ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3980/22 Справа № 205/6218/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2022 року стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, відбуває покарання в Державній установі «Дніпровська виправна колонія (№ 89)» Міністерства юстиції України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2021 року за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст 185, ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України (Далі - КК) до 1 року 8 місяця 1 дня позбавлення волі,

у провадженні про умовно-дострокове звільнення засудженого, відповідно до ст. 81 КК,

за участю:

прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього ст. 81 КК України та звільнення останнього від відбування покарання умовно-дострокового.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції виходив з положень статей 65, 81 КК, ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України (Далі - КВК) та зазначив, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою не довів свого виправлення, а саме що останній раніше неодноразово судимий, крім того, ОСОБА_6 раніше звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, проте знову вчиняв умисні злочини, що свідчить про те, що засуджений у повній мірі не став на шлях виправлення, а тому клопотання засудженого не підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

За змістом апеляційної скарги засуджений просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що догани, які він отримав погашені за закінченням строку, проте має два заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Також має позитивну характеристику за період відбування покарання, є інвалідом другої групи. В судовому засіданні представник колонії не заперечував проти застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Вважає, що суд безпідставно взяв до уваги позицію прокурора та відмовив в задоволенні його клопотання.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою у зв`язку з чим просив залишити її без змін.

Засуджений про час, дату та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції повідомлений належним чином, в апеляційній скарзі просив розглянути його скаргу, без його участі, що відповідно до ч. 4 ст. 405, абз. 2 ч. 5 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України (Далі - КПК), не перешкоджає проведенню апеляційного провадження без його участі.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_6 засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2021 року за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК до одного року восьми місяців одного дня позбавлення волі. Початок строку: 19.05.2021 року Кінець строку: 20.01.2023 року.

Станом на день розгляду клопотання в суді першої інстанції, невідбута частина покарання становить три місяці сім днів. За час відбування покарання в ДВК №89 засуджений характеризується посередньо, не працевлаштований у зв`язку із хворобою, проходить курс лікування в Спеціалізованій туберкульозній лікарні при державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)». За час відбування покарання має заохочення та стягнення.

Як видно з довідки про стягнення та заохочення, за час відбуття покарання засуджений має два заохочення та мав два дисциплінарні стягнення, які погашені.

ОСОБА_6 раніше неодноразово засуджувався, в тому числі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та звільнявся умовно-достроково, проте належних висновків для себе не зробив та вчиняв нові в період іспитового строку та в період невідбутої частини покарання, у зв`язку з чим суд призначав йому покарання за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК.

Крім того, в 2021 році стосовно ОСОБА_6 ухвалено чотири вироки, що свідчить про його стійку протиправну поведінку.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК, призначене покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Статтею 6 КВК передбачено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК, засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Статтею 81 КК чітко передбачено, що засуджений своє виправлення доводить ставленням до праці та сумлінною поведінкою.

Апеляційний суд оцінює поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, а не за окремий період. Протягом відбування покарання ОСОБА_6 має два стягнення та два заохочення, що не може свідчити про його бездоганну поведінку протягом всього строку відбування покарання.

Обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбуття покарання є встановлення судом факту, що особа довела своє виправлення. У даному випадку, колегія суддів вважає, що позитивні зміни у поведінці засудженого та його прагнення до неухильного дотримання умов відбування покарання, проходження ним певних програм соціального виховання, є похвальним та свідчить про те, що він став на шлях виправлення, однак, за відсутності відомостей щодо системних заохочень, які б давали підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення, колегія суддів позбавлена можливості застосувати до ОСОБА_6 умовно-дострокове звільнення, оскільки на даний час, це буде суперечити меті призначеного покарання, яке полягає у виправленні засудженого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Крім того, станом на день розгляду його апеляційної скарги строк невідбутого покарання становить 29 днів, що з урахуванням адміністративних процедур для звільнення засудженому строк умовно-дострокового звільнення є не значним.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку не є доцільним, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого є необґрунтованими, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11