Єдиний унікальний номер 243/3072/22
Провадження номер 1-кп/243/553/2022
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Слов`янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2022 матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000482 від 31.07.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, санітара евакуаційного відділення медичної роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше не судимий, але є обвинуваченим у справі № 206/5270/20, за ст.ст.121 ч.2, 187 ч.2 КК України, що розглядається в Самарському районному суді м.Дніпра,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2022 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 2 місяці, посилаючись на продовження існування ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, передбачених пунктом 1, 3, 4 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що без застосування найсуворішого запобіжного заходу він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначив, що підстав для визначення розміру застави він не вбачає, але якщо суд дійде висновку про необхідність визначення застави для визначення її розміру просить врахувати всі наявні у обвинуваченого доходи, зокрема, розмір його заробітної плати, та покласти на обвинуваченого відповідні обов`язки.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора та зазначив, що він наразі потрібен на фронті задля захисту територіальної цілісності держави, тому просив визначити розмір застави.

Захисник ОСОБА_4 підтримав позицію обвинуваченого та просив визначити заставу у мінімальному розмірі, яка здатна забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого у повному обсязі.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , з огляду на наступне.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпра від 21.09.2022 до обвинуваченого ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без внесення застави.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положення ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до положення ч.5 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов?язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі Летельє проти Франції від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Аналогічна правова позиція викладена і у рішенні ЄСПЛ у справі Ілійков проти Болгарії від 26.07.2001.

Суд зазначає, що ані тяжкість обвинувачення, ані серйозність покарання не є єдиною підставою для продовження запобіжного заходу, оскільки при вирішенні вказаного питання, окрім цих обставин, суд приймає до уваги й інші обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України.
Судом приймається до уваги, що ОСОБА_5 утримується під вартою з 31.07.2022, тому, розглядаючи можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає необхідним перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого насильницького злочину, за який чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_5 , який не одружений, неповнолітніх дітей не має, з огляду також на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, може побудити його на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

Окрім того, встановивши ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, суд приходить до висновку про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, адже дії ОСОБА_5 , який є обвинуваченим у вчиненні тяжкого злочину та військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, щодо переховування від органу досудового розслідування (у разі їх вчинення) утворять склад іншого злочину, кваліфікованого за ч.5 ст. 407 або ч.4 ст. 408 КК України.

Наявність цих ризиків також підтверджується тією обставиною, що після вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину, він, самовільно залишивши місце служби, намагався виїхати в напрямку м.Бахмут.

Суд також вважає доведеним наявність ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений, не перебуваючи в умовах ізоляції від суспільства, матиме змогу здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілого, які проходили спільно з ним військову службу в одній військовій частині, з метою спонукання їх до зміни своїх показань, що обумовлене невизнанням обвинуваченим своєї причетності до інкримінованого злочину.

Водночас, слідчий суддя не вбачає наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який прокурор обґрунтовує можливістю впливу на свідків шляхом застосування насильства або вчинення самокалічення чи симулювання хвороби з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки такі висновки прокурора є припущеннями, що не підтверджені будь-якими фактичними даними. Не виключаючи можливість настання таких обставин, суд зважає на значно низький ступінь ймовірності їх настання для того, щоб встановити наявність такого ризику.

Отже, судом встановлено існування на теперішній час ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, а саме ризику переховування від суду, ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків та ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

З урахуванням вищевикладеного, застосування більш м`якого запобіжного заходу не спроможне запобігти доведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки обставини, встановлені судом, з високим ступенем ймовірності свідчать про можливість неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_5 . Суд зауважує, що особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного чи обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. Крім того, в даному випадку продовження тримання під вартою може бути виправданим за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності. Суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.Обмеження права ОСОБА_5 на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що для запобігання вищезазначеним ризикам, які продовжують існувати станом на теперішній час, недостатньо застосувати відносно нього більш м?який запобіжний захід, тому наявні законні підстави для продовження обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Продовжуючи дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави у відповідності до абз.8 ч.4 ст. 183 КПК України, з огляду на встановлені судом ризики неналежної процесуальної поведінки та особу обвинуваченого, стосовно якого є відомості про намагання самовільно залишити місце служби у період часу після настання події кримінального правопорушення, та який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Зважаючи на важливість захисту територіальної цілісності держави під час воєнного стану, на що вказувала сторона захисту, суд з урахуванням вищенаведених обставин у їх сукупності, а також специфіки інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, вважає недоцільним визначення розміру застави ОСОБА_5 .
Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 на теперішній час перебуває на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого у АДРЕСА_2 , а прокурор зазначив про можливість участі потерпілого в судовому засіданні в залі Мар`їнського районного суду Донецької області, суд вважає доцільним вирішити питання про участь обвинуваченого та потерпілого у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Учасники судового провадження не висловили заперечень щодо проведення судового засідання режимі відеоконференції.

Положенням ч.1 ст.336 КПК України визначено, що судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі, зокрема, необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження, наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Відповідно до ч. 2 ст. 336 КПК України, суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне здійснювати судове провадження в режимі відеоконференції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 31, 177-178, 181, 183, 194, 197, 199, 201, 202, 315, 336, суд

УХВАЛИВ:

Підготовче судове засідання відкласти на 10-30 год. 24 листопада 2022 року.
Проводити підготовче судове засідання, призначене на 10-30 год. 24 листопада 2022 року, за участю обвинуваченого ОСОБА_5 в режимі відеоконференції у системі EasyCon, проведення якої доручити ІНФОРМАЦІЯ_3 у Збройних силах України, розташованого у м. Павлоград Дніпропетровської області, та за участю потерпілого ОСОБА_6 , проведення якої доручити Мар`їнському районному суду Донецької області (місцезнаходження: м. Курахове, вул. Енергетиків 2-д).

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті Луганського- ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого у АДРЕСА_2 , строком на 60 діб, тобто до 15 січня 2023 включно.
Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому та направити для виконання начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 у Збройних силах України, розташованого у м. Павлоград Дніпропетровської області, Мар`їнському районному суду Донецької області.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення, підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали виготовлений 17.11.2022 о 10-55 год.

Суддя ОСОБА_1