1Справа № 335/7813/22 1-кс/335/246/2023
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2023 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту накладеного на тимчасово вилучене майно,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2022 року, у у справі № 335/7813/22 (провадження № 1-кс/335/2841/2022) накладено арешт на автомобіль «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 .
Разом з цим, на думку представника заявника, на сьогоднішній день арешт транспортного засобу не має законної мети, а тому даний захід кримінального провадження підлягає скасуванню з наступних підстав.
Так, згідно ухвали суду від 29.11.2022 року у справі № 335/7813/22 (провадження № 1-кс/335/2841/2022), правовою підставою для накладення арешту на майно було забезпечення збереження речового доказу.
Таким чином, з урахуванням невідповідності транспортного засобу, критеріям речового доказу, арешт на майно на сьогоднішній день, на думку заявника є необґрунтованим.
Більш того, зазначає, що арешт транспортного засобу призводить до непропорційного обмеження права власності, оскільки власник не має жодного відношення до кримінального правопорушення. Власнику майна, як і будь-якій іншій особі у даному кримінальному правопорушенні не повідомлялась про підозру. Арешт автомобіля порушує право власності саме власника майна, а не користувача транспортним засобом. В умовах воєнного стану, враховуючи системні тотальні обстріли держави власник майна позбавлений евакуювати себе та свою родину до безпечного міста у разі загострення ситуації.
Відсутність транспортного засобу позбавляє можливості власника майна безпечно пересуватися разом із своєю дитиною (возити і забирати зі школи тощо).
Більш того, даний транспортний засіб більше не потрібен слідчому, оскільки всі процесуальні та слідчі дії з ним вже проведені. Даний транспортний засіб не має жодних слідів на собі кримінального правопорушення, а тому повернення його власнику не ставить під загрозу саме кримінальне провадження.
Отже, такі обмеження з урахуванням обставин кримінального правопорушення, та реалій сьогодення є невиправдним втручанням у право власності третіх осіб, що безумовно вказує на необхідність у скасуванні арешту.
З цих підстав представник просив клопотання задовольнити.
У судове засідання заявник ОСОБА_4 не з`явилася. 15.02.2023 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, відповідно до якої просить клопотання про скасування арешту майна розглянути за його відсутності та відсутності власника майна. На задоволенні клопотання наполягають, однак не заперечують проти часткового задоволення клопотання у вигляді передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання власнику з правом керування.
Окремо звертають увагу на те, що ОСОБА_4 є переселенкою разом із своєю малолітньою дитиною. У зв`язку із необхідністю постійно возити малолітню дитину до лікаря (стоматолога) та можливості самостійно пересуватися, ОСОБА_4 необхідний її власний транспортний засіб. ОСОБА_4 гарантує збереження даного речового доказу, а також гарантує, що даний транспортний засіб не покине межі України, та за необхідності буде наданий для огляду працівникам поліції. Крім того, санкція статті не передбачає конфіскацію, а тому даний доказ в будь-якому випадку буде повернутий власнику. Також, адвокат наголошує, що крім проведення огляду даного автомобілю, будь-які інші слідчі дії не мають жодної логічної та корисної для кримінального провадження мети.
Навпаки, як вказує адвокат, протиправне утримання транспортного засобу матиме наслідки у вигляді спричинення моральної шкоди, яка в подальшому буде відшкодована за рахунок державного бюджету.
Крім того, ОСОБА_4 стало відомо, що на її транспортному засобі невстановлені особи їздять по місту. В відділі поліції № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області транспортний засіб відсутній. Ключі та документи знаходяться у власника майна, а тому транспортний засіб без відома власника та без ключів не міг покинути територію відділу поліції. Дана обставина вказує на те, що відбулось незаконне пошкодження системи безпеки автомобіля та перероблені ключі доступу до запалювання автомобіля. 14.02.2023 року заявлено клопотання слідчому щодо негайного огляду транспортного засобу за участю власника майна. Станом на 15.02.2023 року клопотання не розглянуто.
Слідчий та прокурор в судове засіданні не прибули. 07.02.2023 року т.в.о. слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 на адресу суду надіслав заяву про проведення розгляду прави у його відсутність. В заяві просив у задоволенні клопотання про скасування арешту майна відмовити.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, матеріали кримінального провадження в частині накладення арешту майна, приходить до наступних висновків.
У відповідності до ст. 131 КПК України, до заходів забезпечення кримінального провадження відноситься, зокрема, арешт майна, а в силу ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до положень ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.
26.11.2022 року слідчим СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 в період часу з 08:50 год. по 09:30 год. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Михайла Гончаренко (стара назва Панфіловців), поблизу буд. 4, за участю ОСОБА_7 , проведено огляд місця події, а саме транспортного засобу «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_1 .
Оскільки у слідства було достатні підстави вважати, що вищевказаний транспортний засіб «Hyundai Sonata» синього кольору, ідентифікаційним номер НОМЕР_2 , р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , є знаряддям вчинення злочину, а саме використовувався для транспортування з метою збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів, а саме алкогольних напоїв та тютюнових виробів, та в середині нього знаходяться безпосередньо вищевказані предмети злочину, автомобіль «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_1 був вилучений в ході огляду місця-події.
28.11.2022 року слідчим суддею Орджонікідзеквського районного суду м. Запоріжжя було надано дозвіл на проведення обшуку вказаного транспортного засобу, справа № 335/7813/22, провадження № 1-кс/335/2840/22.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2022 року у справі № 335/7813/22 (провадження № 1-кс/335/2841/2022), з метою збереження речових доказів накладено арешт, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, на тимчасово вилучений 26.11.2022 року в ході огляду місця-події за адресою: м. Запоріжжя, вул. Михайла Гончаренко (стара назва Панфіловців), поблизу будинку № 4, належнийОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобіль «Hyundai Sonata» синього кольору, ідентифікаційним номер НОМЕР_2 , р.н. НОМЕР_1 .
Заявник ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником транспортного засобу марки «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 .
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Водночас статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. А згідно ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Вирішуючи клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна та зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Крім того, відповідно до пункту першого ч. 6 статті 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю повертається власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливе без шкоди для кримінального провадження.
Арешт транспортного засобу марки «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_1 , належний згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власнику ОСОБА_4 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, накладався оскільки вказане майно має значення речових доказів у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 98 КПК України, матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.
Крім цього, слідчий суддя враховує вимоги нормативних актів, що стосуються збереження речових доказів, а саме:
Положеннями ст. 100 КПК України визначено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» Із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 437 від 13.07.2016 року, № 795 від 09.11.2016 року, № 1103 від 24.12.2019 року, № 1075 від 15.11.2019 року затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.
Цей Порядок визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.
Згідно п. 20 зазначеного Порядку, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 року № 51/401/649/471/23/125 затверджено та введено в дію Інструкцію про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (в новій редакції).
Цією Інструкцією встановлюються єдині правила вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів, цінностей та іншого майна на стадії дізнання, досудового слідства і судового розгляду, а також порядок виконання рішень органів досудового слідства, дізнання і суду щодо речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна (п. 1).
Дана інструкція містить розділ який визначає положення щодо «Зберігання речових доказів, цінностей, документів та іншого майна».
Так п. 12 передбачено, що під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об`єктів ознак і якостей, які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них, а також зберігання самих речових доказів, ознак і якостей з метою можливості їх подальшого цільового використання (якщо вони не можуть бути передані на зберігання потерпілим, їх родичам або іншим особам, а також організаціям).
Згідно п. 13 цієї Інструкції речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації, про що складається протокол.
Витрати, пов`язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна, несе орган, на зберіганні якого знаходиться вилучене майно. У випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, такі витрати покриваються за рахунок держави.
Положеннями п. 19 Інструкції встановлено, що зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи.
До транспортних засобів належать вози, велосипеди, механічні транспортні засоби, (мотоцикли, автомобілі, вантажівки, автобуси), рейковий транспорт (поїзди, трамваї), плавзасоби (судна, човни), амфібії, повітряні судна (літаки, вертольоти) та космічні апарати.
А відтак, вказані вимоги нормативних актів насамперед визначають положення про можливість передачі транспортних засобів їх власникам, його родичам або іншим особам, а лише у інших випадках передаються на зберігання на спеціальні майданчики і стоянки територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Судовим розглядом встановлено, що транспортний засіб марки «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_1 , належний згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власнику ОСОБА_4 , перебуває під арештом майже більше двох з половиною місяців.
Даний транспортний засіб, зі слів представника заявника відсутній у ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, 14.02.2023 року адвокатом заявлено клопотання слідчому щодо негайного огляду транспортного засобу за участю його власника. Станом на 15.02.2023 року клопотання не розглянуто.
Разом з тим, вирішуючи вимогу заявника про повернення йому арештованого майна, а саме транспортного засобу марки «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_1 , належного останній на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , слід врахувати положення ч. 1 ст. 100 КПК України, згідно якого речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю (власнику), крім випадків, передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України.
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона користування майном може бути застосована лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Стороною обвинувачення слідчому судді не надано жодних доказів на підтвердження тих обставин, що подальше незастосування заборони користування автомобілем марки «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , призведе до наслідків, зазначених у п. 11 ст. 170 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ч. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобовязаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Разом з тим, під час судового розгляду встановлено, що транспортний засіб марки «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_1 , належний згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власнику ОСОБА_4 , перебуває під арештом майже більше двох з половиною місяця. Таким чином, з метою недопущення порушення прав на володіння і користування майном, клопотання про скасування арешту майна слід задовольнити частково, скасувавши обмеження у праві користування даним майном.
Таким чином, доводи заявника, дають підстави вважати, що часткове скасування арешту майна та передача транспортного засобу на відповідальне зберігання його власнику - не призведе до пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення речового доказу, а відтак не зашкодить результатам подальшого досудового розслідування, а тому слідчий суддя вважає що клопотання заявника і доповнення до нього обґрунтоване.
Розумність та співрозмірність обмеження права власності, яке матиме місце при накладенні арешту на дане майно, відповідає завданням кримінального провадження та не буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і прецедентної практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 309 КПК України визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, до якого не входять ухвали слідчого, постановлені за результатами розгляду клопотання про скасування арешту майна. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_4 в особі представника адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту накладеного на тимчасово вилучене майно та передачу на відповідальне зберігання - задовольнити частково.
Арешт тимчасово вилученого майна, а саме на транспортний засіб марки «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_1 , належній ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , скасувати частково в частині права користування ним.
Зобов`язати власника майна ОСОБА_4 забезпечити збереження автомобіля марки «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_1 , у тому стані, в якому він був вилучений з місця події до прийняття судового рішення в цьому кримінальному провадженні по суті.
Покласти на власника майна ОСОБА_4 відповідальність за збереження транспортного засобу марки «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_1 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на дану ухвалу слідчого судді може бути подано під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1