Справа № 366/1820/22
Провадження № 1-кп/366/176/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.11.2022 року Іванківський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника, адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань смт. Іванків Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000011 від 22.02.2022 року про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, народився в АДРЕСА_1 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , проживає там же по АДРЕСА_3 , освіта середня, працює неофіційно, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 267-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
21.02.2022 ОСОБА_4 , приблизно о 16:00, маючи намір наживи за рахунок збуту брухту виробів з чорного металу, вирішив незаконно проникнути в зону відчуження Чорнобильської АЕС з метою їх пошуку, взявши з собою лопату, дитячу коляску.
21.02.2022 приблизно о 16 год. в обхід контрольно-перепускних пунктів поліції з охорони зони радіаційного забруднення, встановлених по периметру зони відчуження, перетнувши міст через річку Уж, ОСОБА_4 незаконно проник на територію зони відчуження, де за допомогою штикової лопати, яку заздалегідь взяв з собою, відкопав відрізок залізничної рейки, знайшов крило від вантажного автомобіля та два відрізки кутників, всього загальною вагою 183 кг, та в порушення п.5 ст. 15 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», маючи незаконний намір на переміщення речей за межі зони відчуження, усвідомлюючи, що у нього відсутній передбачений законом дозвіл та радіаційний контроль зазначених речей, завантажив їх на дитячу коляску з метою їх незаконного вивезення та подальшого збуту, як металобрухту.
21.02.2022 приблизно о 17 год., продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 прослідував у напрямку межі зони відчуження, і поблизу відселеного села Мартиновичі зони відчуження був виявлений поліцейськими.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на переміщення будь-яким способом за межі зони відчуження Чорнобильської АЕС без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю об`єктів промислової продукції з метою збуту, оскільки він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі. Його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 267-1 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив обставини, викладені вище. У скоєному щиро розкаюється. Запевняє, що таке більше не повториться.
З огляду на визнання обвинуваченим своєї вини, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, учасникам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд вважає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання новим злочинам, відповідно до загальних засад, передбачених ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують.

Суд враховує, що згідно представленої характеристики по місцю проживання він характеризується позитивно, у лікарів - нарколога та психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий.

Суд вважає, що обвинуваченому слід обрати міру покарання у виді штрафу у межах санкції ч.3 ст. 267-1 КК України, оскільки він, хоч і неофіційно, але працює і має можливість сплатити штраф.

Така міра покарання буде достатньою для його виправлення, попередження скоєння нових злочинів.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлявся. Судових витрат немає.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 370,371,373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 267-1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1275 грн.
Речові докази, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області: брухт чорного металу загальною вагою 183 кг, дитячу коляску з кустарним посиленням конструкції, знищити.
Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вироку шляхом подачі апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1