Провадження №1-кп/761/3229/2022
В И Р О К

іменем України

09 листопада 2022 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2.,

при секретарі судового засідання ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002595, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2022 відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця місто Київ, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4.,

обвинуваченого ОСОБА_1

установив:

І . Історія провадження.

03.11.2022 до Шевченківського районного суду міста Києва від прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5. надійшов обвинувальний акт з додатками, у кримінальному провадженні № 0002595, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2022, за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2022 визначено головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 04.11.2022 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст.314-316 КПК України.

Ухвалою суду від 09.11.2022 у даному кримінальному провадженні призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

II. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

ОСОБА_1 , усвідомлюючи заборону вільного обігу бойових припасів, не маючи відповідного дозволу, в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, у невстановлений досудовим розслідуванням час та не встановленому досудовим розслідуванням місці, за допомогою мережі інтернет знайшов пістолет марки «CARRERA» модель GT60, калібру 9 мм P.A. із маркуванням на ньому НОМЕР_1 із приєднаним до нього лазерним прицілом, який споряджений магазином із набоями калібру 9 мм PAK YAS GLD в кількості 6 штук, який придбав та залишив при собі, тим самим незаконно придбав та почав незаконно зберігати вогнепальну зброю.

Після чого, ОСОБА_1 14.09.2022, о 13 год. 35 хв., незаконно зберігаючи при собі пістолет марки «CARRERA» модель GT60, калібру 9 ммP.A. із маркуванням на ньому НОМЕР_1 із приєднаним до нього лазерним прицілом, який споряджений магазином із набоями калібру 9 mm PAK YAS GLD в кількості 6 штук, проходив повз будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, 14.09.2022 о 13 год. 35 хв. за адресою: місто Київ, вул. Шулявська, 10/12D, затримано ОСОБА_1 у якого виявлено та вилучено пістолет марки «CARRERA» модель GT60, калібру 9 mm P.А. із маркуванням на ньому НОМЕР_1 , який належить до короткоствольної гладкоствольної вогнепальної зброї та є переробленим самозарядним пістолетом, який останній незаконно придбав, переніс та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_1 обвинувачується у носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

III. Позиції сторін та інших учасників судового провадження.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 263 КК України, визнав у повному обсязі та вказав, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, він вчинив дані кримінально карані діяння. ОСОБА_1 , зокрема заявив, що він у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати. При цьому просив врахувати, що на сьогодні в Україні оголошено військовий стан через Російську збройну агресія проти України.

Прокурор у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі та просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

ІІІ. Положення закону, яким керувався суд.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина третя та четверта статті 349 КПК України - суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КК України носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Згідно з ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 66 КК України пом`якшуючими обставинами, зокрема є щире каяття обвинуваченого, яке полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Також, при ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях по справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine заява № 39598/03) від 21.10.2011 року, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom) від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

ІV. Висновки та мотиви суду.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, із врахуванням заяви прокурора про відмову від допиту в судовому засіданні свідків, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_1 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно довідки № 36-19092022/80210 раніше не судимий, відповідно до довідки КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» № 466264 від 21.09.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, відповідно до відповіді головного лікаря Київського міського психоневрологічного диспансеру № 1 на обліку не перебуває, згідно довідки-характеристики СДОП Солом`янського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_1 на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Так, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_1 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно приписів ст. 12 КК України, відповідно є тяжким (ч. 1 ст. 263 КК України);

- особу винного, який на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо;

- обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання:

Так, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_1 та його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обвинувачений повністю визнав свою вину, висловив щирий жаль з приводу вчинених дій та осуд своєї поведінки, проявив готовність понести кримінальну відповідальність за вчинене, обіцяв у майбутньому нічого протиправного не вчиняти.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 70, 71 КК України суд не знаходить.

Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого ОСОБА_1 під час та після вчинення злочинних дій.

На підставі викладеного, при наявності обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_1 , відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків злочину, що в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого та критичним відношенням винного до вчиненого, суд вважає за пропорційне призначити покарання ОСОБА_1 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

При цьому суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_1 , можливе без відбування покарання, а тому, у порядку ст. 75 КК України, приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також, суд вважає за необхідне при звільненні від відбування покарання з випробуванням покласти на обвинуваченого, відповідно до ст. 76 КК України, такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, що сприятиме досягнення мети покарання, покладаючи такі обов`язки, суд вважає саме їх необхідними і достатніми для виправлення винного з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та його особи. Адже, матиме місце нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням уповноваженим органом з питань пробації за місцем його проживання.

У підсумку це покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи № СЕ-19/111-22/38735-БЛ у сумі 2 265 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять) грн. 36 коп., підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби відносно ОСОБА_1 - підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 2, 7, 349, 368 - 371, 373, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової балістичної експертизи № СЕ-19/111-22/38735-БЛ у сумі 2 265 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять) грн. 36 коп., підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: корткоствольну гладкоствольну вогнепальну зброю, яка є переробленим самозарядним пістолетом та який поміщений до спецпакету № 5752373 (квитанція № 22/SHEV_ORJ/2022/133010/1) - знищити.

Вирок може бути оскаржено, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_2