Справа № 462/796/23
провадження 1-кс/462/514/23
У Х В А Л А

22 березня 2023 року слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000138 від 04.02.2023 року,

встановив:

ОСОБА_3 , 17.03.2023 року звернувся до слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова із клопотанням про скасування арешту на майно, в обґрунтування якого зазначив, що у СВ ВП №1 ЛРУП ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000138 від 04.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. В межах даного провадження за клопотання слідчого слідчим суддею Залізничного районного суду м. Львова було накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Transporter» р. н. НОМЕР_1 . Оскільки у цьому кримінальному провадженні проведено всі необхідні слідчі дії з використанням даного автомобіля, то вважає, що підстав для подальшого арешту цього транспортного засобу немає, просить скасувати.

Заявник (власник) ОСОБА_3 та слідчий ВРЗСТ слідчого відділу Львівського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, про що свідчить телефонограма, яка міститься в матеріалах справи, в судове засідання не з?явилися. При цьому від слідчого надійшла заява, про розгляд клопотання без його участі, у поданій заяві ОСОБА_3 також заявив про розгляд клопотання у його відсутності.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за можливе розглядати клопотання без участі власника майна та слідчого, оскільки, згідно положень ст.174 КПК, їх неявка не перешкоджає такому розгляду.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді від 07.02.2023 року у рамках кримінального провадження було накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Transporter» р. н. НОМЕР_1 в цілому (на його комплектуючі деталі, вузли, агрегати та інше обладнання), без права відчуження, ремонту та експлуатації, власником якого є ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно заяви слідчого, на час розгляду клопотання з автомобілем «Volkswagen Transporter» р. н. НОМЕР_1 проведено ряд необхідних та вичерпних експертиз та отримано висновки. Однак, інформації з приводу проведення всіх необхідних слідчих дій, зокрема, експертиз, не надано.

Відповідно до положень ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.

Будь-яке втручання у те чи інше право особи право повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу, бо необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52), тобто іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98), оскільки у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, а у справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має не становити "особистий і надмірний тягар для особи".

Таким чином, гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбавлення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.

За змістом положень ст.2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи розумність та співмірність обмеження права власності на арештований автомобіль, з огляду на завдання кримінального провадження, пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку орган досудового розслідування прагне досягти у кримінальному провадженні, а також те, що на даний час згідно інформації слідчого автомобіль оглянутий, проведено ряд необхідних та вичерпних експертиз та отримано висновки, однак не надано жодних даних про проведені експертизи та всі необхідні слідчі дії, а також з врахуванням того, що ОСОБА_3 не довів, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, оскільки, окрім заяви не долучив жодних доказів на підтвердження клопотання, підстав для задоволення клопотання не вбачається.

Керуючись ст.174 КПК України,

постановив:

у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на автомобіль марки «Volkswagen Transporter» р. н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 , накладений згідно ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 07.02.2023 року у рамках кримінального провадження №0000138 від 04.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .

Оригінал ухвали.