УХВАЛА

24 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 522/5666/18

провадження № 51-2414ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на судові рішення щодо засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:

Потерпіла ОСОБА_4 звернулась до Суду з касаційною скаргою, в якій вона порушує питання про перевірку судових рішень, постановлених щодо засудженого

ОСОБА_5 , у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу потерпілою подано без додержання вимог пунктів 1, 3, 4, 5 ч. 2, ч. 6 цієї статті.

За п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак всупереч зазначеним вимогам закону касаційна скарга потерпілої адресована до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що у касаційній скарзі необхідно зазначити судові рішення, що оскаржуються.

Однак, потерпіла у вступній частині касаційної скарги вказує на оскарження нею вироку суду, ухвали апеляційного суду, не конкретизуючи при цьому назви судів та дати постановлення оскаржених судових рішень, а також зазначає, що скарга подається

на вирок Одеського апеляційного суду від 17 січня 2023 року, однак при цьому формулює свої вимоги у прохальній частині скарги щодо вироку Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2021 року та ухвали Одеського апеляційного суду від 18 січня 2023 року, чим допустила суперечності. Крім того, зазначене перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень

при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого

(ст. 414 КПК).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа,

яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону,

що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанцій при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи

в обґрунтування кожної позиції.

Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, потерпіла

ОСОБА_4 у касаційній скарзі не наводить конкретних порушень, допущених судами під час постановлення оскаржених судових рішень, які б відповідно до положень ч. 1 ст. 438 КПК з урахуванням приписів статей 412-414 цього Кодексу були б підставами для їх скасування чи зміни.

Крім того, потерпіла, зазначаючи в касаційній скарзі про позбавлення її судом можливості взяти участь у судовому засіданні, не конкретизує, яким саме судом було допущене таке порушення.

Крім цього, потерпіла у прохальній частині скарги порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду в частині застосування до засудженого амністії, однак відповідного обґрунтування зазначеної вимоги із посиланням на підстави, передбачені процесуальним законом, мотивувальна частина касаційної скарги не містить.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи,

яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Прохальна частина касаційної скарги має узгоджуватися з положеннями ст. 436 КПК, оскільки нечітке, суперечливе чи таке, що не відповідає наведеним вимогам, прохання скаржника унеможливлює прийняття судом касаційної інстанції відповідного рішення згідно вимог закону.

Положеннями ст. 436 КПК, визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Однак, вимоги потерпілої у касаційній скарзі про залишення без змін вироку суду першої інстанції та часткове скасування ухвали апеляційного суду, а саме в частині звільнення від визначеного місцевим судом основного покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році», є суперечливими та не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК, а також зі змістом мотивувальної частини касаційної скарги.

З огляду на це потерпіла має чітко зазначити у прохальній частині касаційної скарги, яке саме рішення повинен прийняти Суд з урахуванням положень вказаної статті.

Крім того, в порушення вимог ч. 6 ст. 427 КПК потерпілою не долучено до касаційної скарги її копій з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження й усім учасникам судового провадження.

Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим

ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу потерпілої без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою,

яка подала касаційну скаргу.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК не додано усіх документів, які мають подаватися разом

з касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на судові рішення щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.

У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3