Березівський районний суд Одеської області
21.12.2022
Справа № 494/515/22
Провадження № 1-кп/494/231/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.12.2022 м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
Ухвалою суду від 01.12.2022 року призначено підготовче судове засідання.
В підготовчому судовому засіданні 21.12.2022 року прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений з дотриманням вимог ст.291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження, внесення подання про визначення підсудності немає.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник стосовно призначення обвинувального акту до розгляду не заперечили.
Потерпіла ОСОБА_6 погодилась стосовно призначення справи до судового розгляду.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника та потерпілу вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.
Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України, або зупинення провадження, немає.
Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду відсутні, а тому суд доходить до висновку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду.
За таких обставин справу слід призначити до розгляду.
На обґрунтування поданого клопотання, прокурор посилався на обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення і наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.
В ході досудового розслідування ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.10.2022 року ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30.12.2022 року.
Прокурор у судовому засіданні 21.12.2022 року клопотання підтримав та просив його задовольнити. Також, посилався на наявність ризиків, що зазначені у клопотанні.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні стосовно заявленого клопотання про тримання його під вартою заперечив, зазначив, що не переховувався від працівників поліції, сам прийшов до сестри та попросив викликати швидку для матері.
Захисник погодилась з своїм підзахисним та зазначила, що ОСОБА_4 немає наміру переховатися від суду.
Потерпіла стосовно клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому покладалась на думку суду.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотання учасників судового провадження має право обрати, змінити,продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
При обранні запобіжного заходу, суд враховує наявні матеріали кримінального провадження, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим.
Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 .
У судовому засіданні було встановлено, що у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України обвинувачується: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Березівка, Одеської області, не працюючий, з середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий.
14.03.2022 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
В ході перегляду Одеським апеляційним судом вироку Березівського районного суду Одеської області від 07.07.2022 року ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30.12.2022 року.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 не працює, не навчається, не одружений, не має дітей, не має постійного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, таким чином, може безперешкодно залишити своє місце проживання, ускладнивши тим самим нормальну діяльність суду, здійснення правосуддя, що вказує на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування, суду.
Окрім цього, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може здійснити незаконний тиск на свідків, щодо неповідомлення, або неповного повідомлення ними відомих їм обставин по справі, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3. ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 не працює, постійного джерела доходу немає, раніше судимий за ч.1 ст. 309 КК України, а відтак може вчинити інше кримінальне правопорушення, що вказує на наявність ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Неможливість застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів обумовлена, тим що жоден інший запобіжний захід не забезпечить попередження вказаним ризикам, ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення, спроби підозрюваного уникнути відповідальності.
Вказані ризики враховані під час обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на теперішній час не втратили своєї актуальності.
Дані обставини з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим свідчать про те, що ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися та залишились незмінними.
Вказані вище обставини та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при винесенні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та ст. 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Заслухавши думку прокурора, який клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав та просив його задовольнити, пояснення ОСОБА_4 , його захисника, потерпілої враховуючи те, що в судовому засіданні прокурором, доведено наявність, на даний час, ризиків, визначених ст. 177 КПК України, беручи до уваги дані про обвинуваченого ОСОБА_4 , тому клопотання необхідно задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 193-194, 196-197, 200, 314-315, 372, 376 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Закінчити підготовче судове засідання по кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України.
Розгляд справи призначити на 08.02.2023 року о 15:00 годині в приміщенні Березівського районного суду Одеської області.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» - строком на 60 днів, тобто до 18.02.2023 року включно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_7