Справа № 357/9339/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2023 м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000237 від 01.03.2021 р. відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Станишівка Таращанського району Київської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, має на утриманні малолітніх дітей, 2012, 2016 року народження, офіційно не працюючого, раніше не судимого, проживаючого АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України

У С Т А Н О В И В:

доведеним, що 28 лютого 2021 року близько 18 години 50 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Ауді А4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у Білоцерківському районі Київської області по Київському Шосе в напрямку м. Біла Церква, поблизу меблевого магазину «Веста» на відстані 1300 метрів до початку межі м. Біла Церква, в порушення вимог пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху) відповідно до якого «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, в порушення вимог пункту 12.2 Правил дорожнього руху відповідно до якого «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги» рухаючись зі швидкістю не менше 113 км/год при максимально допустимій, з урахуванням погодних та дорожніх умов, швидкості 54,15 км/год, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину у невстановленому місці, з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події.

Встановлено, що смерть ОСОБА_7 настала від численних переломів кісток скелету та ушкоджень внутрішніх органів з крововтратою.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 2.3 б) та 12.2 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_7 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 після роз`яснення судом йому суті обвинувачення, повідомив суду, що своєї винуватості у вчинені злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України не визнає, при добровільній розповіді про обставини інкримінованого йому злочину, свою винуватість у його вчинені також не визнав, однак у кінці його допиту, на запитання суду відповів, що свою винуватість визнає, при цьому пояснив наступне: має водійський стаж 18 років. 28 лютого 2021 р. приблизно о 18.45 він їхав із Києва до Білої Церкви. Коли доїжджав до місця пригоди біля пішохідного переходу мелькнула тінь. Проїжджаючи пішохідний перехід, назустріч йому рухалися два автомобілі. Минаючи ці автомобілі він збив людину. Зразу зупинився. Включив аварійні вогні. Підбіг до збитої. Побачив, що біля неї лежав чобіток. Він впав на коліна, не міг піднятися. Почав кричати, навіщо ти вибігла на дорогу.. Коли підняв голову побачив поряд жінку, яка стояла. Він попросив жінку викликати швидку і поліцію. Коли вона викликала швидку, з боку Києва рухався великий автомобіль. Він став махати ввімкнутим телефоном. Водій автомобіля зупинився. Потім приїхала поліція. Він поліцейським сказав, що він водій. Збив жінку. Поліцейські посадили його до свого автомобіля. Він сидів у поліцейській машині до того як його повезли на ПНД. Він здав аналізи. Потем знову повернулися на місце ДТП. Там уже був слідчий. На місце ДТП приїжджав його адвокат, якого не підпускали до нього. Допустили до нього лише з третього разу. Коли повернулися із ПНД його покликали до автомобіля до слідчого. Після ДТП він зустрічався із потерпілим. Він намагався допомоги коштами на поховання. Якби можна було щось змінити, змінив би, але є те, що є.. На час ДТП він працював дизайнером в Києві не офіційно. Їздив із Білої Церкви до Києва часто і повертався назад. Часто і у темну пору доби. Скільки разів до цього проїжджав цю ділянку дороги не пам`ятає. Про цю ділянку дороги, її освітлення знав. Розуміє, що відповідно до вимог п.12.2 ПДР у темну пору доби мав рухатися, щоб бачити усі перешкоди на своєму шляху. До ДТП нічого не вживав забороненого. Сам момент зіткнення, удару не пам`ятає. Пам`ятає як загибла була на його лобовому склі. Пішохода перед зіткненням не бачив, не пам`ятає. Пам`ятає, що очі йому засліпили зустрічні автомобілі. Після цього приблизно через 3 секунди сталося зіткнення. Куди він дивився протягом цих 3 секунд сказати не може. Коли він минув передостанню машину він свої очі відвернув вправо, коли розминувся із останньою машиною подивився прямо то був удар і загибла була на його машині. Жінка яка підходила до нього і загиблої, підійшла нагнулася і впізнала в загиблій сусідку. До ДТП назустріч по дорозі йому їхали автомобілі. Дорога мала дві полоси руху, розділені суцільною лінією розмітки. З`їзд з пагорба вниз. Він їхав з пагорба вниз, назустріч на підйом на пагорб йому їхали автомобілі. Для нього було прогнозоване засліплення зустрічними автомобілями. Видимість руху для нього дороги його і зустрічної була погано освітлена. По його напряму руху більше було освітлення від його фар, а зустрічна полоса була погано освітлена. Поліцейські не зверталися до нього за згодою проникнення до салону його автомобіля. Про проникнення поліцейських до салону його автомобіля йому стало відомо зі слів слідчого. Слідчий забрав із його автомобіля відеореєстратор із картою пам`яті до нього. Реєстратор і карта пам`яті знаходилися у салоні автомобіля. Хто конкретно їх забирав він не бачив. Щоб хтось забирав зазначене, він також не бачив. Відеореєстратор і карту пам`яті він бачив у слідчого Галай у поліцейському автомобілі. Швидкість руху його автомобіля до ДТП була приблизно 100 км/годину. Він надав добровільно родичам загиблої матеріальну допомогу в розмірі 40000 грн. У нього був важкий емоційний стан після ДТП, він звертався до невропатолога, психіатра. Ходив у капюшоні, т.я. боявся людям дивитися в очі. Переживав через те, що сталося. Він приймав участь у слідчому експерименті. Він при слідчому експерименті під`їжджав до жінки у чорному тричі кожного разу були свідки. На слідчому експерименті жінка рухалася зліва направо з Києва до Білої Церкви. Із зустрічної смуги з Києва на Білу Церкву. Особа статист рухалася по зустрічній смузі з БЦ на Київ до руху автомобіля під 90градусів. Було три виміри. Вважає при слідчому експерименті була невідповідність обстановки із тою, яка була при ДТП в частині освітлення. Було при слідчому експерименті освітлення від проблискових вогнів на поліцейських авто, які перекривали дорогу для проведення слідчого експерименту. Визнає, що їхав із перевищенням максимально допустимої швидкості. ДТП сталося після пішохідного переходу. Не побачив людину на автодорозі тому, що засліпило очі світло фар зустрічних автомобілів. Засліпив останній автомобіль. Жінка вийшла із-за зустрічного автомобіля на дорогу. Видимість для нього була не достатньою, т.я. засліпило очі світло фар зустрічного автомобіля. Не зреагував на перешкоду, т.я. не бачив жінку. Вину у порушенні вимог пунктів 2.3.б, 12.2 ПДР України перед ДТП визнає. Свою вину у вчинені цього необережного злочину визнає. Розкаюється у вчиненому. Просить вибачення у потерпілого, суд суворо не засуджувати.

Крім визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчинені інкримінованого йому злочину, його винуватість у вчинені злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України підтверджується доказами дослідженими судом:

показаннями потерпілого ОСОБА_4 про те, що загиблою є його мати, яка проживала у АДРЕСА_2 . Місце де вона загинула, ДТП знаходиться недалеко від будинку де вона проживала, приблизно за 100 м. У час ДТП він був вдома. Мати збиралася на роботу у м. Київ. Вона працювала у Києві, на ОСОБА_8 . Напарниця матері подзвонила і попросила її приїхати. Це йому стало відомо зі слів невістки ОСОБА_9 після ДТП. ДТП він сам не спостерігав. Приблизно через 10-15 хвилин після ДТП до нього забіг сусід ОСОБА_10 і повідомив, що його матір збив автомобіль. Це було після 18-19 годин 28 лютого 2021 р. Сусід сказав йому: ОСОБА_11 твою матір збила машина. Коли він прибіг на місце ДТП то зліва стояла розбита Ауді, поряд стояла поліцейська машина, у якій сидів обвинувачений. Від матері машина ОСОБА_12 стояла на відстані приблизно 40 м. У салоні автомобіля Ауді нікого не було. Він не бачив слідів шин від автомобіля, але бачив побиті частини скла автомобіля. Речі матері знаходилися у попутному напрямку, але позаду автомобіля. Пластик, скло було розкидано і біля матері і на полосі зустрічного і попутного напряму. Водій ОСОБА_12 знаходився у салоні поліцейського автомобіля. Про те, що це водій автомобіля йому сказав сусід. Поліцейський автомобіль стояв позаду автомобіля Ауді. Він у працівника поліції ОСОБА_13 спитав де водій, він йому відповів, ОСОБА_14 не переживай він у машині. Водій ОСОБА_12 сидів на задньому сидінні поліцейського автомобіля у капюшоні. Може впевнено сказати, що обвинувачений це особа, яка була у поліцейському автомобілі і проходила освідування на стан сп`яніння. Тіло матері було позаду автомобіля Ауді, головою у бік м. Києва. В районі голови трупа матері була кров. На місці події було багато людей. Хто із людей безпосередньо бачив ДТП, йому не відомо. Але йому відомо що це бачив водій звати ОСОБА_15 маршрутки № 19. Пішохідного переходу там де переходила мати не має, він знаходиться там трохи далі. Від місця де мати переходила до пішохідного переходу більш ніж 10 метрів, якщо рахувати по дорозі. У той час дорожнє покриття було вологе, але без снігу, яка була температура повітря була, сказати не може. За його участі працівники поліції проводили окремі дії. Потім приїхав слідчий. Вилучили відеореєстратор у салоні автомобіля Ауді. Уточнювали данні матері. При ньому заміри не робили. На освідуванні водія, було сказано на ПНД, що усе нормально, у водія брали зразки сечі. Після ПНД вони повернулися на місце ДТП. Матір забирала швидка. Він був присутній як проходив слідчий експеримент. Він просто спостерігав, але коли це точно було, зараз сказати не може. Його мати працювала адміністратором. Мати переходила у той вечір дорогу тудою, де вона зазвичай переходила. Мати була у стані алкогольного сп`яніння. На місці ДТП були рідний брат ОСОБА_16 , невістка, його жінка ОСОБА_9 ;

показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що дату не пам`ятає, місце ДТП дорога на виїзд з Білої Церкви на Київ за 50-100 метрів знаходиться фабрика чи завод. Він їхав з ОСОБА_18 Церкви на Київ у темну пору доби. По дорозі коли їхав побачив посеред дороги предмет і сумку. Він їхав спокійно. Дорога була пуста і темна. Потім побачив, що автобус за приблизно 100 метрів на нього їде, він автобус пропустив. Побачив якусь сумку на дорозі. Зупинився, побачив, що сталося і викликав поліцію. Коли телефонував до поліції сказав, що сталося ДТП і лежить можливо людина. До місця ДТП він не підходив. ДТП було зліва на дорозі як їхати з ОСОБА_18 Церкви на Київ. Можливо тоді накрапав дощ, зараз точно не пам`ятає. Було темно, світла не було. Дорога на цій ділянці не освітлювалася, можливо було світло біля заводу, фабрики. Було темно, яка була видимість сказати не може. Він не звернув увагу чи рухалися транспортні засоби назустріч, перед тим як побачив, що назустріч їде автобус. Його автомобіль не був обладнаний відеореєстратором. Хто здійснив ДТП, наїзд, не бачив;

показаннями свідка ОСОБА_19 про те, що вікна її квартири виходять на дорогу. Коли вона підійшла то поряд із загиблою сидів чоловік і плакав, казав, що ти наробила. Це було 28 лютого 2021 р. Вікна її квартири знаходиться приблизно на відстані 15 метрів від дороги, де лежала на дорозі людина. Її чоловік , що побачив що сталося сказав їй, що мабуть аварію і когось збили. Коли вона вибігла і прибігла на місце ДТП поряд стояв чоловік і сказав, що це він водій, і він вже викликав швидку. Потім вона подзвонила сину, який працює у ДАІ. Потерпіла лежала головою у напрямку Києва, ногами до Білої Церкви. У збитій мертвій вона взнала сусідку по колечках на пальці. Водій стояв на колінах на землі, біля голови померлої сусідки. Пішохідний перехід від і того місця знаходиться приблизно 10 метрів. Пішохідний перехід не був освітлений. У місці знаходження меблевої фабрики «Веста» на дорозі було освітлення, а сама дорога не освітлювалася. Ділянка дорога де лежала сусідка освітлення не має. Освітлення були лише з фабрики «Веста». Погода: було брудно, обличчя у загиблої було брудне, було холодно. З загиблою ОСОБА_20 до ДТП не бачилась, до цього з нею бачилися не часто. Пішохідний перехід знаходиться справа від місця ДТП. Люда лежала на ділянці дороги, яка веде у Білу Церкву. Суду говорить правду. Водій при ній говорив, що він збив;

показаннями свідка ОСОБА_21 про те, що дату не пам`ятає, був вечір, приблизно 20 годин. Йому зателефонував його кум ОСОБА_22 і сказав, що когось збили на дорозі. Він відповів йому збили то збили. Потім він вдруге зателефонував йому і сказав, що збили сусідку. Між дзвінками пройшло приблизно 10 хвилин. Коли він підійшов на місце то побачив, що на дорозі лежить жінка, головою у бік Білої Церкви. Сказали, що це сусідка. Біля тіла були люди, син загиблої підійшов. Було зрозуміло, що сусідку збила машина. Коли кум дзвонив йому то сказав, що чув удар: машина збила людину. Він коли був на місці ДТП, там були працівники поліції і швидка допомога. Він був залучений до проведення слідчого експерименту. При слідчому експерименті він і інший свідок були присутні. Був залучений автомобіль. Слідчий експеримент проводився на тому ж місці. Була жінка у якості жінки яку збили. Слідчий експеримент проводився у той же час темної пори доби. Вимірювали відстані видимості дороги. Скільки разів здійснювалися виміри не пам`ятає. Працівники поліції складали документи, те що було записано у документі відповідало дійсності, він у поліцейському документі розписався. Він не повідомляв нікому, що йому щось не зрозуміло було при слідчому експерименті. У ніч ДТП на місці освітлення не було. Перед ДТП він з потерпілою бачився, вона була випивша трохи. Вона не була сильно п`яна. При проведені слідчого експерименту патрульні автомобілі поліції перекривали ділянку дороги. Проблискові маячки на авто поліції здається були увімкнені;

показаннями свідка ОСОБА_23 про те, що загиблу, потерпілого, обвинуваченого не знав. Зазначене мало місце 28 лютого 2021 р. недалеко від фабрики «Веста». Час не пам`ятає, але на було вже темно. Про ДТП йому стало відомо від друга, який жив тоді навпроти фабрики «Веста». Коли він був на місці ДТП то бачив на дорозі труп людини, був син загиблої. Було багато людей. Була карета швидкої медичної допомоги, поліція. Була машина, яка збила жінку, але якої саме моделі не пам`ятає. Він приймав участь при проведенні слідчого експерименту. Здійснювалися виміри відстаней, на якій було видно на дорозі людину. При вимірюванні використовували рулетку. Виміри здійснювалися тричі. Слідчий експеримент здійснювався на тому ж місці де було ДТП, світло було лише від фабрики «Веста». Освітлення при слідчому експерименті було таке ж як і тоді в час ДТП. Машини поліції при проведенні слідчого експерименту були із мигалками ззаду. На місці ДТП в момент ДТП було темно, світло було лише з фабрики «Веста». Суду говорить правду;

письмовими доказами, дослідженими судом:

протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.02.2021 р. зі схемою та ілюстративною таблицею, відповідного до якого місце ДТП знаходиться за адресою м. Біла Церква, вул. Київське шосе, 1. Огляд здійснювався у темну пору доби, проїзна частина мокра, мокрий сніг, температура близько 0 градусів в напрямку від м. Київ до центру м. Біла Церква. Місце ДТП знаходиться поблизу меблевого магазину «Веста» вул. Київське шосе, 1. Дорожнє покриття асфальтоване для двох напрямків. Кількіцсть смуг в напрямку огляду дві, їх ширина 7,2 5 м., ширина узбіччя 3,50 м. Кількість смуг у зустрічному напрямку одна, їх ширина 3,75 м., ширина узбіччя 3,50. Місце пригоди знаходиться у зоні дії дорожнього знаку. Встановленого по ходу огляду: 5.45 «Початок населеного пункту» м. Біла Цер5ква в зустрічному напрямку: 5.45 «Початок населеного пункту» м. Біла Церква. Ділянка дороги в момент огляду освітлена частково освітлена із території магазину «Веста». Автомобіль Ауді А4 р.н. НОМЕР_1 перебуває на правому узбіччі по ходу руху до м. Біла Церква, лівими колесами в районі лінії розмітки, що позначає правий край проїзної частини. Має пошкодження: деформовано кришку капота, зруйновано решітку радіатора, деформовано передній номерний знак, розбито вітрове скло та ліву блок фару, розбито праву блок фару, пошкоджено передній бампер. Через розбите вітрове скло із автомобіля висячи на проводах виглядає увімкнений відеореєстратор. Відеореєстратор вимкнений і вилучений разом із камерою пам`яті, яка встановлена в реєстратор. Наявність відокремлених від транспортного засобу частин та інших об`єктів: осип скла, пластику, речей пішохода, розміри та прив`язки на схемі. Відомості про труп: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_3 . З місця пригоди вилучені: автомобільний реєстратор із автомобіля із картою пам`яті, автомобіль Ауді А4;

ксерокопіями свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Ауді А4 д.н.з НОМЕР_1 , власником якого зазначений ОСОБА_5 , посвідчення водія серія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 ;

постановою про визнання речовим доказом від 01.03.2021 р.: автомобіля Ауді А4, р.н. НОМЕР_1 , ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.03.2021 р. про накладення арешту на автомобіль Ауді А4 д.н.з. НОМЕР_1 ;

постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 17.10.2017 р.: автомобіля ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_3 ;

висновком експерта № 147 від 23.03.2021 р. відповідно до якого при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 , 1971 року народження, знайдені наступні ушкодження: рана на голові; крововиливи у м`які покриви голови; перелом кісток склепіння та основи черепа; субарахноїдальні крововиливи; крововилив у шлуночкову систему головного мозку; синці, садна на голові: наявність крові в правій плевральній порожнині (600,0 мл) та наявність крові в лівій плевральній порожнині (400,0 мл); розрив грудного відділу аорти; перелом 7 грудного хребця з розривом його передніх та задніх зв`язок; розрив спинного мозку та його оболонок; крововиливи на нижній частці правої легені; переломи ребер справа та зліва; розрив діафрагми; розрив осердя; зміщення органів черевної порожнини; ушкодження реберної плеври; зруйнування правої нирки та наднирника; численні розриви печінки; перелом верхньої та нижньої гілок правої лонної кістки; перелом горизонтальної гілки лівої лонної кістки; розрив лонного симфізу; розрив правого і лівого крижово-куприкових зчленувань; перелом лівої великої гомілкової кістки та лівої малої гомілкової кістки; перелом внутрішньої кісточки лівої великої гомілкової кістки; перелом правої малої гомілкової кістки; крововиливи в підшкірно-жирову кклітковину правої та лівої гомілок; синці, рани на тілі. Смерть ОСОБА_7 , 1971 року народження, настала від численних переломів кісток скелета та внутрішніх органів з крововтратою. Знайдені при судово-медичній експертизі трупа, ушкодження заподіяні тупими предметами, могли виникнути внаслідок наїзду автомобіля на пішохода, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень є небезпечними для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. При судово-токсикологічній експертизі трупа в крові трупа знайдено 2,62% етилового спирту. Указана концентрація етилового спирту в крові, як правило, за життя, може відповідати сильному алкогольному сп`янінню. Локалізація та характер ушкоджень на тілі потерпілої дають змогу вважати що в момент первинного контакту з транспортним засобом вона знаходилась у вертикальному, або близько до нього положенні і була повернута правою боковою поверхнею до автомобіля;

висновком експерта № СЕ-19/111-21/117747-IТ від 07.04.2021 р. відповідно до якого рульове керування, система робочого гальма, елементи підвіски автомобіля Ауді А4 на момент огляду знаходяться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування, системи робочого гальма, зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП, не виявлено;

протоколом проведення слідчого експеримента від 19.05.2021 р., зі схемою та ілюстративною таблицею, за участі ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_4 , в ході якого шляхом розміщення пішохода і автомобіля визначено видимість (максимальну) пішохода в ближньому світлі фар автомобіля Ауді А4. В ході слідчого експерименту здійснювалися заміри;

висновком експерта № СЕ-19/111-21/24010-IТ від 27.05.2021 р. відповідно до якого В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед ДТП, водій автомобіля Ауді А4 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 шляхом виконання вимог пункту 12.2 ПДР України, оскільки за умови руху автомобіля Ауді А4 р.н. НОМЕР_1 з безпечною швидкістю по умовах видимості елементів дороги в умовах місця ДТП, яка не повинна була перевищувати 45.93…54.15) км/год, в момент перетину лінії руху пішохода вказаним автомобілем, пішохід ОСОБА_7 відділилася б від траекторії руху автомобіля Ауді А4 р.н. НОМЕР_1 на безпечну відстань та наїзд на неї, навіть без застосування гальмування автомобіля (без зменшення його швидкості руху) був би виключений. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед ДТП, з технічної точки зору, дії водія автомобіля Ауді А4 р.е. НОМЕР_1 ОСОБА_5 , в яких експертом вбачаються невідповідність вимогам пункту 12.2 ПДР України, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди;

висновком експертів № 18358/21-52/24083/21-52 від 28.07.2021 р. відповідно до якого з технічної точки зору, наїзд автомобілем Ауді на пішохода ОСОБА_7 відбувся в межах проїзної частини в напрямку руху до м. Біла Церква у місці, що передує початку осипу скла, пластику та речей пішохода. Мінімальна швидкість руху автомобіля Ауді в момент наїзду на пішохода ОСОБА_7 , з урахуванням пошкоджень на транспортному засобі та розташування слідової інформації на місці події могла складати близько 113 км/год, з технічної точки зору;

висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 43 від 28.02.2021 р. станом на час огляду: 28.02.2021 р. 21 годину 40 хвилин у ОСОБА_5 ознак сп`яніння не виявлено.

Суд вказані надані прокурором докази визнає належними та допустимими.

Водночас суд, керуючись вимогами ст.ст. 86,87,94 КПК України визнає недопустимими доказами сторони обвинувачення:

постанову про визнання речовим доказом від 01.03.2021 р.: відеореєстратора із картою пам`яті (т.1 а.с.п.69), оскільки його вилучення 28.02.2021 р. із салону автомобіля Ауді А4 д.н.з. НОМЕР_1 було здійснено без попереднього дозволу суду, всупереч вимог ст. 233 КПК України;

протокол огляду від 01.03.2021 р. із ілюстративною таблицею, перегляду відеозапису виявленому у відеореєстраторі «GE-105», оскільки вказаний доказ отриманий завдяки недопустимому вищезазначеному доказу, отриманому з порушенням вимог ст. 233 КПК України;

постанову про визнання речовим доказом від 01.03.2021 р.: відеофайлу МОVI5817, оскільки вказаний доказ отриманий завдяки недопустимому вищезазначеному доказу, отриманому з порушенням вимог ст. 233 КПК України;

протокол огляду від 19.05.2021 р. зі схемою до протоколу, ілюстративною таблицею, оскільки вказаний доказ отриманий завдяки недопустимому вищезазначеному доказу, отриманому з порушенням вимог ст. 233 КПК України;

протокол огляду від 21.05.2021 р.: оптичного диску, сам СД-Р диск з відеозаписом, відеофайлу МОVI5817, з відеореєстратора «GE-105», оскільки вказаний доказ, інформація, отримані завдяки недопустимому вищезазначеному доказу, отриманому з порушенням вимог ст. 233 КПК України.

Стороною захисту суду надані наступні докази:

показання свідка ОСОБА_24 про те, що він знайомий із обвинуваченим. З потерпілим і загиблою не знайомий. У той вечір приблизно о 19 годині йому зателефонував обвинувачений плакав, бу на емоціх і сказав, що збив людину. Він приїхав на місце ДТП приблизно через 15-20 хвилин. Коли він прибув на місце ДТП на обочині стояв автомобіль Ауді червоного кольору. Він спілкувався із працівниками поліції, з ОСОБА_25 не спілкувався. ОСОБА_26 було справа на узбіччі по руху з Києва. Обвинувачений був у автомобілі патрульної поліції. Поліцейські сказали, що він сидить під їх охороною, так як родичі загиблої агресивні. Його до місця ДТП, до обвинуваченого не підпускали, заборонили підходити. На місці ДТП було багато людей. Він не бачив, щоб хтось щось вилучав із автомобіля. Він не бачив, як вилучали відеореєстратор із автомобіля ОСОБА_25 . Куди відеореєстратор дівся він не знає. Він бачив на дорозі жінку яка лежала, вона не рухалася. Від жінки до автомобіля Ауді було приблизно 40-60 метрів. На місці ДТП був приблизно 3-4 години, спілкувався з родичами загиблої. Суду говорить правду;

показання свідка ОСОБА_27 про те, що обвинувачений є його родичем, він чоловік рідної сестри. Коли це було точно дату не пам`ятає Була сльота, мжить. Був вечір. Йому зателефонував ОСОБА_28 і повідомив, що сталося. Він приїхав на місце ДТП, ОСОБА_25 перебував у поліцейській машині. Він запитав у поліцейських чи можна йому поговорити із ОСОБА_25 , йому сказали ні. На місці ДТП було багато людей з боку загиблої, яких також не підпускали до місця ДТП. На місці ДТП поліцейськими здійснювали слідчі дії. Він був присутнім при проведенні слідчого експерименту. При проведенні слідчого експерименту поліцейська машина добавляла світла. При експерименті бачив, що на дорозі стояла жінка. Було здійснено три заміри. Він сидів на пасажирському сидінні автомобіля. На останньому заміру він бачив жінку. При слідчому експерименті обвинувачений був, його захисник був. Чи робив зауваження адвокат при слідчому експерименті не знає. Суду говорить правду;

показання свідка ОСОБА_29 про те, що обвинувачений є його другом. Потерпілого, загиблу не знає. Дату не пам`ятає, до нього зателефонував ОСОБА_30 і попросив взяти участь у слідчому експерименті. Він приїхав до іншого друга, щоб взяти для використання при слідчому експерименті автомобіль Ауді А4. Приїхали на місце ДТП. Слідчий експеримент проводився з метою з`ясувати коли стало відомо потерпілу, з якої відстані. Замість загиблої була жінка, одягнута у чорне із білою сумкою. Він сидів ззаду у Ауді А4 увесь час слідчого експерименту і дивився. Проблискові маячки поліцейських авто давали додаткове освітлення при слідчому експерименті. Адвокат говорив, що поліцейські автомобілі підсвічують місце ДТП. Суду говорить правду;

письмові докази: ксерокопія клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_31 поданого в рамках кримінального провадження № 0000237 від 01.03.2021 р. за ст. 286 ч.2 КК України про проведення обшуку від 01.03.2021 р., вступна і резолютивна частини ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду від 04.03.2021 р. про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_31 поданого в рамках кримінального провадження № 0000237 від 01.03.2021 р. за ст. 286 ч.2 КК України про надання дозволу на проведення обшуку; ксерокопія ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.04.2021 р. про зобов`язання слідчого, прокурора у кримінальному провадженні № ….0237 від 01.03.2021 р. повернути … майно, тимчасово вилучене 28.02.2021 р., а саме автомобільний відеореєстратор «GE-105» із картою пам`яті, ксерокопії характеризуючих документів обвинуваченого, ксерокопії інших письмових доказів, які були надані суду також прокурором, які оцінені, у т.ч. визнані судом недопустимими доказами.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_5 передбачена ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) можливість представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Суд в ході судового розгляду кримінального провадження, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мітрофанов проти Республіка Молдова» розглянувши доводи захисника ОСОБА_6 , наведені на захист обвинуваченого щодо недоведеності вчинення ним злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, оцінивши їх відповідно до вимог ст. 94 КПК України у сукупності із дослідженими судом доказами, дійшов висновку необхідності їх відхилення, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілого, свідків обвинувачення і захисту, належними та допустимими письмовими доказами сторони обвинувачення, дослідженими судом, які вищенаведені у цьому вироку.

Суд визнає, що вказані доводи захисника є способом обраного захисту стороною захисту від обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, яке судом було забезпечено обвинуваченому в ході судового розгляду кримінального провадження, відповідно до ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 62 ч.1,2 Конституції України, ст. 17 ч.2 КПК України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ, докази сторони захисту, з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

доведеності «поза розумним сумнівом» вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України, а саме передбаченої ст. 286 ч.2 КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних дій вчинені ОСОБА_5 , дійшов висновку про їх відповідність.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікує за:

ст. 286 ч.2 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_5 за формою вини, ступенем тяжкості вчинив тяжкий злочини з необережності.

ОСОБА_5 раніше не судимий.

За місцем проживання, сусідами, колишнього місця навчання, ОСОБА_5 характеризується позитивно.

ОСОБА_5 не перебуває на обліку у лікарів нарколога, психіатра.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнаються: визнання винуватості, добровільне відшкодування потерпілому витрат на поховання матері; має на утриманні двох малолітніх дітей: 2012, 2016 року народження.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості злочину, обставини злочину, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 : визнання винуватості, добровільне відшкодування потерпілому витрат на поховання матері; має на утриманні двох малолітніх дітей: 2012, 2016 року народження, особу винного, який раніше не судимий, характеризується позитивно, його відношення до вчиненого, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, вважає можливий призначити ОСОБА_5 основне покарання за ст. 286 ч.2 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 286 ч.2 КК України, тобто застосувати положення ч.1 ст. 69 КК України.

При цьому суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, оскільки переконаний що таке покарання буде явно несправедливим через м`якість, враховуючи незворотні наслідки дій обвинуваченого, а саме смерть ОСОБА_7 , думку потерпілого щодо покарання обвинуваченого.

Суд також дійшов переконання, що призначення ОСОБА_5 більш суворого основного покарання, буде явно несправедливим через суворість, враховуючи його відношення до вчиненого, раніше не судимий, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Вирішуючи питання призначення додаткового покарання, передбаченого санкцією ст. 286 ч.2 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини злочину, встановлення прямого причинного зв`язку порушень ОСОБА_5 вимог зазначених пунктів Правил дорожнього руху України з вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її незворотніми наслідками у виді спричинення смерті ОСОБА_7 , дійшов висновку, що воно має бути призначено у верхній межі санкції ст. 286 ч.2 КК України.

Саме таке основне і додаткове покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов відсутній.

Відповідно до ст.174 ч.4 КПК України суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Зважаючи на вимоги ст. 174 ч.4 КПК України суд вважає необхідним скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.03.2021 р. про накладення арешту на тимчасово вилучене майно: автомобіль Ауді А4 д.н.з. НОМЕР_1 .

Речові докази: автомобіль Ауді А4 д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до постанови старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_32 про визнання речовим доказом від 01.03.2021 р. зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою Київська область, м. Біла Церква, вул. Матросова, 48-а, слід повернути власнику ОСОБА_5 ; відеореєстратор, який переданий за розпискою від 28.05.2021 р. ОСОБА_5 , слід вважати повернутим власнику.

Суд стягує із обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта підтверджені документально в розмірі 13426 грн. 73 коп.

В ході досудового розслідування ОСОБА_5 не затримувався, стосовно нього запобіжний захід не застосовувався.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, доказів, наданих, досліджених під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Суд уважає у вироку наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судом розглянуті: докази, клопотання, вислухані і вирішені доводи сторін, потерпілого, цим забезпечено їх право на змагальний процес.

Прийняте судом рішення за доводами обвинуваченого, його захисника, доказами, доводами прокурора, потерпілого, доволі як фактично так і юридично, у вироку вмотивовано (п.48,26,30 рішень Європейського суду з прав людини у справах «Мітрофанов проти Республіки Молдова», Гарсія Руїс проти Іспанії», «Гарвісаарі проти Фінляндії»).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України і призначити йому із застосуванням ст. 69 ч.1 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування основного покарання ОСОБА_5 обчислювати з часу фактичного його затримання після набрання вироком законної сили.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки підлягає виконанню самостійно і реально.

Речові докази: автомобіль Ауді А4 д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до постанови старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_32 про визнання речовим доказом від 01.03.2021 р. зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою Київська область, м. Біла Церква, вул. Матросова, 48-а - повернути власнику ОСОБА_5 ; відеореєстратор, який переданий за розпискою від 28.05.2021 р. ОСОБА_5 , слід вважати повернутим власнику.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта підтверджені документально в розмірі 13426 грн. 73 коп.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області