Провадження № 1-кс/932/3422/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська в провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшло вищевказане клопотання.

В обґрунтування вимог клопотання зазначено, що 22 грудня 2015 року ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було задоволено клопотання слідчого по кримінальному провадженню № 0001039, про арешт майна, та накладено арешт на транспортний засіб автомобіль «Деу Ланос», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 . В ході проведення досудового розслідування ознак кримінального правопорушення в діях ОСОБА_4 не виявлено, у зв`язку з чим кримінальне провадження було закрито, проте питання про зняття арешту з майна, не вирішено. На підставі цього, власник майна просить скасувати арешт, накладений на автомобіль «Деу Ланос», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .

Сторони кримінального провадження в судове засідання не з`явились. Власник майна подала заяву про розгляд клопотання у її відсутність, клопотання підтримує.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до такого висновку.

Так, згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0001039 від 14.11.2015 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2015 року накладено арешт на автомобіль «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , 1976 р.н. шляхом заборони розпорядження та користування.

Постановою слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 31 березня 2016 року кримінальне провадження № 0001039 від 14.11.2015 закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.7,16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Приймаючи до уваги викладене, слід дійти висновку, що правова підстава для накладення арешту, наразі відпала, оскільки кримінальне провадження закрито, а власник не причетний до цієї події, і відповідно автомобіль не є об`єктом кримінально протиправних дій, чи знаряддям злочину. Відтак, накладений арешт необхідно скасувати.

Таким чином, приходжу до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання, та зважаючи на те, що правові підстави для накладення арешту на автомобіль, відпали, і такий захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує потреб досудового розслідування, арешт накладений на автомобіль «Деу Ланос», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , слід скасувати, звільнивши це майно з під арешту.

Відтак, клопотання ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 170, 174, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, задовольнити.

Арешт, накладений Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2015 року на автомобіль «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , 1976 р.н. шляхом заборони розпорядження та користування, скасувати повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5