Провадження № 1-кп/521/101/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року Суд присяжних Малиновського районного суду м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

судді - ОСОБА_2 ,

основних присяжних - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-17.05.1999 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 222 КК України (1960) до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від покарання з випробуванням строком на 1 рік;

-20.03.2000 року Одеським обласним судом за п. «Е», «Ж», ст. 93, ч. 1 ст. 101 КК України (1960) на підставі ст. 42 КК України (1960) до 12 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 43 КК України (1960), приєднано 1 рік не відбутого покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 17.05.1999 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років, та штрафу у сумі 170 грн.;

-23.09.2008 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ст. 391 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Одеського обласного суду від 20.03.2000 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілих - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом присяжних доведеним.

Гр. ОСОБА_7 разом зі своїми знайомими ОСОБА_14 та ОСОБА_15 17.06.2015 у вечірній час доби спільно розпивали спиртні напої в барі «Білка», який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Михайла Грушевського, 52. Близько 23 год. 00 хв. цього ж дня до бару «Білка» також прийшов ОСОБА_10 . Через деякий час, приблизно о 23 год. 20 хв., ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 вийшли з бару на двір щоб покурити, а ОСОБА_16 залишилась сидіти за столом в барі. У цей час між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які стояли на дворі, перед баром «Білка», сталась словесна суперечка, яка переросла в конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів особистої неприязні, маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , що виник раптово у ході конфлікту, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою завдання шкоди здоров`ю потерпілого, наніс йому предметом, що володіє колюче-ріжучими властивостями, який носив при собі, один удар в область передньої поверхні грудної клітки зліва, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, після чого зник з місця події.

У ОСОБА_10 виявлені наступні тілесні ушкодження: колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітки зліва, проникаюче в ліву плевральну порожнину, з ушкодженням лівої легені.

Вказане тілесне ушкодження спричинене одноразовою дією колюче-ріжучого предмета, індивідуальні властивості якого у властивостях ушкодження не відобразилися. Таким колюче-ріжучим предметом міг бути ніж.

Колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітки зліва, проникаюче в ліву плевральну порожнину, з ушкодженням лівої легені супроводжувалося внутрішньо плевральною кровотечею і згідно п. 2.1.3. «й» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечності для життя.

Крім того, 20 травня 2017 року приблизно о 01 год. 00 хв. ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні бару «Ірина», що розташований за адресою м. Одеса, площа Б.Дерев`янко, 2, в ході конфлікту з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розпочався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, розуміючи противоправний характер своїх дій, переслідуючи злочинний умисел направлений на заподіяння смерті ОСОБА_17 , озброївся наявним у нього ножем, яким умисно наніс останньому один удар в область грудної клітини зліва, спричинивши йому тим самим небезпечні для життя тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки зліва у проекції 5-го ребра поміж навкологрудинною та середньоключичною лініями, проникаючої в грудну клітину з ушкодженням 5-го лівого ребра, навколосердцевої сумки і правого шлуночка серця.

Тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки з ушкодженням навколосерцевої сумки та серця з крововиливом в навколосерцеву сумку, було небезпечним для життя і згідно з п.2.1.1. (а), п.2.1.3. (й), п.2.1.3. (о) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ, 1995р.) має ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Внаслідок отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_17 було госпіталізовано до КУ «МКЛ № 10», де ІНФОРМАЦІЯ_3 о 02 годині 30 хвилин настала смерть останнього.

Смерть ОСОБА_17 знаходиться в прямому причинному зв`язку з проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітини з ушкодженням навколосерцевої сумки і правого шлуночка серця, з крововиливом в навколосерцеву сумку. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_17 з`явилася гемотампонада.

Докази на підтвердження встановлених судом присяжних обставин.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, не визнав, та пояснив, що він до вказаного правопорушення не має жодного відношення, та не знає про що йде мова. З потерпілим ОСОБА_10 він не знайомий, та вперше його побачив лише в залі суду, раніше не бачив. Де він був 17.06.2015 року не пам`ятає. Бар «Білка», який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Михайла Грушевського, 52, йому знайомий, однак чи був він там 17.06.2015 року, не пам`ятає.

Незважаючи на захисну позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , його вина у вчиненні поставленого йому у провину злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 , суду пояснив, що підстав оговорювати обвинуваченого у нього не має, та показав, що в 2015 році він в вечері вийшов до магазину за цигарками, рухаючись по тротуару вздовж вулиці Грушевського, неподалік від бару «Білка», що знаходився між супермаркетом «Віртус» та міні ринком, приблизно в період часу з 22 год. 00 хв. по 23 год. 00 хв. зустрів знайомих, а саме: двох чоловіків та дівчину, з якими зав`язалася розмова. Далі, приблизно через хвилин п`ять їх розмови, до них підійшов раніше не знайомий йому обвинувачений ОСОБА_7 та став до нього розмовляти, про що саме він не пам`ятає, не бажаючи розмовляти з ОСОБА_7 він йому сказав щоб той йшов собі далі, після чого відвернув від нього голову та продовжив розмову зі знайомими, та приблизно через три секунди відчув удар у ліву частину грудей, який наніс йому ОСОБА_7 , внаслідок чого зробив декілька кроків назад та побачив на собі кров, та зрозумівши що отримав ножове поранення, він зажав рану рукою. Не маючи при собі телефону, та розуміючи необхідність викликати швидку допомогу, він пішов до охоронця міні ринку, щоб той викликав йому швидку, однак той розгубився, не бажаючи гаяти час він вирішив піти додому коротким шляхом, через гаражі, однак по дорозі додому, біля гаражів, втратив свідомість.

Разом тим, потерпілий ОСОБА_10 в залі судового засідання категорично вказав на ОСОБА_7 , як на особу, яка нанесла йому тілесне ушкодження.

Разом з тим, вина ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами по кримінальному провадженню, а саме:

Витягом з ЄРДР від 18.06.2015 року з тексту якого видно, що 17.06.2015 року біля 23 год. 30 хв. невстановлена особа знаходячись біля металевого гаражу по АДРЕСА_2 , спричинив тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вигляді колото-різаної рани лівої частини грудної клітини, проникаючої до лівої легені. /Т.4 а.с. 171/.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке що готується) від 18.06.2015 року, яким зафіксоване повідомлення ОСОБА_18 про вчинення відносно її чоловіка ОСОБА_10 кримінального правопорушення, а саме 17.06.2015 року біля 23 год. 30 хв. невстановлена особа по АДРЕСА_2 , спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_10 /Т.4 а.с. 172-174/.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке що готується) від 19.06.2015 року, яким зафіксоване повідомлення ОСОБА_10 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, а саме 17.06.2015 року біля 22 год. 00 хв. невстановлена особа біля бару «Білка», по вул. М. Грушевського, в м. Одесі, спричинила йому проникаюче тілесне ушкодження в область серця. /Т.4 а.с. 181/.

Відповідно до даних дослідженого в суді протоколу огляду місця події від 17.06.2015 року, проведеного за участю понятих в період часу з 02 год. 35 хв. по 03 год. 10 хв. об`єктом огляду є ділянка місцевості, розміром 3 на 4 метри, яка розташована біля металевого гаражу сірого кольору, який розташований біля будинку № 48 по вул. Шилова 48 в м. Одесі. Під час огляду на відстані 0.5 метрів від правого кута гаражу на ґрунтовій поверхні було виявлено пляму темно-бурого кольору, розміром приблизно 20 см. на 5 см., з правого боку від гаражу на відстані 5-ти метрів виявлена вата білого кольору з плямами темно-бурого кольору, та вилучено змив речовини бурого кольору з поверхні ґрунту. Огляд фіксувався за допомогою технічних засобів. /Т.4 а.с. 175 - 177/.

Відповідно до даних дослідженого в суді акту №17049 про застосування службового собаки від 18.06.2015 року, згідно якого, 18.06.2015 року молодший інспектор-кінолог ОСОБА_19 виїхала зі службовим собакою за кличкою «Джесіка» у складі СОГ за адресою: вул. Шилова, 42А, в м. Одеса, де ознайомившись з обставинами, застосувала службову собаку. В ході застосування службової собаки від плями крові потерпілого, собака взяв слід та пішов прямо, пройшовши біля 100 м. собака повернув на право на вул. Ядова, та пішов по ній, перед магазином «Віртус», повернув на ліво та дійшов до бару «Білка», що за адресою: м. Одеса, вул. Ядова, 52, зайшовши в середину вказаного бару, собака завершив свою слідові роботу. Застосування собаки розпочато о 02 год. 10 хв., закінчено о 02 год. 30 хв. /Т.4 а.с. 178/.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2015 р. зафіксовано, що потерпілий ОСОБА_10 впізнав чоловіка під № 1 ( ОСОБА_7 ), як особу яка приблизно о 23 год. 00 хв. 17.06.2017 року, нанесла йому ножове поранення легенів. / Т.4 а.с. 182 - 184/. Впізнання проведено в присутності понятих та з дотриманням вимог статей 228, 231 КПК України.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2015 р. зафіксовано, що свідок ОСОБА_14 впізнав чоловіка під № 4 ( ОСОБА_7 ), як ОСОБА_7 який біля бару «Білка» спричинив тілесні пошкодження чоловіку на ім`я ОСОБА_20 . / Т.4 а.с. 185 - 187/. Впізнання проведено в присутності понятих та з дотриманням вимог статей 228, 231 КПК України.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2015 р. зафіксовано, що свідок ОСОБА_15 впізнала чоловіка під № 3 ( ОСОБА_7 ), як ОСОБА_7 у якого був конфлікт з чоловіком на ім`я ОСОБА_20 , біля бару «Білка», в результаті якого ОСОБА_20 отримав тілесні пошкодження. / Т.4 а.с. 188 - 190/. Впізнання проведено в присутності понятих та з дотриманням вимог статей 228, 231 КПК України.

Відповідно до даних дослідженого в суді протоколу проведення слідчого експерименту від 13.07.2015 року та відеозапису вбачається, що ця слідча дія була проведена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону (статей 104, 223, 240 КПК) слідчим СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_21 за участю свідка ОСОБА_15 , із залученням понятих, і фіксувалась за допомогою технічних засобів фіксування - відеокамери. Так, слідчий експеримент містить елементи відтворення дій, обстановки та обставин події, а саме під час проведення слідчої дії свідок ОСОБА_15 вільно орієнтувалася в приміщені бару «Білка», та на місці показала і пояснила, де вона знаходилась в момент нанесення обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 тілесного ушкодження, зокрема показала, за яким столиком в барі «Білка» вона сиділа, після того як її чоловік свідок ОСОБА_14 , обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_10 вийшли з приміщення бару покурити, вказала на вікно бару через яке їй було видно, як потерпілий ОСОБА_10 після того як сварився з ОСОБА_7 , взяв себе за бік та кудись побіг, та за ним побіг обвинувачений ОСОБА_7 .

Після ознайомлення з протоколом слідчого експерименту від учасників слідчої дії зауважень та доповнень не надходило. Протокол підписаний всіма учасниками слідчої дії. /Т.4 а.с. 191- 192, 193(DVD-R диск з відеозаписом слідчого експерименту)/.

Відповідно до даних дослідженого в суді протоколу проведення слідчого експерименту від 13.07.2015 року та відеозапису вбачається, що ця слідча дія була проведена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону (статей 104, 223, 240 КПК) слідчим СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_21 за участю свідка ОСОБА_14 , із залученням понятих, і фіксувалась за допомогою технічних засобів фіксування - відеокамери. Так, слідчий експеримент містить елементи відтворення дій, обстановки та обставин події, а саме під час проведення слідчої дії свідок ОСОБА_14 вільно орієнтувався в приміщені бару «Білка» та на території перед баром, та на місці показав і пояснив, де він знаходився, де знаходився обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_10 в момент нанесення обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 , ножем тілесного ушкодження, зокрема показав, за яким столиком в барі «Білка» він сидів разом зі своєю дружиною свідком ОСОБА_15 та обвинуваченим ОСОБА_7 , також показав за яким столиком сидів потерпілий ОСОБА_10 . Крім того, вказав на місце, де стався конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , після того як вони вийшли з приміщення бару, та в ході якого ОСОБА_7 ножем наніс тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , та показав напрямок куди побіг потерпілий ОСОБА_10 , після того як ОСОБА_7 наніс йому тілесне ушкодження ножем, а саме в сторону міні-ринку по вул. М. Грушевського, також показав що після того як потерпілий ОСОБА_10 отримавши тілесне ушкодження побіг, ОСОБА_7 побіг за ним. Далі він показав як покликав ОСОБА_7 та той перестав переслідувати потерпілого ОСОБА_10 та повернувся до нього.

Після ознайомлення з протоколом слідчого експерименту від учасників слідчої дії зауважень та доповнень не надходило. Протокол підписаний всіма учасниками слідчої дії. /Т.4 а.с. 194- 195, 196(DVD-R диск з відеозаписом слідчого експерименту)/.

Протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 16.11.2017, що перебували у володінні ОНМедУ (Університетська клініка №1), під час якого вилучено: оригінал Медичної карти стаціонарного хворого НОМЕР_4 гр. ОСОБА_10 на 24 аркушах. /т. 5 а.с. 47- 49/.

Протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 16.11.2017, що перебували у володінні Міська клінічна інфекційна лікарня, під час якого вилучено: оригінал Медичної карти стаціонарного хворого НОМЕР_5 гр. ОСОБА_10 на 46 аркушах. /т. 5 а.с. 54- 56/.

Згідно з дослідженого в суді висновку судово-медичної експертизи №2983 від 24.11.2017 року, КУ «Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи» відносно ОСОБА_10 , 1983 р.н., встановлено що на підставі даних судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_10 , 1983 р.н., даних медичної документації на його ім`я, експерт прийшов до наступних підсумків:

1.2.3.7. У гр-на ОСОБА_10 виявлені наступні тілесні ушкодження: колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітки зліва, проникаюче в ліву плевральну порожнину, з ушкодженням лівої легені.

Вказане тілесне ушкодження спричинене одноразовою ударною дією колюче-ріжучого предмета, індивідуальні особливості якого у властивостях ушкодження не відобразилися. Таким колюче-ріжучим предметом міг бути ніж.

Враховуючі дані медичної документації слід вважати, що ушкодження виникло незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могло бути спричинене 17.06.2015 р.

Колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітки зліва, проникаюче в ліву плевральну порожнину, з ушкодженням лівої легені супроводжувалось внутрішньо плевральною кровотечею і згідно з п. 2.1.3 «й» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

4. Ушкодження у постраждалого могло утворитися при вказаному ним механізмі.

6. Враховуючи характер та локалізацію ушкодження слід вважати, що воно не характерне для власноручного спричинення.

7. Встановлення особи, яка спричинила тілесні ушкодження постраждалому, виходить за межі компетенції судово-медичного експерта.

8. За даними ГХ дослідження в крові гр. ОСОБА_10 виявлений етиловий спирт в концентрації 2,7%0. Дана концентрація відповідає алкогольному сп`янінню сильного ступеня. /Т.4 а.с. 201- 202/.

Мотиви неврахування окремих доказів

Щодо доказів сторони обвинувачення

Суд присяжних, відповідно до ст. 85 КПК вважає за необхідне визнати неналежними доказами, надані стороною обвинувачення документи та речові докази, які не містять фактичних даних щодо обставин, перерахованих у ст. 85 КПК, які мають значення у цьому провадженні, а саме протокол тимчасового доступу до речей і документів від 01.11.2017 та додатки до нього (диск DVD - R «i-tech» та диск DVD - R «Patron»), згідно з яким слідчий здійснив тимчасовий доступ до документів та вилучив документи, які містять інформацію щодо району знаходження абонента НОМЕР_1 в період з 16.06.2015 по 18.06.2015. /Т. 4 а.с. 206., а.с. 212(конверт в якому знаходиться диск DVD - R «i-tech» та диск DVD - R «Patron» )/, так як матеріали справи не містять відомостей, що обвинувачений ОСОБА_7 у вказаний період часу користувався номером НОМЕР_1 .

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд присяжних зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

При вирішенні питання про допустимість на належність досліджених доказів суд враховує, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суду повинні оцінювати надані їм докази (рішення «Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Шабельников проти України» від 19.02 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаними Конвенцією, а саме на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя.

Суд присяжних не вбачає підстав недовіряти показанням потерпілого ОСОБА_10 , враховуючи що в неприязних стосунках вони із обвинуваченим ОСОБА_7 не перебували та жодних об`єктивних причин оговорювати обвинуваченого потерпілому суду стороною захисту не надано.

Суд присяжних також оцінює покази потерпілого за своїм внутрішнім переконанням. Оскільки покази надані невимушено, без стороннього тиску, викладені потерпілим зі своїми особливостями та повністю співвідносяться з обставинами провадження, то суд присяжних вважає за необхідне визнати їх достовірними.

Окрім того, суд присяжних також враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 жодним чином не спростував версію подій викладену стороною обвинувачення, та потерпілим ОСОБА_10 , які повністю викривають участь саме обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені злочину.

Щодо незначної неповноти показань потерпілого ОСОБА_10 по деяких деталях, часу та хронології події, то суд присяжних враховує той факт, що з моменту вчинення злочину минуло більше семи років, що об`єктивно свідчить про те, що деякі деталі були забуті чи з плином значного проміжку часу не усвідомлено були переосмислені, переінтерпретовані внаслідок природних психічних процесів діяльності пам`яті людини. У будь якому випадку, встановлені неточності у показах, не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого на ступінь тяжкості скоєного злочину чи доведеність вини останнього. При цьому суд присяжних також враховує динаміку та швидкість подій при скоєнні злочину і особливості сприйняття даних подій потерпілим.

Разом з цим, виявлені незначні неточності в показах потерпілого ОСОБА_10 , за своїм змістом і суттю не суперечать висновкам, зробленим судом присяжних внаслідок дослідження та аналізу протоколу проведення слідчого експерименту від 13.07.2015 року та відеозапису його проведення, за участю свідка ОСОБА_15 , протоколу проведення слідчого експерименту від 13.07.2015 року та відеозапису його проведення, за участю свідка ОСОБА_14 , та інших досліджених в ході судового розгляду доказів сторони обвинувачення, згідно з якими, виявляється за можливе відновити час, хронологію подій та протиправні дії обвинуваченого.

Таким чином, підстав ставити під сумнів покази потерпілого, у суду присяжних не виникло.

Так, суд присяжних вважає доведеним перебування обвинуваченого ОСОБА_7 на місці вчинення злочину, а саме 17.06.2015 близько 23 год. 20 хв., біля бару «Білка», який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Михайла Грушевського, 52, що підтверджується показами допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 , який законно та правомірно, перебуваючи під присягою та будучи попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, надавав покази як потерпілий, по обставинах, які були йому відомі, та підтвердив суду, що особисто бачив обвинуваченого ОСОБА_7 на місті події та саме ОСОБА_7 наніс йому тілесне ушкодження.

Крім того, перебування обвинуваченого ОСОБА_7 на місці вчинення злочину, а саме 17.06.2015 близько 23 год. 20 хв., біля бару «Білка», який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Михайла Грушевського, 52, також підтверджується: протоколом проведення слідчого експерименту від 13.07.2015 року та відеозапису його проведення, за участю свідка ОСОБА_15 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 13.07.2015 року та відеозапису його проведення, за участю свідка ОСОБА_14 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2015 р. за участю потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2015 р., за участю свідка ОСОБА_14 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2015 р. за участю свідка ОСОБА_15 , в яких зафіксовано, що саме обвинувачений ОСОБА_7 у ході конфлікту наніс тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_10 .

При цьому, сторона захисту заявила про те, що не було встановлено місце вчинення злочину, на підтвердження своєї позиції захисник посилається на розбіжності щодо зазначення місця вчинення злочину зазначеного в обвинувальному акті, а саме біля бару «Білка» по вул. М. Грушевського, 52, та вказаного в протоколі огляду місця події, а саме біля металевого гаражу, розташованого навпроти буд. № 48, та вказаного в акті про застосування службового собаки, а саме зазначення прибуття кінолога та СОГ за адресою: вул. Шилова, 42А, в м. Одеса, та зазначення у вказаному акті адресу розташування бару «Білка» за адресою м. Одеса, вул. Ядова, 52.

Щодо доводів сторони захисту вказаних розбіжностей, суд присяжних вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до даних дослідженої в суді план - схеми місця вчинення злочину, /Т. 4 а.с. 180/, вбачається що місцем вчинення злочину позначено ділянку біля бару «Білка», який в свою чергу знаходиться біля будинку № 52, що по вул. М. Грушевського, в м. Одесі, що відповідає обставинам вказаним в обвинувальному акті, та узгоджується з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме протоколами проведення слідчих експериментів від 13.07.2015 року та відеозаписів їх проведення, за участю свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , та показами потерпілого ОСОБА_10 ;

Окремо суд присяжних, вважає за необхідне зазначити, що місце події та місце вчинення злочину не є тотожними поняттями, тому посилання захисника на те що місце вчинення злочину вказане в обвинувальному акті, не співпадає з місцем розташування ділянки яка була об`єктом огляду, зазначеної в протоколі огляду місця події від 17.06.2015 року, /Т.4 а.с. 175 - 177/, що на думку захисту свідчить про не встановлення місця вчинення злочину, є неспроможними.

Щодо, зазначення в акті №17049 про застосування службового собаки від 18.06.2015 року, адреси: м. Одеса, вул. Ядова, 52, як місце розташування бару «Білка», то суд присяжних дослідивши вказаний акт, а саме вказаний в ньому маршрут слідування собаки яка взяла слід, від виявленої в ході огляду місця події плями крові, та зіставивши вказаний маршрут слідування собаки, з наявним в матеріалах справи план - схеми місця вчинення злочину, /т. 4 а.с. 180/, то можна обґрунтовано прийти до висновку, що зазначення в акті вулиці «Ядова, 52», є опискою, тобто помилково вказаною замість вірного вулиці « М. Грушевського, 52 », що відповідає матеріалам справи.

Також, сторона захисту заявила про те, що оглянуті в судовому засіданні протокол проведення слідчого експерименту від 13.07.2015 року та відеозапису його проведення, за участю свідка ОСОБА_15 ; протокол проведення слідчого експерименту від 13.07.2015 року та відеозапису його проведення, за участю свідка ОСОБА_14 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2015 р. за участю потерпілого ОСОБА_10 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2015 р., за участю свідка ОСОБА_14 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2015 р. за участю свідка ОСОБА_15 , в яких зафіксовано, що саме обвинувачений ОСОБА_7 у ході конфлікту наніс тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , не можуть бути доказом вини ОСОБА_7 .

На підтвердження цієї позиції сторона захисту посилається на те, що на відеозаписах слідчих експериментів з свідками, слідчий не попередив їх про кримінальну відповідальність за ст.ст. 385, 386 КК України, також захисник вказує на відсутність понятих, також на те, що не вказано місце здійснення записів, та при поясненнях осіб, відсутні прізвища осіб у відношенні яких вони давали покази, також звертав увагу суду на те, що свідки під час слідчого експерименту фактично не дають покази а відповідають на питання слідчого.

Щодо доводів сторони захисту про недопустимість, вказаних доказів, суд присяжних вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з приписами статей 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо його отримано в порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, у тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Згідно з ч. 3 ст. 240 КПК України до участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Частиною 6 ст. 240 КПК України передбачено, що за результатами проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол за вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Відповідно до вимог передбачених ч. 3 ст. 223 КПК України, слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, 13.07.2015 року з дотриманням вимог кримінального процесуального закону з участю свідка ОСОБА_15 та з участю свідка ОСОБА_14 , були проведені слідчі експерименти, результати яких зафіксовано у відповідних протоколах /Т.4 а.с. 194- 195, 196(DVD-R диск з відеозаписом слідчого експерименту), а.с. 191- 192, 193(DVD-R диск з відеозаписом слідчого експерименту)/.

Відповідно до даних дослідженого в суді протоколу проведення слідчого експерименту від 13.07.2015 року та відеозапису вбачається, що ця слідча дія була проведена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону (статей 104, 223, 240 КПК) слідчим СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_21 за участю свідка ОСОБА_15 , із залученням понятих, і фіксувалась за допомогою технічних засобів фіксування - відеокамери. Так, слідчий експеримент містить елементи відтворення дій, обстановки та обставин події, а саме під час проведення слідчої дії свідок ОСОБА_15 вільно орієнтувалася в приміщені бару «Білка», та на місці показала і пояснила, де вона знаходилась в момент нанесення обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 тілесного ушкодження, зокрема показала, за яким столиком в барі «Білка» вона сиділа, після того як її чоловік свідок ОСОБА_14 , обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_10 вийшли з приміщення бару покурити, вказала на вікно бару через яке їй було видно, як потерпілий ОСОБА_10 після того як спорився з ОСОБА_7 , взяв себе за бік та кудись побіг, та за ним побіг обвинувачений ОСОБА_7 . Після ознайомлення з протоколом слідчого експерименту від учасників слідчої дії зауважень та доповнень не надходило. Протокол підписаний всіма учасниками слідчої дії.

Крім того, відповідно до даних дослідженого в суді протоколу проведення слідчого експерименту від 13.07.2015 року та відеозапису вбачається, що ця слідча дія була проведена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону (статей 104, 223, 240 КПК) слідчим СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_21 за участю свідка ОСОБА_14 , із залученням понятих, і фіксувалась за допомогою технічних засобів фіксування - відеокамери. Так, слідчий експеримент містить елементи відтворення дій, обстановки та обставин події, а саме під час проведення слідчої дії свідок ОСОБА_14 вільно орієнтувався в приміщені бару «Білка» та на території перед баром, та на місці показав і пояснив, де він знаходився, де знаходився обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_10 в момент нанесення обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 , ножем тілесного ушкодження, зокрема показав, за яким столиком в барі «Білка» він сидів разом зі своєю дружиною свідком ОСОБА_15 та обвинуваченим ОСОБА_7 , також показав за яким столиком сидів потерпілий ОСОБА_10 . Крім того, вказав на місце, де стався конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , після того як вони вийшли з приміщення бару, та в ході якого ОСОБА_7 ножем наніс тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , та показав напрямок куди побіг потерпілий ОСОБА_10 , після того як ОСОБА_7 наніс йому тілесне ушкодження ножем, а саме в сторону міні-ринку по вул. М. Грушевського, також показав що після того як потерпілий ОСОБА_10 отримавши тілесне ушкодження побіг, ОСОБА_7 побіг за ним. Далі він показав як покликав ОСОБА_7 та той перестав переслідувати потерпілого ОСОБА_10 та повернувся до нього. Після ознайомлення з протоколом слідчого експерименту від учасників слідчої дії зауважень та доповнень не надходило. Протокол підписаний всіма учасниками слідчої дії.

При цьому, суд присяжних дійшов висновку, що доводи захисника про недопустимість як доказу вказаних протоколів слідчих експериментів є безпідставними, оскільки зазначені слідчі дії проведено з дотриманням вимог КПК України, а обов`язковість фіксації на відеозаписах слідчих експериментів з свідками, попередження свідків про кримінальну відповідальність за ст.ст. 385, 386 КК України, законодавством не передбачено, так як відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 КПК України, особам, які беруть участь у проведенні слідчої (розшукової) дії, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом, перед проведенням слідчої (розшукової) дії, а не підчас її проведення.

Таким чином, врахувавши вказані обставини та дослідивши протоколи слідчих експерименту, суд присяжних встановив, що зазначені процесуальні документи у повній мірі відповідають вимогам закону, слідчі дії проведено у присутності понятих, крім того, слід зазначити, що здійснювався безперервний відеозапис вказаних слідчій дії; з дотриманням процедури, визначеної кримінальним процесуальним законодавством, та дійшов висновку про наявність усіх підстав для прийняття їх до уваги.

Щодо доводів сторони захисту про недопустимість, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2015 р. з участю потерпілого ОСОБА_10 , так як, вказаний протокол було складено в той час коли потерпілий перебував на лікуванні в лікарні, при цьому будь-яких відомостей медпрацівником в протоколі про можливість участі ОСОБА_10 у слідчих діях не зазначено, суд присяжних вважає за необхідне зазначити наступне.

Доводи сторони захисту про недопустимість протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2015 є необґрунтованими.

Статтею 228 КПК України закріплено процесуальний порядок проведення такої слідчої дії як впізнання особи за фотознімками. Впізнання за фотознімками проводиться в тому ж процесуальному порядку, що і впізнання особи, передбачене частинами 1-2 цієї статті, але з деякими особливостями.

Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню (ч.7 ст.228 КПК України).

Відповідно до п. 8 ст. 228 КПК України, при пред`явленні особи для впізнання можуть бути залучені спеціалісти для фіксування впізнання технічними засобами, психологи, педагоги та інші спеціалісти.

Суд присяжних перевірили доводи захисту про недопустимість вказаного протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2015 року встановив, що в ході слідчої дії потерпілому для впізнання було пред`явлено 4 фотознімки, зокрема фотознімок обвинуваченого ОСОБА_7 і ще три фотознімки чоловіків, які не мали різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягала впізнанню, що повністю відповідає вимогам ч.7 ст.228 КПК України.

Разом із цим, вказаний протокол слідчої дії містить опис всіх осіб, які пред`являлись для впізнання за номерами від одного до чотирьох. Зазначено в протоколі і ознаки за якими потерпілий впізнав обвинуваченого, зміст протоколу відповідає вимогам ст. 231 КПК України, а обов`язковість фіксації будь-яких відомостей медпрацівником в протоколі про можливість участі потерпілого у вказаній слідчій дії, законодавством не передбачено.

З урахуванням наведеного суд присяжних не вбачає підстав ставити під сумнів належність і допустимість вказаних протоколів, як докази у справі, а тому вказані доводи захисника відхиляє.

Щодо показів обвинуваченого.

Оцінюючи докази у своїй сукупності, суд присяжних бере до уваги наступне, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, не визнав, та надав свої покази після дослідження доказів сторони обвинувачення.

При цьому обвинувачений ОСОБА_7 зосереджував увагу суду на тому, що:

- він до вказаного правопорушення не має жодного відношення,

- він з потерпілим ОСОБА_10 не знайомий, та вперше його побачив лише в залі суду, раніше не бачив.

Вказана версія події обвинуваченого, та обставини на які він виказував, щодо непричетності до вчинення злочину, суд присяжних визнає не спроможними та такими що суперечать встановленим обставинам та мають на меті переконати суд, що обвинувачений не вчиняв інкримінованого йому злочину.

Зокрема версія про те, що він до вказаного правопорушення не має жодного відношення, та потерпілого ОСОБА_10 вперше побачив лише в залі суду та раніше не бачив, спростовуються даними дослідженого в суді, протоколу проведення слідчого експерименту від 13.07.2015 року та відеозапису його проведення, за участю свідка ОСОБА_15 ; протоколу проведення слідчого експерименту від 13.07.2015 року та відеозапису його проведення, за участю свідка ОСОБА_14 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2015 р. за участю потерпілого ОСОБА_10 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2015 р., за участю свідка ОСОБА_14 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2015 р. за участю свідка ОСОБА_15 та наданими в судовому засіданні показами потерпілого ОСОБА_10 .

Суд присяжних вважає покази надані обвинуваченим в ході судового розгляду надуманими, які спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, та такими, що направленні на уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

При таких встановлених судом обставинах, суд присяжних вважає, що зазначена поведінка обвинуваченого характеризує його та його відношення до скоєного ним злочину.

Суд присяжних вважає, що сукупність встановлених у ході судового провадження обставин вчиненого діяння, знаряддя вчинення злочину, характер і локалізація тілесного ушкодження, завданого потерпілому, не вказують про наявність в обвинуваченого ОСОБА_7 прямого визначеного (конкретизованого) умислу, спрямованого на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_10 .

Фактичні обставини, встановлені судом в цьому кримінальному провадженні, за епізодом від 17 червня 2015 року з потерпілим ОСОБА_10 , зумовлюють висновок, що засуджений передбачав, що своїми діями заподіює шкоду здоров`ю, але ступінь тяжкості заподіяння цієї шкоди в своїй свідомості в достатній мірі не конкретизував.

Суд присяжних виходить з того, що під спрямованістю умислу розуміється мобілізація інтелектуально-вольових зусиль винного на вчинення діяння, що посягає на конкретний об`єкт, здійснюється обраним винуватим способом та заподіює конкретні наслідки. При цьому, безпосереднє і вкрай важливе значення для кваліфікації має встановлення виду умислу за ступенем конкретизації в свідомості суб`єкта злочину передбачення можливості настання суспільно небезпечних наслідків, до яких відносять визначений, альтернативний і невизначений умисел.

На відміну від визначеного умислу, при альтернативному або невизначеному умислі свідомість винного охоплює можливість настання двох або більше конкретно визначених наслідків (альтернативний), або широкого спектру негативних наслідків в межах одного виду шкоди чи різних її видів, що хоча і охоплюються передбаченням винного, але індивідуально не визначені в його свідомості (невизначений). При невизначеному умислі, різновидом якого є альтернативний умисел, кваліфікація здійснюється в залежності від тих наслідків, які були фактично заподіяні потерпілому.

Застосування такого способу вчинення злочину як фізичне насильство із застосуванням ножа, завжди пов`язане з усвідомленням і передбаченням наслідків його використання. Водночас за встановленими судом присяжних обставинами провадження відсутні підстави стверджувати про те, що мисленим уявленням засудженого про результат своїх дій охоплювалось виключно заподіяння смерті як конкретизований результат вчиненого діяння з огляду на обстановку вчинення правопорушення, характер дій засудженого та їх спрямованість.

Ознаки суб`єктивної сторони вчинених злочинів та особливості психічного ставлення засудженого до вчинених діянь та їх наслідків встановлюються судами на підставі характеру вчиненого діяння та об`єктивно-предметних умов його вчинення на підставі встановлених судом фактичних обставин вчинених злочинів та закріплених належними і допустимими доказами, зібраними в порядку, передбаченому КПК України, та оціненими відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу.

З урахуванням усталених підходів до кваліфікації злочинів проти життя і здоров`я, питання про умисел під час кваліфікації необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння. Зокрема, необхідно враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки тощо.

Суд присяжних враховує поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 після заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тілесного ушкодження, а саме те, що після того як потерпілий ОСОБА_10 отримавши тілесне ушкодження побіг, ОСОБА_7 побіг за ним. Однак, після того як його покликав свідок ОСОБА_14 , ОСОБА_7 перестав переслідувати потерпілого ОСОБА_10 та повернувся до ОСОБА_14 ..

При цьому, згідно з висновком судово-медичної експертизи №2983 від 24.11.2017 року, КУ «Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи», заподіяне потерпілому ОСОБА_10 тілесне ушкодження відноситься до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. /Т.4 а.с. 201- 202/.

Така поведінка ОСОБА_7 , на думку суду присяжних, свідчить про альтернативний умисел щодо наслідків вчинених дій. При цьому підстав стверджувати, що в момент заподіяння ОСОБА_10 ножем одного удару в ділянку грудної клітини, ОСОБА_7 бажав настання лише конкретного наслідку саме у виді смерті потерпілого, з матеріалів кримінального провадження не вбачається.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ретельно перевіривши зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення, за епізодом від 17 червня 2015 року з потерпілим ОСОБА_10 , суд присяжних констатує, що за встановлених фактичних обставин справи дії останнього охоплюються складом злочину, визначеного ч. 1 ст. 121 КК України.

При цьому, судом присяжних враховано, що ч. 1 ст. 121 КК України, за якою пред`явлено обвинувачення ОСОБА_7 , передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Суд присяжних приходить до висновку, що вчинки, які інкриміновані ОСОБА_7 , були послідовними, цілеспрямованими, пролонгованими у часі, з чіткою орієнтацією в просторі та ситуації, при цьому зв`язку з оточенням він не втрачав, цілеспрямовано рухався у просторі, розподіляв власну увагу, у стані фрустрації чи фізіологічного афекту не перебував.

Тому суд присяжних приходить до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 при завданні тілесного ушкодження ОСОБА_10 усвідомлював суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачав настання тяжких наслідків і бажав цього, тобто діяв з прямим умислом.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні надані докази, які були досліджені та які на думку суду присяжних свідчать саме про умисні злочинні дії обвинуваченого, та не спростовуються доказами сторони захисту.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, щодо вказаного епізоду, поставленого ОСОБА_7 у провину злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Суд присяжних приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 в пред`явленому обвинуваченні, за ч. 1 ст. 121 КК України, поза розумним сумнівом та про необґрунтованість позиції захисту щодо не вчинення обвинуваченим вказаного злочину.

Крім того, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, не визнав, та пояснив, що в вечері 19 травня 2017 року він сидів сам за столиком, в барі «Ірина», що знаходиться біля «Будинку меблів», до нього підійшла компанія людей та попросили поставити на стіл своє пиво, на що він дав свою згоду. Далі потерпілий ОСОБА_17 присів за столик, за яким він сидів, та попросив його купити йому (потерпілому) випити, на що він відмовився, тоді потерпілий сказав щоб він дав йому гроші, на що він також відмовився, тоді потерпілий почав йому погрожувати, що якщо він йому не купить пиво то зараз прийдуть його друзі та він з бару більше не вийде, його просто «поламають», після цього потерпілий його два рази ударив кулаком в обличчя, після чого він намагався піти, однак потерпілий напав на нього ззаду та почав душити, коли він виривався від потерпілого, то він потерпілого один раз вдарив ліктем та потім ще вдарив його кулаком по обличчю, після чого його схопили за руки, та з усіх боків його оточили, та не давали йому можливості піти. Коли він у потерпілого спитав чого він хоче, той йому сказав що він «попав» та з відси не вийде. Далі він дістав ніж та відмахнув ножем вперед, щоб налякати потерпілого, бо на нього нападали, та так сталося що він ножем вдарив потерпілого, він не хотів вбивати потерпілого, він дістав ніж лише аби захистити себе, так як в той момент він був сам а їх було багато, при цьому вказав що в нього поганий зір та він міг просто не розрахувати відстань. Те що, органи грудної клітини є житво важливими органами він не знав, так як він не лікар. Далі щоб себе врятувати він убіг з бару, але неподалік від бару був затриманий працівниками поліції.

Незважаючи на захисну позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , його вина у вчиненні поставленого йому у провину злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_22 , суду пояснила, що підстав оговорювати обвинуваченого у неї не має, та показала, що очевидцем обставини смерті її сина ОСОБА_17 вона не була, про смерть сина вона дізналася 20 травня 2017 року від невістки, разом тим охарактеризувала його як добру не конфліктну людину.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 , суду пояснила, що підстав оговорювати обвинуваченого у неї не має, та показала, що в вечері в травні місяці вона зі своєю дитиною, цивільним чоловіком ОСОБА_24 та друзями, а саме сусідом ОСОБА_25 , потерпілим ОСОБА_17 та ОСОБА_26 , прийшла до бару «Ірина», що біля «Будинку меблів», коли вони прийшли в барі вільних столиків не було, там вони побачили ОСОБА_7 який сидів сам за столиком, далі вони взяли пиво та поставили його на столик за яким сидів ОСОБА_7 , далі вони танцювали та відпочивали. Потім вона побачила, як потерпілий ОСОБА_17 підсів до обвинуваченого ОСОБА_7 та в ході спілкувалися між ними виник конфлікт, із-за чого виник конфлікт вона не знає, так як через гучну музику вона не чула їх розмову. Далі вона намагалася забрати потерпілого ОСОБА_17 так як розуміла, що вони підсіли за столик ОСОБА_7 . В ході конфлікту потерпілого ОСОБА_17 та обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілий хапав ОСОБА_7 та один раз його вдарив по обличчю. Далі ОСОБА_7 намагався піти від потерпілого ОСОБА_17 , однак потерпілий його хапав та держав рукою. Далі ОСОБА_7 ударив потерпілого один раз рукою в груди, при цьому вона побачила що щось блиснуло, однак не надала цьому уваги, після удару в груди ОСОБА_17 присів на стілець та скотився на підлогу, коли потерпілий ОСОБА_17 скотився на підлогу вона побачила кров, та зрозуміла що сталося щось жахливе, та почали викликати швидку. Куди далі подівся ОСОБА_7 вона не бачила.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 , суду пояснив, що підстав оговорювати обвинуваченого у нього не має, та показав, що він працює патрульним в патрульній поліції, точно дату коли сталися події не пам`ятає, в 2017 році він працював в нічній зміні, приблизно після дванадцятої години ночі в радіоефірі пролунав виклик, що на площі Б. Дерев`янко відбулась бійка, в ході якої були нанесені ножеві поранення, та особа яка нанесла поранення почала тікати в бік «Малиновського ринку». В цей час, їх екіпаж їхав зі сторони вул. Спартаківської в сторону вул. Щорса. Далі вони повернули на вул. Кордонна в сторону «Малиновського ринку», та навпроти «Малиновського ринку» повернули у двір будинку, де побачили як двоє чоловіків доганяють одного. Коли вони максимально близько під`їхали до них, він вибіг з машини, та два чоловіка відразу впали, він наказав всім лежати, так як не знав хто є хто. Далі з`ясувалось, що двоє чоловіків доганяли ОСОБА_7 , тому що він наніс ножеві поранення людині. При цьому, до ОСОБА_7 фізичного насильства не застосовувалось. Чи були у ОСОБА_7 якісь ушкодження він не пам`ятає. Далі він вже стояв з ними до приїзду СОГ.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 , суду пояснив, що підстав оговорювати обвинуваченого у нього не має, та показав, що він з компанією відпочивав в барі, та вони сиділи за столиком неподалік від столику за яким сидів ОСОБА_7 , також він бачив що разом з ОСОБА_7 сидів ОСОБА_29 та покійний. Далі він з компанією вийшов з приміщення бару на вулицю щоб покурити, та коли він після перекуру заходив до приміщення бару то почув крики, та побачив як з бару виходить ОСОБА_7 , при цьому він почув як кричала його дружина, яка працювала в цьому барі, що вбили людину, зайшовши він побачив що на підлозі лежить чоловік, після чого він побіг за ОСОБА_7 , так як він єдиний вийшов з бару. Далі у дворі будинку ОСОБА_7 затримали працівники поліції.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_30 , суду пояснив, що підстав оговорювати обвинуваченого у нього не має, та показав, що він працював оператором караоке в барі, він побачив як з лівої сторони стійки, за якою він працював, відбувався конфлікт між потерпілим ОСОБА_17 , який до нього стояв обличчям, та ОСОБА_7 , який до нього стояв спиною, яких намагалися заспокоїти, після чого він вимкнув музику, та побачив як ОСОБА_7 тримав за спиною ніж, потерпілий та ОСОБА_7 стояли один навпроти одного, при цьому бійки між ними не відбувалося, далі він почув викрик «Хочешь?» та побачив як ОСОБА_7 вдарив ножем потерпілого в груди, після чого у потерпілого почалася розтікатися кров по футболці. Далі ОСОБА_7 направився до виходу з бару, а він кричав щоб його затримали, бо він зарізав людину. Далі коли ОСОБА_7 виходив з приміщення бару, він намагався його затримати, та вдарив його більярдним кийом по голові, однак затримати ОСОБА_7 йому не вдалося та той втік.

Разом з тим, вина ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, також підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами по кримінальному провадженню, а саме:

Витягом з ЄРДР від 20.05.2017 року з тексту якого видно, що 20.05.2017 року о 01 год. 00 хв., знаходячись в приміщенні бару «Ірина» по вул. площа Б. Дерев`янко, буд. № 2, в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_7 умисно спричинив тілесні ушкодження у вигляді одного проникаючого ножового поранення лівої половини грудної клітини, в результаті якого настала смерть останнього.(ЖЄО 12858). /Т.4 а.с. 1/.

Повідомленням на 102 №13764445 від 20.05.2017 року о 01 год. 25 хв. зафіксоване повідомлення громадянина (тел. НОМЕР_2 ), з якого вбачається, що на площі Бориса Дерев`янко, в барі «Ірина», підрізали чоловіка. /Т.4 а.с. 3/.

Повідомленням лікаря на 102 №13765002 від 20.05.2017 року о 02 год. 08 хв. зафіксоване повідомлення гр. Ванян (тел. НОМЕР_3 ), з якого вбачається, що з площі ОСОБА_31 до МКЛ №10 доставлено чоловіка, з ножовим пораненням. /Т.4 а.с. 4/.

Відповідно до даних дослідженого в суді протоколу огляду місця події від 20.05.2017 року, проведеного за участю понятих в період часу з 02 год. 00 хв. по 02 год. 30 хв. об`єктом огляду є приміщення бару «Ірина», розташованого за адресою: м. Одеса, площа Б. Дерев`янко, 2. Під час огляду виявлено на підлозі приміщення речовину темно-бурого кольору, та вилучено наступні речові докази, які містять слідову інформацію, вчиненого злочину, а саме: серветку білого кольору зі слідами речовини темно-бурого кольору, два скляні стакани ємкістю 100 грамів, два пластикові стакани ємкістю 400 грамів, один пластиковий стакан ємкістю 150 грамів, один скляний стакан ємкістю 200 грамів. Огляд зафіксовано за допомогою технічних засобів, в додатку до протоколу огляді міститься відповідні фототаблиці. /Т.4 а.с. 5 - 12/.

Відповідно до даних дослідженого в суді протоколу огляду місця події від 20.05.2017 року, проведеного за участю понятих в період часу з 10 год. 00 хв. по 11 год. 00 хв. об`єктом огляду є приміщення КУ «МКЛ № 10», а саме ординаторська кімната хірургічного відділення, розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Маршала Малиновського, 61. Під час огляду було виявлено та вилучено наступні речові докази, які містять слідову інформацію, вчиненого злочину, а саме: шорти джинсові синього кольору зі слідами речовини темно-бурого кольору, капці чорного кольору, футболку білого кольору зі слідами речовини темно-бурого кольору, шкарпетки чоловічі, труси чоловічі, які належать потерпілому ОСОБА_17 /Т.4 а.с. 15 - 17/.

Відповідно до даних дослідженого в суді протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 20.05.2017, складеного старшим слідчим СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_32 , в період часу з 06 год. 00 хв. по 06 год. 25 хв., старший слідчий Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_33 , 20 травня 2017 року о 01 годині 40 хвилин, біля буд. 67 по вул. М. Малиновського м. Одеса у присутності осіб: інспекторів патрульної поліції УПП в м. Одесі ДПП ОСОБА_34 , ОСОБА_27 , ОСОБА_35 , відповідно до ст. ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України затримала особу, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а саме в тому, що 20.05.2017 року о 01 год. 00 хв., знаходячись в приміщенні бару «Ірина» по вул. Площа Б.Дерев`янка, буд. 2 в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 умисно спричинив тілесні ушкодження, у вигляді одного проникаючого ножового поранення лівої половини грудної клітини, в результаті якого настала смерть останнього.

При цьому відповідно до вимог ч. 3 ст. 208 КПК України, за участю двох понятих було проведено особистий обшук затриманого ОСОБА_7 , під час якого було виявлено та вилучено наступні речі: джинси блакитного кольору зі слідами речовини темно-бурого кольору, спортивна куртка темно-синього кольору зі слідами речовини темно-бурого кольору, футболка синього кольору зі слідами речовини темно-бурого кольору, ніж розкладний з пластмасовою рукояткою коричневого кольору зі слідами речовини темно-бурого кольору. /Т.4 а.с. 21 - 24/.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.06.2017 р. зафіксовано, що свідок ОСОБА_30 впізнав чоловіка під № 2 ( ОСОБА_7 ), як невстановлену особу слов`янської національності, яка приблизно о 01 год. 00 хв. 20.05.2017 року, знаходячись за адресою: м. Одеса, площа Б. Дерев`янка, у кафе-барі « Ірина », у ході конфлікту наніс один удар в область грудної клітини ОСОБА_17 , в область серця, внаслідок чого останній помер. /Т.4 а.с. 27 - 29/. Впізнання проведено в присутності понятих та з дотриманням вимог статей 228, 231 КПК України.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.06.2017 р. зафіксовано, що свідок ОСОБА_36 впізнав чоловіка під № 1 ( ОСОБА_7 ), як невстановлену особу слов`янської національності, яка приблизно о 01 год. 00 хв. 20.05.2017 року, знаходячись за адресою: м. Одеса, площа Б. Дерев`янка, у кафе-барі «Ірина», у ході конфлікту наніс один удар в область грудної клітини ОСОБА_17 , в область серця, внаслідок чого останній помер. /Т.4 а.с. 30 - 32/. Впізнання проведено в присутності понятих та з дотриманням вимог статей 228, 231 КПК України.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.06.2017 р. зафіксовано, що свідок ОСОБА_28 впізнав чоловіка під № 4 ( ОСОБА_7 ), як невстановлену особу слов`янської національності, яка приблизно о 01 год. 00 хв. 20.05.2017 року, знаходячись за адресою: м. Одеса, площа Б. Дерев`янко, у кафе-барі «Ірина», у ході конфлікту наніс один удар в область грудної клітини ОСОБА_17 , в область серця, внаслідок чого останній помер. /Т.4 а.с. 33 - 35/. Впізнання проведено в присутності понятих та з дотриманням вимог статей 228, 231 КПК України.

Відповідно до даних дослідженого в суді протоколу огляду предмета від 25.05.2017 року огляд було проведено слідчим СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_37 , в період часу з 10 год. 15 хв. по 11 год. 30 хв. в приміщенні службового кабінету № 407 Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області. Об`єктом огляду є: речі потерпілого вилучені під час огляду місця події від 20.05.2017 року.

Проведеним оглядом встановлено:

Футболка з напівсинтетичного трикотажу білого кольору, з округлим вирізом горловини та втачними короткими рукавами. На передній поверхні футболки, в верхніх відділах, визначається виконаний барвником чорного кольору напис «BILLABONG» та виконане барвником сірого кольору зображення, яке нагадує герб. На передній поверхні футболки зліва, в нижніх відділах, розташовується виконаний барвником чорного кольору напис «AMPHIBIOUS...». На внутрішній поверхні спинки футболки розташований виконаний барвником чорного кольору напис «Billabong...» з вказанням розміру «S». Футболка ношена, розмірами: довжина спинки - 64 см, ширина в плечах - 40,2 см, довжина рукавів по 20,2 см. Практично вся поверхня футболки рясно просочена речовиною червоно-коричневого кольору, схожою з підсохлою кров`ю. На передній поверхні футболки маються поздовжній та поперечні розрізи, які переходять на рукава. На передній поверхні футболки зліва розташовується пошкодження, яке визначається в 20,7 см від вирізу горловини та 15,3 см від лівого бічного шва, та представляє собою наскрізне, щілиноподібне, лінійної форми, орієнтоване між "4" і "10" годинами умовного циферблата, довжиною 2 см. /Т.4 а.с. 72-73/.

Відповідно до даних дослідженого в суді протоколу огляду предмета від 25.05.2017 року огляд було проведено слідчим СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_37 , в період часу з 11 год. 30 хв. по 12 год. 30 хв. в приміщенні службового кабінету № 407 Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області. Об`єктом огляду є: речі ОСОБА_7 , вилучені в останнього під час затримання на місці вчинення злочину в порядку ст. 208 КПК України.

Проведеним оглядом встановлено:

Ніж складний (типу «метелик»), заводського виготовлення, бувший в експлуатації, з ручкою у вигляді двох половинок, які представлені металевими накладками, поверх яких в передніх відділах розташовані додаткові металеві накладки, а в середніх та задніх відділах - дерев`яні накладки «темновато-оранжевого» кольору (по шкалі кольорів О.І.Моканюка), фіксованими до металевих накладок за допомогою 3-х маленьких заклепок на лівій бічній поверхні (4-х- на правій бічній поверхні) та 1-ї великої металевої заклепки. В передніх відділах ручки ножа є шарнір, навколо якого обертається клинок ножа, та металева кнопка, яка відіграє роль фіксатора. Спинка та черевце ручки мають хвилясті обриси. Основні, металеві накладки декілька виступають за межі додаткових накладок. Передній край ручки розширений, дугоподібний, з заокругленими контурами, задній звужений, загорнутий в сторону черевця. Бічні поверхні плоскі. В області спинки та черевця ручки розташовані вільні простори. На правій бічній поверхні ручки ножа мається дефект додаткової накладки у вигляді її відсутності. Ручка має розміри: 137x36-15x13,5-14 мм. Загальна довжина ножа з розкритим клинком становить 245 мм. Клинок ножа виготовлений із сталевої пластини, довжиною - 108 мм, товщиною 2-1 мм. Обушок клинка на протязі 57 мм від ручки має декілька дугоподібно-опуклі контури, ребра його чітко виражені, в поперечному перерізі П-подібної форми, спереду він переходить в прямолінійний скіс обушка, з аналогічного характеру ребрами, які поступово сходяться у вістря; на обушку та скосі обушка визначаються незначні ділянки зсуву металу. Вістря точкове, гостре. Від нього відходить дугоподібно-опукле лезо, яке переходить в прямолінійну ділянку леза з двостороннім заточуванням, ширина якого становить до 1 мм, переходить в дугоподібну борідку та переривається в 9 мм від ручки. Лезо середнього ступеня гостроти, з незначними ділянками зсуву металу по всій поверхні. В середніх відділах клинка ножа присутні три округлі отвори, діаметром 5 мм, 4 мм та 3 мм, а також один отвір неправильної трикутної форми, розмірами сторін 19 мм, 15 мм та 10 мм. Відзначається скошеність клинка в сторону леза, а також в передніх і частково середніх відділах в сторону обушка, з утворенням ребер жорсткості. Поблизу основи клинка, на лівій бічній поверхні його, мається зображення тварини та напис: «Stainless». Ширина клинка в 5 мм від переднього кінця - 5 мм; 10 мм - 9 мм; 20 мм - 15 мм; 30 мм - 19,5 мм; 40 мм - 25 мм;50 мм - 26 мм; 60 мм - 27 мм; 70 мм - 26,5 мм; 80 мм- 27 мм; 90 мм- 27 мм; 100 мм - 27 мм; в області основи клинка -29,5 мм. /Т.4 а.с. 74 - 75/.

Відповідно до даних дослідженого в суді запиту слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_38 від 22.05.2017 року вих. №38-7615, до директора кафе-бару «Ірина», встановлено, що слідчий керуючись ст.ст. 93, 110, 242, 243 КПК України, просив директора кафе-бару «Ірина» надати пред`явнику запиту відеозаписи з камер внутрішнього спостереження кафе-бару « Ірина » за період часу з 01 год. 15 хв. до 01 год. 40 хв. 20.05.2017 року. /Т.4 а.с. 81/.

Відповідно до даних дослідженої в суді відповіді на запит слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_38 , встановлено, що ОСОБА_39 слідчому, на його запит, добровільно видала носій інформації DVD-диск, на якому містяться відеозаписи з камер спостереження, встановлених у кафе-бару «Ірина», який розташований за адресою: м. Одеса, площа Б. Дерев`янка, щодо подій які мали місце в період часу з 01 год. 15 хв. до 01 год. 40 хв. 20.05.2017 року. /Т.4 а.с. 82/.

Відповідно до даних дослідженого в суді протоколу огляду предмета від 26.05.2017 року огляд було проведено слідчим СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_37 , в період часу з 17 год. 30 хв. по 18 год. 00 хв. в приміщенні робочого кабінету № 201 Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області. Об`єктом огляду був: носій інформації DVD-диск марки «Datex» об`ємом пам`яті 4,7 GB, який було добровільно надано адміністрацією кафе-бару « Ірина », у відповідь на офіційний запит органу досудового розслідування.

При огляді електронного носія інформації DVD-диск марки «Datex» об`ємом пам`яті 4,7 GB, на ньому знаходиться 11 файлів, серед яких відеоматеріал з камер відеоспостереження кафе-бару « Ірина ». /Т.4 а.с. 76-80/.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 104-106, 223 КПК України.

Таким чином, оглянутий слідчим носій інформації було добровільно видано адміністрацією кафе-бару « Ірина », у відповідь на офіційний запит органу досудового розслідування, що зафіксовано матеріалами справи /Т.4 а.с. 81-82/.

Відповідно до даних дослідженого в суді носія інформації, а саме DVD-диск марки «Datex» об`ємом пам`яті 4,7 GB, на якому містяться відеозаписи з камер спостереження, встановлених у кафе-бару « Ірина », розташованого за адресою: м. Одеса, площа Б. Дерев`янка, 2 , який було добровільно видано адміністрацією кафе-бару « Ірина », у відповідь на офіційний запит органу досудового розслідування /Т.4 а.с. 81-82/. При огляді електронного носія інформації на ньому знаходиться 11 файлів, серед яких відеоматеріал з камер відеоспостереження кафе-бару « Ірина », з наступними назвами: «1_04_R_1500», «1_06_R_1500», «1_08_R_1500». При відкритті яких у них знаходиться відеоматеріал з камер відеоспостереження кафе-бару « Ірина », на якому відображені події, які відбулися у кафе-барі « Ірина » в період часу з 01 год. 15 хв. до 01 год. 40 хв. 20.05.2017 року.

При відтворенні відеозапису файлу з назвою «1_08_R_1500», встановлено, що представлений відеозапис тривалістю 00:25:00 годин, на якому міститься чорно-біле зображення приміщення, за візуальними ознаками схожого на приміщення кафе-бару « Ірина », розташованого за адресою: м. Одеса, площа Б. Дерев`янка, 2, у якому в рамках вказаного кримінального провадження проводився огляд приміщення від 20.05.2017 року. Також, на відеозапису у лівому нижньому кутку екрану зображений напис печатними літерами чорного кольору великими літерами «KAM 8», у верхньому правому кутку зображений напис, виконаний цифрами білого кольору «2017/05/20 01:14:59», при цьому час «01:14:59» змінюється на протязі усього запису до «01:39:59». Так, при перегляді відеозапису спочатку, тобто з 00:00:00 хвилин, час на зображенні «01:14:59», на записі зображений зал з стійкою, у вигляді продовгуватого столу, за яким знаходиться свідок ОСОБА_30 (працював оператором караоке в барі «Ірина»), та поряд із ним знаходиться монітор із комп`ютерним приладдям, також інші електронні засоби, серед яких пристрій, схожий на мікшер, тобто пристрій для керування звуком. Навпроти нього, з іншої сторони цієї стійки, знаходиться свідок ОСОБА_28 , які судячи з зображення спілкуються між собою. Також на відеозаписі зображені інші, невідомі особи чоловічої та жіночої статі, які пересуваються по вказаному приміщенню, танцюють, сидять біля столів на стільцях.

Так, далі у залі також знаходяться, зліва від зазначеної стойки поряд стіл №1, у лівому дальньому кутку знаходиться стіл №2, по центру стін навпроти від зазначеної стойки, знаходиться стіл із зеленим покриттям, схожий на більярдний стіл, у стіни справа знаходиться стіл №3. Так, на записі видно, як свідки ОСОБА_30 та ОСОБА_28 , продовжують спілкуватись між собою. В подальшому на записі видно, як на відрізку запису з 00:00:30 хвилині запису (час на записі 01:15:29) до 00:00:37 хвилині запису (час на записі 01:15:36), ОСОБА_7 , встає зі столу №1 та йде по приміщенню у напрямку направо від стойки, зазначеної раніше, де знаходиться продовження приміщення закладу, яке не зображено на вказаному відеозаписі, після чого зникає із поля зору у області, яка на відеозаписі не відобразилась. При цьому свідки ОСОБА_30 та ОСОБА_28 продовжують спілкуватись між собою. В подальшому на записі видно, як на 00:01:59 хвилині запису (час на записі 01:16:58), свідки ОСОБА_30 та ОСОБА_28 поспілкувавшись між собою, розходяться, при цьому свідок ОСОБА_30 залишається за вказаною стойкою, а свідок ОСОБА_28 в свою чергу відходить до столу №3. В подальшому на 00:02:14 хвилині запису (час на записі 01:17:13) зображено як свідок ОСОБА_28 направляється у напрямку направо від зазначеної стойки та зникає в області приміщення, яке не відобразилось на запису. В цей же час на записі з області, яка не відображена на запису виходить потерпілий ОСОБА_17 , після чого з 00:02:14 хвилини запису (час па записі 01:17:13) до 00:02:23 хвилини запису (час на записі 01:17:22) потерпілий ОСОБА_17 підходить до столу №1 та сідає за нього. На відрізку запису з 00:02:23 хвилини запису (час на записі 01:17:22) до 00:04:14 хвилини запису (час на записі 01:19:13) не зображено жодних подій та обставин, які б мали відношення до події кримінального провадження. Так, о 00:04:14 хвилини запису (час на записі 01:19:13) зображено, як свідок ОСОБА_28 повернувся з області, що не зображена на відеозаписі, після чого останній на відрізку запису з 00:04:14 хвилини запису (час на записі 01:19:13) до 00:05:11 хвилини запису (час на записі 01:20:1 1) підходить до столу №3 та стоїть в подальшому поряд із столом, спілкуючись с іншими особами, після чого сідає за стіл на 00:05:11 хвилини запису (час на записко 1:20:11) та залишається сидіти за столом. В подальшому на відрізку запису з 00:05:11 хвилини запису (час на записі 01:20:11) до 00:07:58 хвилини запису (час на записі 01:22:57) не зображено жодних подій та обставин, які б мали відношення до події кримінального провадження. Далі, на 00:07:58 хвилини запису (час на записі 01:22:57) зображено, як потерпілий ОСОБА_17 встає зі столу №1 та йде по напрямку направо від стойки, після чого зникає у області, що не зображена на записі на 00:08:01 хвилини запису (час на записі 01:23:00). Далі, на відрізку запису з 00:08:01 хвилини запису (час на записі 01:23:00) до 00:09:54 хвилини запису (час на записі 01:24:53) не зображено жодних подій та обставин, які б мали відношення до події кримінального провадження. Далі, на записі на 00:09:54 хвилини запису (час на записі 01:24:53) зображено, як обвинувачений ОСОБА_7 виходить з області, що не зображена на записі та на відрізку запису до 00:10:22 хвилини запису (час на записі 01:25:22) підходить до столу №1 та сідає за нього. В подальшому на записі на 00:10:22 хвилини запису (час на записі 01:25:22) зображено як потерпілий ОСОБА_17 виходить з області, що не відображена на відеозапису та на відрізку запису до 00:10:42 хвилині запису (час на записі 01:25:41) підходить, танцюючи при цьому до столу №1 після чого деякий час стоїть поряд із столом, спілкується, наклонившись, із кимось, та сідає за стіл. Далі на відрізку запису з 00:10:42 хвилині запису (час на записі 01:25:41) до 00:11:46 хвилини запису (час на записі 01:26:45) не зображено жодних подій та обставин, які б мали відношення до події кримінального провадження. Так, на відрізку запису з 00:11:46 хвилини запису (час на записі 01:26:45) зображено, як обвинувачений ОСОБА_7 встає зі столу, разом із ним зі столу встає потерпілий ОСОБА_17 , тримаючи обвинуваченого ОСОБА_7 з заду, за грудну клітину (обійнявши його обома руками), після чого видно, як з іншої сторони обвинуваченого ОСОБА_7 тримає невідома жінка. При цьому між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_17 відбувається штовханина до 00:11:59 хвилини запису (час на записі 01:26:58). В подальшому на відрізку запису з 00:11:59 хвилини запису (час на записі 01:26:58) до 00:12:01 хвилини запису (час на записі 01:27:00) обвинувачений ОСОБА_7 звільнюється від потерпілого ОСОБА_17 , відштовхуючи останнього від себе, та починає йти у бік області, що не відображена на записі, однак потерпілий намагається зупинити його. Далі на запису зображено, яка на відрізку з 00:12:01 хвилини запису (час на записі 01:27:00) до 00:12:03 хвилини запису (час на записі 01:27:02) обвинувачений ОСОБА_7 своєю лівою рукою хапає потерпілого ОСОБА_17 за кість лівої руки та продовжуючи її утримувати, завдає удару правою рукою в обличчя потерпілого ОСОБА_17 , а той в свою чергу від удару відходить назад на декілька кроків. Після чого, на відрізку 00:12:03 хвилини запису (час на записі 01:27:02) до 00:12:12 хвилини запису (час на записі 01:27:11) як обвинувачений ОСОБА_7 , зробивши крок назад, дістає з правої кишені своєї куртки правою рукою ніж та заводить із ножем руку за спину, після чого підходить до потерпілого ОСОБА_17 ближче. Далі на відрізку запису з 00:12:12 хвилини запису (час на записі 01:27:11) до 00:12:16 хвилини запису (час на записі 01:27:15) зображено, як обвинувачений ОСОБА_7 своєю правою рукою, тримаючи ніж, з замахом ззаду, наносить удар потерпілому ОСОБА_17 рукою з ножем в область грудної клітини, а потерпілий ОСОБА_17 від вказаного удару хватається лівою рукою за грудну клітину в області серця. Після чого на відрізку запису з 00:12:16 хвилини запису (час на записі 01:27:15)до 00:12:38 хвилини запису (час на записі 01:27:37) зображено, як потерпілий ОСОБА_17 тримаючись за грудну клітину обома руками, сідає на стілець біля столу №3, який знаходився поряд, а обвинувачений ОСОБА_7 прямує до столу №1, бере сумку в руки, після чого вирушає до області приміщення вказаного закладу, який не зображений на вказаному відеозаписі та зникає з поля зору. В свою чергу, через деякий час потерпілий ОСОБА_17 падає на підлогу. В подальшому на відрізку запису з 00:12:38 хвилини запису (час па записі 01:27:37) до 00:25:00 хвилини запису (час па записі 01:39:59) події вчинення злочину не зображено, однак зображено переміщення інших осіб по закладу, в тому числі і свідків ОСОБА_40 та ОСОБА_28 ..

При відтворенні відеозапису файлу з назвою « 1_04_R_1500 », встановлено, що представлений відеозапис тривалістю 00:25:00 годин, на якому міститься чорно-біле зображення приміщення, за візуальними ознаками схожого на приміщення кафе-бару « Ірина », розташованого за адресою: м. Одеса, площа Б. Дерев`янка, 2 , у якому в рамках вказаного кримінального провадження проводився огляд приміщення від 20.05.2017 року. Також, на відеозапису у лівому нижньому кутку екрану зображений напис печатними літерами чорного кольору великими літерами «KAM 4», у верхньому правому кутку зображений напис, виконаний цифрами білого кольору «2017/05/20 01:14:59», при цьому час «01:14:59» змінюється на протязі усього запису до «01:39:59». На протязі усього відрізку відеозапису зображено переміщення невідомих осіб в тому числі свідка ОСОБА_40 , свідка ОСОБА_28 потерпілого ОСОБА_17 та обвинуваченого ОСОБА_7 по другій половині приміщення, яке збігається по часу із попереднім та наступним відеозаписом.

При відтворенні відеозапису файлу з назвою « 1_06_R_1500 », встановлено, що представлений відеозапис тривалістю 00:25:02 годин, на якому міститься чорно-біле зображення території біля приміщення, за візуальними ознаками схожого на приміщення кафе-бару « Ірина », розташованого за адресою: м. Одеса, площа Б. Деревянка, 2 , у якому в рамках вказаного кримінального провадження проводився огляд приміщення від 20.05.2017 року. Також, на відеозапису у лівому нижньому кутку екрану зображений напис печатними літерами чорного кольору великими літерами «KAM 6», у верхньому правому кутку зображений напис, виконаний цифрами білого кольору «2017/05/20 01:14:59», при цьому час «01:14:59» змінюється на протязі усього запису до «01:40:01». На протязі усього відрізку відеозапису зображено переміщення невідомих осіб в тому числі свідка ОСОБА_40 , свідка ОСОБА_28 потерпілого ОСОБА_17 та обвинуваченого ОСОБА_7 біля виходу із вказаного приміщення, яке збігається по часу із попередніми відеозаписами. /Т.4 а.с. 83/.

Згідно з дослідженого в суді висновку судово-медичної експертизи №587-1707/2017 від 20.06.2017 року, КУ «Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи» за фактом смерті ОСОБА_17 , 1990 р.н., встановлено що на підставі даних судово-медичної експертизи за фактом смерті гр. ОСОБА_17 , 1990 р.н., приймаючи до уваги обставини справи, у відповідності з поставленими питаннями, експерт прийшов до наступних підсумків:

1 (3,4,5,6). При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_17 виявлені наступні ушкодження:

- колото-різана рана передньої поверхні грудної клітки зліва у проекції 5-го ребра поміж навкологрудинною та середньоключичною лініями, орієнтована по умовному циферблату на 3 і 9 годин, довжиною 3,3 см; кінець рани, орієнтований на 3 години - П- подібної форми, кінець рани, орієнтований на 9 годин - гострокутної форми, розташована на висоті 124 см від підошвеної поверхні стоп, проникаюча в грудну клітку з ушкодженням 5-го лівого ребра, навколосерцевої сумки і правого шлуночка серця; рановий канал направлений зліва направо, знизу вверх та спереду назад і сліпо закінчується в порожнині правого шлуночка серця.

Ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки зліва, виходячи з її морфологічних особливостей: рівні, неосадненні, добре зіставні при зближенні краї рани, наявність гострокутного та П-подібного кінців, щілиноподібна форма рани - вказують на те, що рана грудної клітки (за даними медико-криміналістичного дослідження) могла бути заподіяна від дії плоского колюче-ріжучого знаряддя, типу ножа, клинок якого має обушок та лезо, з шириною зануреної частини клинка не більше 3 см.

Тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки, за даними судово-гістологічного дослідження (ушкодження в ділянці навколосерцевої сумки та правого шлуночка серця зі слабко вираженою початковою клітинною реакцією) - заподіяне прижиттєво, за декілька десятків хвилин до настання смерті.

Тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки з ушкодженням навколосерцевої сумки та серця з крововиливом в навколосерцеву сумку, було небезпечним для життя і згідно з п. 2.1.1. (а), 2.1.3. (й), 2.1.3. (о) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ, 1995 р.) має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.

2 (1,2). Смерть ОСОБА_17 знаходиться в прямому причинному зв`язку з проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітки з ушкодженням навколосерцевої сумки і правого шлуночка серця з крововиливом в навколосерцеву сумку.

Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_17 з`явилася гемотампонада (здавлення серця кров`ю), що підтверджує наявність в навколосерцевій сумці пухкого згортку крові, масою 190 г., обволікаючого серце з усіх боків.

Ступінь виразності трупних явищ, встановлена при дослідженні трупа ОСОБА_17 (22.05.2017 р. у 11:00 год.): «Трупні плями розлиті, синюшно-фіолетові, розташовуються на задній та бічних поверхнях тіла. При дозованому тиску на них ОСОБА_41 з силою 2 кг/см протягом 3-х сек. не блідніють (11:00 год.). Трупне заклякання відсутнє у жувальних м`язах і помірно виражене у м`язах верхніх та нижніх кінцівок. Ознаки гнильних змін виявлені у вигляді блідо-зеленого фарбування в обох клубових ділянках.» - свідчить про те, що з моменту настання смерті ОСОБА_17 і до моменту дослідження його трупа пройшло більше ніж 48 годин, але не більше 72 годин.

За даними наданої експерту постанови, смерть ОСОБА_17 , госпіталізованого до КУ «МКЛ № 10», настала 20.05.2017 р. о 02:30 час.

3 (7). Ділянка передньої поверхні грудної клітки зліва у проекції 5-го ребра поміж навкологрудинною та середньоключичною лініями доступна спричиненню ушкоджень власною рукою.

4 (8). При заподіянні тілесного ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки з ушкодженням навколосерцевої сумки і правого шлуночка серця з крововиливом в навколосерцеву сумку зазвичай протягом короткого проміжку часу, що обчислюється декількома хвилинами, може настати втрата свідомості внаслідок здавлення серця кров`ю, що теоретично не виключає вчинення ОСОБА_17 із зазначеним ушкодженням самостійних дій (біг, ходьба, повзання) протягом зазначених декількох хвилин, тобто до моменту втрати свідомості.

5 (9,10). Виходячи з локалізації тілесного ушкодження, наявного у ОСОБА_17 у вигляді колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітки зліва у проекції 5-го ребра поміж навкологрудинною та середньоключичною лініями - взаєморозташування ОСОБА_17 та нападника, а також положення потерпілого ОСОБА_17 в момент заподіяння йому тілесних ушкоджень могло бути різним, але в той же час, не виключається, що ОСОБА_17 під час спричинення йому колото-різаного поранення грудної клітки міг бути звернутий до нападника передньою або близькою до такої поверхнею тіла.

6 (11). Ушкоджень, «характерних для падіння з висоти власного зросту без надання тілу прискорення чи з наданням тілу прискорення з подальшим ударом об землю (рівну поверхню)», при дослідженні трупа ОСОБА_17 не виявлено.

7 (12). Терміни «сильний фізичний біль» та «особливі страждання» не є медичними і критеріїв судово-медичної оцінки не мають, проте, виходячи з того, що шкірні покрови і м`які тканини грудної клітки мають множинні нервові закінчення, теоретично можливо припустити, що ОСОБА_17 відчував біль при заподіянні йому тілесного ушкодження.

8 (13,14). Даних за «активне або пасивне переміщення» ОСОБА_17 після заподіяння йому ушкоджень, а також даних про зміну пози трупа в розпорядженні експерта не має.

9(15). Визначення ознак тілесних ушкоджень, характерних для «самооборони та опору», виходить за межі компетенції судово-медичного експерта, оскільки в судовій медицині відсутні критерії визначення ознак самооборони та опору.

10 (16). Порятунок життя ОСОБА_17 у разі надання йому своєчасної і кваліфікованої медичної (хірургічної) допомоги в умовах стаціонару (операційної) з проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітки з ушкодженням навколосерцевої сумки та правого шлуночка серця, що призвів до здавлення серця кров`ю, теоретично, не виключається.

11 (17). При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_17 в крові виявлений етиловий спирт у концентрації 2,45%о. Зазначена концентрація етилового спирту в крові за життя могла відповідати алкогольному сп`янінню середнього ступеня (методичні рекомендації «Судово-медична діагностика смертельних отруєнь етиловим алкоголем», Київ, 2004 р.). Зазначений етиловий алкоголь ОСОБА_17 , ймовірно, вживав безпосередньо перед настанням смерті. Даних, які б дозволили визначити кількість вжитого алкоголю, в розпорядженні експерта не має.

12 (18). У шлунку ОСОБА_17 виявлено 70 мл. жовто-оливкової в`язкої мутної рідини. Враховуючи даний вміст шлунку, визначити, яку саме їжу та за який час до настання смерті вживав ОСОБА_17 неможливо. /Т.4 а.с. 36- 42/.

Згідно з дослідженого в суді висновку судово-медичної експертизи №518 від 26.06.2017 року, КУ «Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи», футболки потерпілого ОСОБА_17 , встановлено що кров потерпілого ОСОБА_17 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО.

На футболці потерпілого ОСОБА_17 виявлена кров людини, групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО, що не виключає її походження від самого потерпілого ОСОБА_17 /Т.4 а.с. 43 - 45/.

Згідно з дослідженого в суді висновку судово-медичної експертизи №475 від 26.06.2017 року, КУ «Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи», чоловічої футболки та складного ножа, вилучених у ОСОБА_7 , експерт прийшов до наступних підсумків:

1. Кров потерпілого ОСОБА_17 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО.

2. На складному ножі, вилученому у підозрюваного ОСОБА_7 , знайдена кров людини, при дослідженні на групову належність якої виявлений тільки антиген Н, властивий, як основний, групі крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВО. Не виключається походження крові від потерпілого ОСОБА_17 , також носія антигену Н. Антиген Н, як супутній, може бути присутнім в будь-якій групі крові за системою АВО.

3. На чоловічій футболці підозрюваного ОСОБА_7 знайдена кров людини, при дослідженні на групову належність якої в об`єктах №6, 8, 9 (маркування відділення) виявлені антигени В та Н, а в об`єкті №6 ізогемаглютинін анти-А, властиві групі крові В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н за системою АВО, якщо кров належить однієї особі. Походження крові від потерпілого ОСОБА_17 (носія антигену Н) не виключається тільки в якості домішки, якщо кров належить двом або більше особам.

- В об`єкті №7 чітко виявлений антиген Н (з ізогемаглютинуючою сироваткою анти-В наглядався вплив предмето-носія), властивий групі крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВО, у тому числі потерпілому ОСОБА_17 .

Висловитись про походження крові від підозрюваного ОСОБА_7 не є можливим у зв`язку з відсутністю його зразка крові. /Т.4 а.с. 46 - 49/.

Згідно з дослідженого в суді висновку судово-медичної експертизи №454 від 23.06.2017 року, КУ «Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи», 1) паперової серветки, вилученої з підлоги під час огляду бару «Ірина» за адресою: м. Одеса, площа Б.Дерев`янка, 2, 2) фрагмента марлі зі змивами, вилученими з поверхні рук ОСОБА_7 , експерт прийшов до наступних підсумків:

1. Кров потерпілого ОСОБА_17 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО.

2. На білій паперовій серветці, вилученій з підлоги під час огляду місця події - бару «Ірина» за адресою: м. Одеса площа Б. Дерев`янка, 2, знайдена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВО, що не виключає її походження від потерпілого ОСОБА_17 .

3. На фрагменті марлі зі змивами з рук підозрюваного ОСОБА_7 знайдена кров людини, при дослідженні на групову належність якої виявлений слабо виражений антиген Н, властивий, як основний, групі крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВО, у тому числі потерпілому ОСОБА_17 , а як супутній, антиген Н може бути присутній в будь-якій групі крові за системою АВО.

Висловитись про належність крові від підозрюваного ОСОБА_7 не є можливим у зв`язку з відсутністю його зразка крові. /Т.4 а.с. 50 - 52/.

Згідно з дослідженого в суді висновку судово-медичної експертизи №455 від 23.05.2017 року, КУ «Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи», 3-х скляних та 3-х пластикових стаканів, вилучених в ході огляду приміщення бару «Ірина» за адресою: м. Одеса, площа Б. Дерев`янка, 2, експерт прийшов до наступних підсумків:

1. Кров потерпілого ОСОБА_17 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО.

2. На 2-х пластикових стаканах І (маркування відділення) (в об`єкті №2), III - (в об`єкті №5), на двох скляних стаканах IV (в об`єкті №7), VI (в об`єкті №12), вилучених під час огляду місця події - бару « Ірина » за адресою: м. Одеса площа Б. Дерев`янка, 2 , знайдені потові виділення без домішки крові, при дослідженні на групову належність яких в об`єктах №2, 5 виявлений антиген Н, властивий, як основний, групі крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВО, що не виключає походження поту від потерпілого ОСОБА_17 , також носія антигену Н. Антиген Н, як супутній, може бути присутнім в будь-якій групі крові за системою АВО.

- На скляному стакані VI в об`єкті №12 виявлені антигени А та Н, властиві групі крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н за системою АВО, якщо піт походить від однієї людини. Походження поту від потерпілого ОСОБА_17 (носія антигену Н) не виключається тільки у якості домішки, якщо піт походить від двох та більше осіб.

Висловитись про походження потових виділень від підозрюваного ОСОБА_7 не є можливим у зв`язку з відсутністю його зразків крові та слини.

3. На пластиковому стакані II, на скляному стакані V, вилучених під час огляду місця події - бару «Ірина» за адресою: м. Одеса площа Б. Дерев`янка, 2, кров та потові виділення не знайдені. /Т.4 а.с. 53 - 56/.

Згідно з дослідженого в суді висновку судово-медичної експертизи №304 від 14.06.2017 року, КУ «Бюро судово-медичної експертизи» Управління охорони здоров`я Одеської облдержадміністрації, футболки яка належала гр. ОСОБА_17 , експерт прийшов до наступних підсумків:

1.2. На передній поверхні футболки зліва, поблизу медичних розрізів, яка належала гр. ОСОБА_17 , 1990 р.н., розташовується одне наскрізне колото-різане пошкодження, яке могло бути утворене плоским колюче - ріжучим знаряддям, типу ножа, клинок якого має обушок і лезо, з шириною зануреної частини клинка не більше 3 см.

3.4. На клапті шкіри передньої поверхні грудної клітки зліва та на фрагменті грудної клітки, в області 5-го лівого ребра, поблизу груднини, вилучених від трупа ОСОБА_17 , 1990 р.н., розташовується по одній колото-різаній рані, які являються елементами одного ранового каналу та могли бути утворені плоским колюче - ріжучим знаряддям, типу ножа, клинок якого має обушок і лезо, з шириною зануреної частини клинка не більше 3 см. /Т.4 а.с. 57 - 63/.

Згідно з дослідженого в суді висновку судово-медичної експертизи №303 від 23.05.2017 року, КУ «Бюро судово-медичної експертизи» Управління охорони здоров`я Одеської облдержадміністрації, складного ножа, по факту нанесення тілесного ушкодження ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , експерт прийшов до наступних підсумків:

1. Не виключається можливість нанесення колото-різаної рани на клапті шкіри передньої поверхні грудної клітки зліва, вилученому від трупа ОСОБА_17 , 1990 р.н., та на одязі (футболці), яка належала йому, складним ножем, наданим на експертизу. /Т.4 а.с. 64 - 71/.

Згідно з дослідженого в суді висновку судово-психіатричних експертів №240 від 06.06.2017 року, КУ «Одеський обласний медичний центр психіатричного здоров`я» Управління охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації відносно ОСОБА_7 , встановлено що за результатами проведеного судово-психіатричного дослідження експертна комісія дійшла висновків:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на час який відноситься до скоєння кримінального правопорушення, будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав та не страждає, в період який відноситься до вчинення інкримінованих йому дій, ознак будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, за своїм психічним станом був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки в теперішній час не страждає, здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними, за своїм психічним станом може стати перед судом. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. /Т.5 а.с. 102 - 105/.

Згідно з дослідженого в суді висновку судово-медичної експертизи №1140/33-Д від 20.05.2017 року, КУ «Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи», за матеріалами кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , встановлено що на підставі даних судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_7 , 1981 р.н., відповідно до поставлених питань експерт прийшов до наступних підсумків:

1( 1,2,3). При огляді ОСОБА_7 виявлені наступні, ушкодження:

а) синець на нижній повіці правого ока та синець на нижній повіці лівого ока;

б) садна на долонній поверхні кистей;

в) садно на задній поверхні правого ліктьового суглобу;

г) садна на передніх поверхнях колінних суглобів.

Зазначені тілесні ушкодження виходячи з морфології (синьо-фіолетовий колір синців, садна з червоним дном нижче рівня шкіри) заподіяні тупим предметом (предметами), індивідуальні особливості якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися у межах 24 годин до моменту огляду.

Ушкодження у вигляді синців та садне при звичайному своєму перебігу мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів і за цією ознакою, згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ, 1995 р.), відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Встановлення наявності та ступеня тяжкості ушкодження (ушкоджень) під пов`язкою на голові неможливо через те, що ОСОБА_7 для повторного огляду експерту не був наданий. /Т.5 а.с. 93 - 95/.

Згідно з дослідженого в суді протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психотропної речовини та стану сп`яніння № 000469 від 20 травня 2017 року, встановлено що о 16 год. 15 хв. 20.05.2017 року у ОСОБА_7 було відібрано для дослідження сечу, в якій виявлено етанол - 0,06 %о, та зроблено висновок, що ОСОБА_7 був тверезий. /Т.5 а.с. 98/

Згідно з дослідженого в суді вироку Одеського обласного суду від 20 травня 2000 року, справа № 2-53, ОСОБА_7 був визнаний винним та засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 101 КК України(1961), за кваліфікуючими ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, та за вчинення злочину, передбаченого п.п. «е», «ж» ст. 93 КК України(1961), за кваліфікуючими ознаками: умисне вбивство вчинене з особливою жорстокістю та з метою приховати інший злочин. /Т.5 а.с. 106 - 115/.

Докази сторони захисту.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 , суду пояснив, що підстав оговорювати обвинуваченого у нього не має, та показав, що приблизно 17-18 травня 2017 року він зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_23 , та знайомими, а саме ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , та потерпілим ОСОБА_17 дома вживали алкогольні напої, а саме горілку, після чого вони пішки пішли до бару «Ірина», що біля «Будинку меблів», там він свідком подій нанесення тілесних ушкоджень потерпілому не був, так як в той момент вийшов на вулицю. Потерпілого він зміг охарактеризувати як людину яка веде себе агресивно після вживання алкоголю. При цьому показав, що потерпілий того вечора вів себе агресивно, зокрема по дорозі до бару він двічі посварився зі своєю дружиною, та один раз з невідомою жінкою, в барі потерпілий казав йому що ОСОБА_7 йому не подобається, що він його поб`є .

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

При вирішенні питання про допустимість на належність досліджених доказів суд враховує, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суду повинні оцінювати надані їм докази (рішення «Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Шабельников проти України» від 19.02 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаними Конвенцією, а саме на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя.

Суд присяжних не вбачає підстав недовіряти показанням свідків, враховуючи що в неприязних стосунках вони із обвинуваченим ОСОБА_7 не перебували та жодних об`єктивних причин оговорювати обвинуваченого свідкам суду стороною захисту не надано.

Суд присяжних також оцінює покази свідка за своїм внутрішнім переконанням. Оскільки покази надані невимушено, без стороннього тиску, викладені свідком зі своїми особливостями та повністю співвідносяться з обставинами провадження, то суд присяжних вважає за необхідне визнати їх достовірними.

Окрім того, суд присяжних також враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 жодним чином не спростував версію подій викладену стороною обвинувачення, та свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_40 , які повністю викривають участь саме обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені злочину.

Щодо незначної неповноти показань свідків по деяких деталях, часу та хронології події, то суд присяжних враховує той факт, що з моменту вчинення злочину минуло більше п`яти років, що об`єктивно свідчить про те, що деякі деталі були забуті чи з плином значного проміжку часу не усвідомлено були переосмислені, переінтерпретовані внаслідок природних психічних процесів діяльності пам`яті людини. У будь якому випадку, встановлені неточності у показах, не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого на ступінь тяжкості скоєного злочину чи доведеність вини останнього. При цьому суд присяжних також враховує динаміку та швидкість подій при скоєнні злочину і особливості сприйняття даних подій сторонніми спостерігачами, свідками.

Разом з цим, виявлені незначні неточності в показах свідків, за своїм змістом і суттю не суперечать висновкам, зробленим судом присяжних внаслідок дослідження та аналізу відео з місця події, та інших досліджених в ході судового розгляду доказів сторони обвинувачення, згідно з якими, виявляється за можливе відновити час, хронологію подій та протиправні дії обвинуваченого.

Таким чином, підстав ставити під сумнів покази свідків, у суду присяжних не виникло.

Так, суд присяжних вважає доведеним перебування обвинуваченого ОСОБА_7 на місці вчинення злочину, а саме 20.05.2017 року приблизно о 01 год. 00 хв. в приміщенні бару «Ірина», що розташований за адресою м. Одеса, площа Б.Дерев`янка, 2, що підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків: ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_40 , ОСОБА_24 , які підтвердили суду, що особисто бачили обвинуваченого ОСОБА_7 на місті події, та сам обвинувачений ОСОБА_7 підтверджує що він був у вказаний період на місці події.

Крім того, перебування обвинуваченого ОСОБА_7 на місці вчинення злочину, а саме 20.05.2017 року приблизно о 01 год. 00 хв. в приміщенні бару «Ірина», що розташований за адресою м. Одеса, площа Б.Дерев`янка, 2, також підтверджується: протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.06.2017 р. проведеного за участю свідка ОСОБА_40 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.06.2017 р. проведеного за участю свідка ОСОБА_36 ; та протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.06.2017 р. проведеного за участю свідка ОСОБА_28 , в яких зафіксовано, що саме обвинувачений ОСОБА_7 у ході конфлікту наніс один удар в область грудної клітини ОСОБА_17 .

Разом з тим, перебування обвинуваченого ОСОБА_7 на місці вчинення злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні відеозаписами з камер спостереження, встановлених у кафе-бару «Ірина», розташованого за адресою: м. Одеса, площа Б. Дерев`янка, 2, які містяться на DVD-диск марки «Datex» об`ємом пам`яті 4,7 GB.

При цьому, сторона захисту заявила про те, що оглянутий в судовому засіданні відеозапис, на якому зафіксовано спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_17 не може бути доказом вини ОСОБА_7 на підставі п.1 ч.2 ст. 87 КПК України, так як він є недопустимим доказом, отриманим внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а саме здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

На підтвердження цієї позиції сторона захисту посилається на те, що:

1)Сторона обвинувачення не надала суду доказу, що цей відеозапис вилучений встановленим законним способом. Зокрема, вищезазначений відеозапис був вилучений в барі «Ірина», в порушення вимог глави 15 КПК України - тимчасовий доступ до речей та доказів, а саме захисник вказує на те, що не відомо, яким чином вказаний відеозапис виявився в матеріалах кримінального провадження.

2)При наданні ОСОБА_7 доступу до матеріалів досудового розслідування 30 червня 2017 року йому та захиснику не були надані для перегляду вищезазначені відеозаписи.

Щодо доводів сторони захисту про недопустимість, як доказів відеозаписів з камер внутрішнього спостереження у кафе-барі «Ірина», що розташоване за адресою: м. Одеса, площа Б. Дерев`янка, 2 , суд присяжних вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд присяжних відхиляє як необґрунтовані доводи захисника про недопустимість як доказів вказаних відеозаписів з місця пригоди, що згодом були надані органу досудового розслідування для долучення до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до приписів частин 1, 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом як проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, так і витребування та отримання від органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Отже, сторона захисту безпідставно виходить із того, що надані слідчому відеозаписи які було добровільно надано адміністрацією кафе-бару « Ірина », у відповідь на офіційний запит органу досудового розслідування, було отримано поза процесуальним порядком. Наведеними кримінальними процесуальними нормами встановлено порядок отримання стороною обвинувачення від підприємств та фізичних осіб за їх доброю волею, диска з відеозаписами із камер внутрішнього спостереження у кафе-барі « Ірина », наданих добровільно адміністрацією кафе-бару « Ірина », у відповідь на офіційний запит органу досудового розслідування, що підтверджується матеріалами справи. /Т.4 а.с. 230-231/.

При цьому необхідно зважати на те, що згідно з ч. 4 ст. 132 КПК для оцінки потреб досудового розслідування варто враховувати можливість отримати речі й документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, без застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Отримання тимчасового доступу до речей, документів і, за наявності підстав для того, розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, обумовлене, за приписами ст. 163 КПК України, необхідністю доведення стороною кримінального провадження наявності достатніх підстав вважати, що без такого доступу та вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

За відсутності таких обставин, тим більше за умови добровільного надання речей та документів стороною чи учасником кримінального провадження, у володінні яких вони перебувають, не виникає підстав та умов до звернення з клопотанням до слідчого судді стосовно застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді тимчасового доступу до документів і речей.

Таке твердження узгоджується із практикою Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду (постанова від 31 березня 2021 року, справа 333/1539/16-к).

Разом з тим, твердження сторони захисту, що при наданні ОСОБА_7 доступу до матеріалів досудового розслідування 30 червня 2017 року йому та захиснику не були надані для перегляду вищезазначені відеозаписи, спростовуються матеріалами справи, а саме протоколом ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 30.06.2017 року /т. 4 а.с. 98/ та протоколом про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 30.06.2017 року /т. 4 а.с. 99/, в яких зафіксовано, що ОСОБА_7 в присутності свого захисника відмовився від відкриття йому та ознайомлення його з матеріалами кримінального провадження, що є його правом, а не обов`язком.

Відповідно до ч. 4 ст. 209 КПК України, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Відповідно до ч. 4 ст. 209 КПК України, надання доступу до матеріалів включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів.

Таким чином, законодавець у ст. 290 КПК України, встановив процедуру, яка забезпечує реалізацію одного з елементів права на справедливий суд, а саме надає сторонам майбутнього судового розгляду можливість ознайомитися з доказами кожної з них і підготувати правову позицію, що буде ними обстоюватись у змагальній процедурі судового розгляду. З цією метою відповідно до ч. 2 ст. 290 КПК України, відкриття має бути здійснено до початку судового розгляду, оскільки сторони мають право на достатній час і можливості для підготовки до розгляду. Таким чином, порушення вимог ст. 290 КПК має розглядатися з погляду забезпечення для сторін такої можливості.

Суд присяжних зазначає, що коли сторона захисту вимагає визнати доказ не допустимим, посилаючись на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й переконати, що воно істотно позначилося на можливостях сторони захисту відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході кримінального провадження. Для цього сторона, крім іншого, має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів у межах процесуальних можливостей, наданих їй кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення, і скористалася можливостями, наданими їй іншою стороною та/або судом.

Як встановлено матеріалами справи, а саме протоколом ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 30.06.2018 року /т. 4 а.с. 98/ та протоколом про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 30.06.2018 року /т. 4 а.с. 99/, обвинуваченому ОСОБА_7 та його захиснику, відповідно до вимог передбачених ст. 290 КПК України, у цьому провадженні сторона обвинувачення відкрила матеріали досудового розслідування і сторона захисту мала можливість з ними ознайомитися.

Таким чином, вимоги передбачені ст. 290 КПК України, щодо відкриття матеріалів стороною обвинувачення виконані.

Надаючи оцінку показам свідка сторони захисту ОСОБА_24 , судом присяжних встановлено, що він очевидцем подій не був, а фактично надав свою характеристику потерпілому ОСОБА_17 , як особі яка після вживання алкоголю стає конфліктною, та може чіплятися до людей.

Щодо показів обвинуваченого.

Оцінюючи докази у своїй сукупності, суд присяжних бере до уваги наступне, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, не визнав, та надав свої покази після дослідження доказів сторони обвинувачення.

При цьому обвинувачений ОСОБА_7 зосереджував увагу суду на тому, що:

- потерпілий його бив та душив, на підставі чого він боявся за своє життя,

- коли він виривався від потерпілого, його схопили за руки, та з усіх боків його оточили, та не давали йому можливості піти,

- він дістав ніж та відмахнув ножем вперед, щоб лише налякати потерпілого, бо на нього нападали,

- він не хотів вбивати потерпілого, він дістав ніж лише аби захистити себе, так як в той момент він був сам а їх було багато,

- в нього поганий зір та він міг просто не розрахувати відстань, тому так сталося що він ножем вдарив потерпілого,

- те що органи грудної клітини є житво важливими органами він не знав, так як він не лікар.

Вказана версія події обвинуваченого, та обставини на які він виказував, щодо небажання і те що він свідомо не допускав настання смерті потерпілого, суд присяжних визнає не спроможними та такими що суперечать встановленим обставинам та мають на меті переконати суд, що обвинувачений не діяв з прямим умислом на позбавлення життя потерпілого.

Зокрема версія про те, що він дістав ніж та відмахнув ножем вперед, щоб лише налякати потерпілого, бо на нього нападали, версія про те, що він не хотів вбивати потерпілого, він дістав ніж лише аби захистити себе, так як в той момент він був сам а їх було багато, та версія про те, що в нього поганий зір та він міг просто не розрахувати відстань, тому так сталося що він ножем вдарив потерпілого, спростовуються даними дослідженого в суді носія інформації, а саме DVD-диск марки «Datex» об`ємом пам`яті 4,7 GB, на якому містяться відеозаписи з камер спостереження, встановлених у кафе-бару « Ірина », розташованого за адресою: м. Одеса, площа Б. Дерев`янка, 2, /Т.4 а.с. 81-82/.

Зокрема при відтворенні відеозапису файлу з назвою «1_08_R_1500», судом було встановлено, що на відрізку запису з 00:11:46 хвилини запису (час на записі 01:26:45) зображено, як обвинувачений ОСОБА_7 встає зі столу, разом із ним зі столу встає потерпілий ОСОБА_11 , тримаючи ОСОБА_7 за грудну клітину (обійнявши його обома руками).

Таким чином, версія обвинуваченого, що потерпілий його душив не підтверджується, та спростовується дослідженим відеозаписом, так як на відео не зафіксовано що потерпілий душив обвинуваченого, при цьому на відео зафіксовано, що потерпілий ОСОБА_11 , обійняв обвинуваченого обома руками з заду, за грудну клітину обвинуваченого, що не несло загрози життю обвинуваченого, на відміну від його душіння.

Крім того, судом було встановлено, що на відрізку запису з 00:11:59 хвилини запису (час на записі 01:26:58) до 00:12:01 хвилини запису (час на записі 01:27:00) обвинувачений ОСОБА_7 звільнюється від захвату потерпілого, який його тримав, за грудну клітину, з заду, та відштовхуючи потерпілого від себе, починає йти у бік області, що не відображена на записі, однак потерпілий намагається зупинити його.

Далі на запису зображено, що на відрізку з 00:12:01 хвилини запису (час на записі 01:27:00) до 00:12:03 хвилини запису (час на записі 01:27:02) саме обвинувачений ОСОБА_7 розвертаючись до потерпілого, своєю лівою рукою хапає потерпілого за кість його лівої руки, та продовжуючи її утримувати, завдає удару правою рукою в обличчя потерпілого (час на записі 01:27:01 ), а той в свою чергу від удару відходить назад на декілька кроків.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 починаючи з (час на записі 01:26:58) мав можливість піти з бару, так як він звільнився від захвату потерпілого, та йому ніхто не перешкоджав покинути приміщення бару.

Кріт того, на відео зафіксовано, що окрім потерпілого, жодна особа чоловічої статі обвинуваченого не утримувала, та не намагалася чинити на нього будь який фізичний вплив.

При цьому, на відео зафіксовано, що біля обвинуваченого та потерпілого, у вказаний період часу, перебували дві жінки, які своїми діями намагалася лише їх заспокоїти та розборонити, та жодним чином не несли загрози обвинуваченому.

Далі на запису зображено, що (час на записі 01:27:01 ) після того як обвинувачений вдарив потерпілого по обличчю, обвинувачений відпускає руку потерпілого (час на записі 01:27:05). При цьому, потерпілий більше не застосовує жодних заходів фізичного впливу по відношенню до обвинуваченого, тобто з його боку конфлікт перейшов в словесний характер.

Таким чином, версія обвинуваченого, що коли він виривався від потерпілого, його схопили за руки, та з усіх боків його оточили, та не давали йому можливості піти, не підтверджується, та спростовується дослідженим відеозаписом.

Далі на запису зображено, що (час на записі 01:27:07 ) обвинувачений ОСОБА_7 зробивши крок назад, дістає з правої кишені своєї куртки правою рукою ніж, та заводить із ножем руку за спину, при цьому потерпілий не рухається в бік обвинуваченого та не застосовує відносно нього жодних заходів фізичного впливу.

Далі на запису зображено, що (час на записі 01:27:08 ) саме обвинувачений ОСОБА_7 , тримаючи ніж в руці, заведеною за спину, таким чином ховаючи від потерпілого ніж, робить два кроки до потерпілого, який стояв на місці, та наблизившись в притул до потерпілого (час на записі 01:27:09), про щось розмовляв з потерпілим, та (час на записі 01:27:11) ОСОБА_7 з замахом ззаду, наносить удар ножем в область грудної клітини потерпілого. Після чого потерпілий взявши себе за грудну клітину обома руками, сідає на стілець.

Таким чином, судом присяжних встановлено, що обвинувачений приготовив знаряддя злочину, а саме ніж, в момент коли йому вже нічого не загрожувало, так як потерпілий не застосовував відносно нього жодних заходів фізичного впливу, а саме потерпілий стояв на місці, та конфлікт з його боку перейшов в словесний характер, при цьому встановлено, що на протязі всього конфлікту жодна особа чоловічої статі, обвинуваченого не утримувала, та не намагалася чинити на нього будь який фізичний вплив.

Разом з тим, судом присяжних встановлено, що обвинувачений взагалі не демонстрував свій ніж потерпілому та іншим, з метою налякати потерпілого та інших, аби зупинити напад на нього, щоб він мав змогу піти з бару, при цьому судом присяжних встановлено, що обвинувачений навпаки вживав заходи аби ніж який він дістав, був непомітний потерпілому, а саме руку з ножем завів за спину.

Разом з тим, дії обвинуваченого, а саме те що він приготувавши знаряддя злочину, а саме ніж, який сховав за спину, сам направився до потерпілого, а саме зробив до нього два кроки, коли той стояв, та наблизившись в притул до потерпілого, та після декількох секунд спілкування з потерпілим, та в умовах відсутності будь якої небезпеки від потерпілого по відношенню до нього, наносить удар ножем в грудну клітину потерпілого, вказують саме на сплановані та умисні дії обвинуваченого, які є послідовними, цілеспрямованими, пролонгованими у часі, з чіткою орієнтацією в просторі та ситуації.

Таким чином, версії обвинуваченого, що: він дістав ніж та відмахнув ножем вперед, щоб лише налякати потерпілого, бо на нього нападали; він не хотів вбивати потерпілого, так як він дістав ніж лише аби захистити себе, так як в той момент він був сам а їх було багато; та в нього поганий зір та він міг просто не розрахувати відстань, тому так сталося що він ножем вдарив потерпілого, не підтверджується, та спростовується дослідженим відеозаписом.

Разом з тим, версія обвинуваченого, що він не знав що органи грудної клітини є житво важливими органами, так як він не лікар, свідчить про нещирість показів обвинуваченого, так як загально відомим є те, що в області грудної клітини людини, знаходяться життєво важливі органи, зокрема легені, серце та кровоносні судини.

Таким чином, враховуючи відсутність у ОСОБА_7 будь-якого хронічного психічного захворювання, недоумства, чи іншого хворобливого стану психіки та ознак будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи від №240 від 06.06.2017 року /Т.5 а.с. 102 - 105/, який був предметом ретельного дослідження суду, свідчить, що обвинувачений намагається ввести суд в оману.

Суд присяжних вважає покази надані обвинуваченим в ході судового розгляду надуманими, які спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, та такими, що направленні на уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

При таких встановлених судом обставинах, суд присяжних вважає, що зазначена поведінка обвинуваченого характеризує його та його відношення до скоєного ним злочину.

Суд присяжних вважає, що наносячи потерпілому ОСОБА_17 навмисно удар ножем, у життєво важливі органи, обвинувачений зобов`язаний був допустити, що такі його противоправні дії призведуть до смерті потерпілого. При цьому, суд присяжних вважає, що обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечні наслідки таких своїх умисних протиправних дій.

У зв`язку з чим, з урахуванням встановлених судом присяжних обставин вбивства потерпілого ОСОБА_17 , враховуючи спосіб позбавлення життя, який застосовував обвинувачений до потерпілого, враховуючи знаряддя злочину яке застосовувалося обвинуваченим при нанесенні удару потерпілому позбавляючи його життя, характер і локалізацію навмисно спричиненого потерпілому поранення, отриманого потерпілим від обвинуваченого, суд присяжних вважає, що такі дії обвинуваченого свідчать про те, що обвинувачений, бажав і свідомо допускав настання смерті потерпілого ОСОБА_17 , і діяв обвинувачений з прямим умислом на позбавлення життя потерпілого.

В діях обвинуваченого судом присяжних встановлений причинний зв`язок між умисними його діями і наслідками, які наступили від його умисних дій, тобто смерть потерпілого ОСОБА_17 та характер і локалізацію встановленого тілесного ушкодження, отриманого потерпілим, що є закономірним результатом умисного протиправного діяння обвинуваченого, а не третіх осіб або будь-яких зовнішніх факторів.

Згідно ст. 24 КК України злочин визнається скоєним умисно, якщо особа, яка його скоїла, усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, а також коли особа передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча і не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ретельно перевіривши зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення, за епізодом від 20 травня 2017 року з потерпілим ОСОБА_17 , суд присяжних констатує, що за встановлених фактичних обставин справи дії останнього охоплюються складом злочину, визначеного п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

При цьому, судом присяжних враховано, що п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, за якою пред`явлено обвинувачення ОСОБА_7 , передбачає відповідальність за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116-118 цього Кодексу.

Разом з тим, судом присяжних враховано, що під раніше вчиненим умисним вбивством розуміються не тільки вбивства, кваліфіковані за ст. 115 КК України (2001 р.) а й убивства, відповідальність за які передбачена статтями 94 і 93 КК України (1960 р.).

Крім того, суд присяжних бере до уваги, що судимість за раніше вчинене вбивство не знята та не погашена в установленому законом порядку, та на момент вчинення нового злочину не минули строки давності притягнення до відповідальності за перший злочин, також судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 не був звільненим судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Таким чином, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 був засуджений за раніше вчинене вбивство (вироком Одеського обласного суду від 20 травня 2000 року, справа № 2-53, ОСОБА_7 був визнаний винним та засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 101 КК України(1961), за кваліфікуючими ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, та за вчинення злочину, передбаченого п.п. «е», «ж» ст. 93 КК України(1961), за кваліфікуючими ознаками: умисне вбивство вчинене з особливою жорстокістю та з метою приховати інший злочин. /Т.5 а.с. 106 - 115/), то суд присяжних приходить до висновку, що його дії за повторно вчинене вбивство кваліфікуються за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

З об`єктивної сторони цей злочин характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідком, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Суд присяжних приходить до висновку, що вчинки, які інкриміновані ОСОБА_7 , були послідовними, цілеспрямованими, пролонгованими у часі, з чіткою орієнтацією в просторі та ситуації, при цьому зв`язку з оточенням він не втрачав, цілеспрямовано рухався у просторі, розподіляв власну увагу, у стані фрустрації чи фізіологічного афекту не перебував.

Характер та цілеспрямованість дій ОСОБА_7 свідчать саме про прямий умисел на позбавлення життя потерпілого, адже він наносячи колото-різане поранення грудей, в область серця, застосувавши ніж, який був виявлений та вилучений в ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_7 , завдав ОСОБА_17 поранення в життєво-важливий орган, від якого останній помер.

Тому суд присяжних приходить до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 при завданні тілесного ушкодження ОСОБА_17 усвідомлював суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачав настання тяжких наслідків - смерті потерпілого і бажав цього, тобто діяв з прямим умислом.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні надані докази, які були досліджені та які на думку суду присяжних свідчать саме про умисні злочинні дії обвинуваченого, та не спростовуються доказами сторони захисту.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, щодо вказаного епізоду, поставленого ОСОБА_7 у провину злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Суд присяжних приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 в пред`явленому обвинуваченні, за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, поза розумним сумнівом та про необґрунтованість позиції захисту щодо не вчинення обвинуваченим вказаного злочину.

Розглянувши справу у межах висунутого обвинувачення, оцінивши кожний досліджений та перевірений у судовому засіданні доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд присяжних поза розумним сумнівом, вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають кваліфікації:

- за ч. 1 ст. 121 КК України, за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

- п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, за ознаками: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116-118 цього Кодексу.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд присяжних згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до тяжкого та особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, класифікується як тяжкий.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, класифікується як особливо тяжкий.

- наслідки та обставини вчинення злочину.

Поза увагою суду присяжних не може залишитися обставини вчинення злочинів, об`єктом яких є життя та здоров`я людини, характер та наслідки скоєних злочинів, а саме те, що ОСОБА_7 , будучи молодою, фізично здоровою, працездатною людиною, не вважаючи життя та здоров`я людини найвищою цінністю, жорстоко та безжально, шляхом нанесення ножового поранення, за епізодом від 17.06.2015 року холоднокровно наніс тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, раніше не знайомому йому потерпілому, який в момент нанесення йому удару ножем в груди не створював для обвинуваченого ніякої небезпеки, та не чинив щодо обвинуваченого протиправних дій та опору. Наносячи потерпілому небезпечне для життя тяжке тілесне ушкодження, обвинувачений ОСОБА_7 діяв зухвало, на ґрунті раптової образи, через малозначний привід, чим поставив життя та здоров`я потерпілого нижче від своїх бажань, нехтуючи загальнолюдськими цінностями.

Таким чином, в результаті вчинення ОСОБА_7 злочину настали негативні наслідки, у вигляді шкоди здоров`ю людини.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_7 , не вважаючи життя людини найвищою цінністю, жорстоко та безжально, шляхом нанесення ножового поранення, за епізодом від 20.05.2017 року холоднокровно вбив раніше не знайомого йому чоловіка, який в момент нанесення йому удару ножем в груди не створював для обвинуваченого ніякої небезпеки, та не чинив щодо обвинуваченого протиправних дій та опору. Вбиваючи потерпілого, обвинувачений ОСОБА_7 діяв зухвало, на ґрунті раптової образи, через малозначний привід, чим поставив життя потерпілого нижче від своїх бажань, нехтуючи загальнолюдськими цінностями.

Таким чином, в результаті вчинення ОСОБА_7 злочину настали незворотні наслідки, а саме смерть людини, яка була позбавлена життя у молодому віці.

- дані про особу обвинуваченого,

Суду присяжних бере до уваги вік обвинуваченого, а саме ОСОБА_7 1981 року народження, який має постійне місце реєстрації та проживання на території м. Одеси, на обліку нарколога, психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, зокрема за вчинене вбивство, а саме вироком Одеського обласного суду від 20 травня 2000 року, справа № 2-53, ОСОБА_7 був визнаний винним та засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 101 КК України(1961), за кваліфікуючими ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, та за вчинення злочину, передбаченого п.п. «е», «ж» ст. 93 КК України(1961), за кваліфікуючими ознаками: умисне вбивство вчинене з особливою жорстокістю та з метою приховати інший злочин. /Т.5 а.с. 106 - 115/.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлено.

При цьому, як вбачається з матеріалів провадження, в обвинувальному акті за епізодом від 17.06.2015 року зазначено, що обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а отже суд присяжних призначаючи покарання зваживши на вимоги ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею не може врахувати обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, за епізодом від 17.06.2015 року, рецидив злочинів.

Оскільки це виходить за межі обвинувачення, яке прокурором не було змінено у суді та погіршує становище засудженого.

Саме такий висновок міститься у Постанові Верховного суду від 08 травня 2018 року у справі №280/865/16-к.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, в обвинувальному акті за епізодом від 20 травня 2017 року зазначено, що обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

При цьому, суд присяжних приходить до висновку, що обставина, яка обтяжує покарання, обвинуваченому, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, підлягає виключенню, як така що не підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами, та спростовується протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психотропної речовини та стану сп`яніння № 000469 від 20 травня 2017 року, /Т.5 а.с. 98/

В зв`язку з чим, обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, за епізодом 20 травня 2017 року є рецидив злочину, та за епізодом 17.06.2015 року вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Санкція ч. 1 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Санкція п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Таким чином, виходячи із загальних засад призначення та індивідуалізації покарання, зважаючи на ставлення обвинуваченого до скоєного, яке на думку суду присяжних, є проявом відсутності усвідомлення суспільної небезпечності наслідків свого діяння, та яке судом присяжних сприймається, як спроба уникнути відповідальності та покарання, відсутність його каяття у скоєному, оскільки, на думку суду присяжних, у судовому засіданні з боку обвинуваченого не було висловлення жалю з приводу вчиненого та бажання хоча б якимось чином виправити ситуацію, що склалась, при цьому враховуючи небезпеку скоєних злочинів та об`єкт посягання, суд присяжних бере до уваги, що ОСОБА_7 вчинив два умисні злочини, які посягають на життя та здоров`я людини, які серед інших соціальних благ відповідно до ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, що свідчить про винятково високий ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів й особи обвинуваченого, та враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 будучи раніше неодноразово засуджений за вчинення умисних злочинів, зокрема за вчинене вбивство, то суд присяжних приходить до висновку, про його небажання стати на шлях виправлення та стійку злочинну поведінку і, як наслідок, нехтування загальнолюдськими цінностями, зокрема, життям людини.

З огляду на вище наведене, суд присяжних не вважає за можливе застосовувати щодо обвинуваченого позбавлення волі на певний строк (максимально 15 років позбавлення волі), оскільки таке покарання слід визнати явно недостатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів, а отже є несправедливим внаслідок його м`якості.

Зокрема, на переконання суду присяжних обставиною, яка зумовлює призначення довічного позбавлення волі обвинуваченому й водночас указує на неможливість досягнення мети покарання шляхом застосування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, є винятково високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину й особи винного. Вона визначається сукупністю усіх зібраних у справі даних, що стосуються вчиненого злочину, особи винного й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд присяжних приходить до висновку, що ізоляція ОСОБА_7 шляхом довічного позбавлення волі, відповідає вимогам справедливості щодо застосування покарання та відображає співмірність злочину та кари.

Наведене свідчить, що обвинувачений ОСОБА_7 є особливо небезпечним для суспільства, а будь-який інший вид покарання окрім довічного позбавлення волі не буде гарантувати безпеку для суспільства, та не забезпечить мету покарання у виді виправлення засудженого та запобігання вчинення нових злочинів засудженим.

При цьому, суд присяжних приходить до висновку, що обвинувачений повинен покарання відбувати реально, оскільки підстави для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, відсутні.

Покарання за вчинення інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень окрім основного, не передбачає призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Обговорюючи законність та обґрунтованість заявленого цивільного позову, суд присяжних враховує наступне.

Потерпілим ОСОБА_10 до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, в якому він просив стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 200000 гривень 00 копійок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 вимоги позову не підтримав, та відмовився від позову і відмова була прийнята судом.

Вирішуючи заявлений в провадженні цивільний позов, суд приходить до висновку.

Як визначено п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, про закриття провадження в частині цивільного позову потерпілого, у зв`язку з тим що він як позивач відмовився від позову і відмова була прийнята судом.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст.100 КПК України.

З метою забезпечення виконання вироку, враховуючи, що обвинуваченому призначається покарання у виді довічного позбавлення волі, з метою запобігання ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, на переконання суду присяжних обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно залишити до набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, суд присяжних вважає за необхідне зазначити у вироку початок строку відбування покарання з зарахуванням терміну попереднього ув`язнення, оскільки зазначене має кримінально-правове значення для засудженого і реалізацію його прав у майбутньому, в тому числі й права на помилування, передбаченого ч.2 ст.87 КК України та Положенням про порядок здійснення помилування, затвердженого Указом Президента України від 21 квітня 2015 року №223/2015, адже згідно із абзацом 2 пункту 4 вищевказаного Положення, у випадку засудження особи до довічного позбавлення волі, клопотання про її помилування може бути подано після відбуття нею не менше двадцяти років призначеного покарання.

Таким чином, вирішуючи питання щодо зарахування попереднього ув`язнення до строку покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд присяжних враховуючи, що останній вчинив злочин до 20 червня 2017 року (включно) вважає, що строк попереднього ув`язнення, а саме з моменту затримання обвинуваченого - 20 травня 2017 року, слід здійснювати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 5, 49, 65, 68, 70, 72 КК України, ст.ст. 100, 128, 368-371, 373-376 КПК України, суд присяжних, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання:

- за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України: у виді довічного позбавлення волі.

- за ч. 1 ст. 121 КК України: у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ч. 2 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі, визначити остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, зарахувати в строк покарання ОСОБА_7 , термін його попереднього ув`язнення, з 20 травня 2017 року включно по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , у виді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили, скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 19.06.2017 року (справа №521/7654/17, провадження №1-кс/521/2383/17), на підставі клопотання слідчого погодженого з прокурором, в ході досудового розслідування, а саме скасувати арешт накладений на майно яке було вилучене у ході огляду приміщення бару « Ірина », розташованого за адресою: м. Одеса, площа Б. Дерев`янка, 2 , а саме на: серветку білого кольору зі слідами речовини темно-бурого кольору, два скляні стакани ємкістю 100 грамів, два пластикові стакани ємкістю 400 грамів, один пластиковий стакан ємкістю 150 грамів, один скляний стакан ємкістю 200 грамів.

Після набрання вироком законної сили, скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 24.05.2017 року (справа №521/7658/17, провадження №1-кс/521/2385/17), на підставі клопотання слідчого погодженого з прокурором, в ході досудового розслідування, а саме скасувати арешт накладений на шорти джинсові синього кольору зі слідами речовини темно-бурого кольору, тапочки чорного кольору, футболку білого кольору зі слідами речовини темно-бурого кольору, носки чоловічі, труси чоловічі, вилучені в ході огляду приміщення КУ «МКЛ №10», які належали потерпілому ОСОБА_17 .

Після набрання вироком законної сили, скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 19.06.2017 року (справа №521/7656/17, провадження №1-кс/521/2384/17), на підставі клопотання слідчого погодженого з прокурором, в ході досудового розслідування, а саме скасувати арешт накладений на джинси блакитного кольору зі слідами речовини темно-бурого кольору, спортивну куртку темно-синього кольору зі слідами речовини темно-бурого кольору, футболку синього кольору зі слідами речовини темно-бурого кольору, ніж розкладний з пластмасовою рукояткою коричневого кольору зі слідами речовини темно-бурого кольору, вилучені у ході затримання ОСОБА_7 , від 20.05.2017 року.

Речові докази, а саме:

-серветку білого кольору зі слідами речовини темно-бурого кольору, два скляні стакани ємкістю 100 грамів, два пластикові стакани ємкістю 400 грамів, один пластиковий стакан ємкістю 150 грамів, один скляний стакан ємкістю 200 грамів, - після набрання вироком законної сили знищити.

-шорти джинсові синього кольору зі слідами речовини темно-бурого кольору, тапочки чорного кольору, футболку білого кольору зі слідами речовини темно-бурого кольору, носки чоловічі, труси чоловічі, які були вилучені в ході огляду приміщення КУ «МКЛ №10», які належали потерпілому ОСОБА_17 , - після набрання вироком законної сили знищити.

-джинси блакитного кольору зі слідами речовини темно-бурого кольору, спортивну куртку темно-синього кольору зі слідами речовини темно-бурого кольору, футболку синього кольору зі слідами речовини темно-бурого кольору, ніж розкладний з пластмасовою рукояткою коричневого кольору зі слідами речовини темно-бурого кольору, вилучені у ході затримання ОСОБА_7 , від 20.05.2017 року, - після набрання вироком законної сили знищити.

-DVD-диск, на якому містяться відеозаписи з камер спостереження, встановлених у кафе-бару «Ірина», який розташований за адресою: м. Одеса, площа Б. Дерев`янка, 2 , щодо подій які мали місце в період часу з 01 год. 15 хв. до 01 год. 40 хв. 20.05.2017 року, - зберігати в матеріалах справи.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_7 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в сумі 200000 гривень 00 копійок, - закрити, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляції обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

суддя ОСОБА_2

присяжний ОСОБА_3

присяжний ОСОБА_4

присяжний ОСОБА_5