ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 635/7317/19 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/818/489/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме прокурора, належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові справі за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 14 03 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою вищевказаного суду клопотання прокурора задоволено та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 12 05 2023 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, відносно підзахисного.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що ризики, вказані стороною обвинувачення не підтверджені жодним доказом, є нерозкритими та неаргументованими.

Крім того, апеляційна скарга містить посилання на практику ЄСПЛ, відповідно до якої за відсутності належних підстав відсутнє і право на тримання особи під вартою.

У зв`язку з чим, вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підзахисного та наполягає на застосуванні щодо обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги захисника, просив задовольнити вимоги у повному обсязі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги, просила задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника, думку обвинуваченого, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог чинного національного та міжнародного законодавства.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , серед інших доводів, посилається на недоведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З такими доводами погодитися неможливо, оскільки, на думку колегії суддів, судом першої інстанції аргументовано прийнято рішення щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, адже ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення судом взято до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочинів останнім різного ступеню тяжкості, в тому числі особливо тяжкого проти власності, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцяти років з конфіскацією майна.

Отже, вищевказане підтверджує наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності, на думку колегії суддів, спростовують доводи апелянта, зазначені у апеляційній скарзі, про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Що стосується посилання апелянта на можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, то колегія суддів ставиться до такого доводу критично та вважає його безпідставним, оскільки суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , врахував обставини вчинення кримінальних правопорушень та особистісні дані обвинуваченого, зробивши, зокрема висновки, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на цій стадії судового розгляду.

Більш того, окремої уваги потребує той факт, що ОСОБА_6 раніше був засуджений, відбував покарання в місцях позбавлення волі і знову обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину групою осіб, йому відомі адреси проживання свідків, при цьому не одружений, не працює, не має законних джерел існування та стійких соціальних зв`язків, у зв`язку з чим, твердження захисника щодо необхідності обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу є таким, що позбавлене правових підстав.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції по даній справі, колегія суддів приймає до уваги рішення Конституційного Суду України від 13 06 2019 року в тій його частині, де звернуто увагу на необхідність дотримання вимог п.1 ч.1 ст.178 КПК України щодо оцінки в сукупності всіх обставин, у тому числі вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення.

Крім того, як випливає із вищевказаного Рішення Конституційного Суду України, на даний час, коли кримінальна справа знаходиться у провадженні суду першої інстанції, то тепер уже суд має перебирати на себе як ризики можливої втечі обвинувачених, так і забезпечення їх участі в судових засіданнях.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та відсутності будь-яких підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 14 03 2023 року про продовження щодо обвинуваченого за ч.3 ст.187, ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 12 05 2023 року, включно, без визначення застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3