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження не заявлено.

Угод про примирення та про визнання винуватості у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

Судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити у відкритому судовому засіданні.

Коло осіб, які беруть участь у судовому розгляді, слід визначити наступним: прокурор, потерпілі, обвинувачений, захисник.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 314, 315, 316, 331, 350 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів, який рахувати з моменту його затримання 11.01.2023 , тобто до 11.03.2023 включно.

Строк дії ухвали - до 11 березня 2023 року (включно).

Визначити розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, які можуть бути внесені на рахунок з наступними реквізитами: Одержувач: ТУ ДСА України в Житомирській області; Код ; Р/р: UA0000277; Банк: ДКСУ, м.Київ ,, код банку отримувача (МФО): 820172, призначення платежу - запобіжний захід.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатись з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/ або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади за наявності паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суддю Брусилівського районного суду Житомирської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, не звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.3 ст.185 та ч.2 ст. 15, ч. 2 ст.289 КК України, у відкритому судовому засіданні на 17 січня 2023 року на 14 год. 00 хв. (додаткова дата - 23 січня 2023 року на 10-30 год).

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Про місце та час розгляду справи повідомити учасників кримінального провадження.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити в до Державної установи «Житомирська установа виконання покарань № 8» - для відома та виконання.

Ухвала в частинні обрання обвинуваченому запобіжного заходу може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду на протязі семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1