УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/1320/22

Провадження № 1-кс/486/286/2022

22 грудня 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: слідчого ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0001771, внесеному 05.10.2022 року до ЄРДР, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

19.12.2022 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0001771, внесеному 05.10.2022 року до ЄРДР, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що Слідчим відділенням ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001771, внесеному 05.10.2022 року до ЄРДР, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що у громадянина України ОСОБА_6 , який перебував за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у невстановлений період часу з 25.03.2022 року по 31.05.2022 року, виник злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Незважаючи на те, що з 16.03.2022 року передбачено кримінальну відповідальність за поширення матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, в період часу, з 25.03.2022 року по 31.05.2022 року, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_1 , використовуючи мобільний телефонмарки «VIVO», який був підключений до мережі «Інтернет», з власної сторінки (аккаунту) « ОСОБА_9 » у соціальній мережі «Одноклассники» (відомості облікового запису: ID профілю: НОМЕР_1 , посилання на профіль: http://ok.ru/profile/19), маючи 71 особу в категорії «Друзья», будучи учасником 8 груп в даній мережі, самостійно віднаходив та за власною ініціативою поширював на вказаній сторінці, яка є відкритою та загальнодоступною, матеріали невизначеному колу осіб, в яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

06.12.2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, тобто у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Слідчий зазначає, що санкція ч. 2 ст. 436-2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України передбачає такий додатковий вид покарання як конфіскація майна.

Так, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.11.2022 року (номер інформаційної довідки 314734620) встановлено, що право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 , зареєстроване за ОСОБА_6 (розмір частки 565/1000), який набув права власності 30.01.2014 року на підставі договору дарування, а також за ОСОБА_10 (розмір частки 435/1000), який набув права власності 08.10.2012 року на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради.

А тому з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, а також з метою запобігання можливості відчуження вказаного майна підозрюваного слідчий просив накласти арешт.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання та просили його задовольнити, акцентуючи увагу на тому, що дана процесуальна дія передбачена КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 заперечували проти клопотання слідчого, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 не збирається відчужувати належну йому частку квартири АДРЕСА_2 , а слідчий не надав відповідні докази щодо цього питання.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частинами 2, 5 цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

В обґрунтування необхідності накладення арешту на вищевказане майно, слідчий вказав на забезпечення можливої конфіскації майна, а також з метою запобігання можливості відчуження вказаного майна підозрюваним.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.12 ст. 170 КПК України заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Врахувавши правову підставу для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а тому слід надати згоду на арешт майна підозрюваного ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9, 131, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0001771, внесеному 05.10.2022 року до ЄРДР, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, про арешт майна, задовольнити.

У кримінальному провадженні № 0001771 від 05.10.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2КК України, накласти арешт на нерухоме майно, яким володіє ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 565/1000 частку квартири АДРЕСА_2 , заборонивши відчуження та розпоряджання даним майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_11 ОСОБА_12