Справа № 734/4331/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/73/23
Категорія - ч.3 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 25 травня 2018 року за №0000450 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2020 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Остер Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, не працюючого, з неповною середньою освітою 7 класів, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2020 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

- за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на вісім років з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років шість місяців з конфіскацією усього належного йому майна.

ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та його виправдано.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 залишено тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з 08 вересня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у сумі 9 983 грн. 62 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2018 року на грошові кошти у сумі 2 (два) американські долари серії - L22370073А та грошові кошти загальною сумою 769 (сімсот шістдесят дев`ять) грн., однією купюрою номіналом 500 грн. серії - ХА 2329541, однією купюрою 200 грн. серії - АВ3243910, двома купюрами номіналом по 20 грн. серії - ТН 7688681, ТВ 8967115, двома купюрами номіналом по 10 грн. серії - ХЖ 9740835,Цз 2521172, однією купюрою номіналом 5 грн. серії - ТГ 2100676, чотирма купюрами номіналом по 1 грн. серії - УУ 4676683, РБ 5438336, ПЖ 6708039, ПЗ 718883, що були вилучені 08 вересня 2018 року під час затримання ОСОБА_8 ( т.2 а.с.33-36) залишено чинним до виконання конфіскації, в іншій частині арешт накладений ухвалами слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2018 року, від 18 вересня 2018 року, 03 серпня 2018 року - скасовано (т.1 а.с. 238-239), ( т.2 а.с.2-4).

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 09 липня 2018 року близько 17 год. 00 хв. за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідування особою, перебуваючи в с. Шуляки Козелецького району Чернігівської області, маючи умисел на здійснення викрадення чужого майна, через вхідні двері проник до житлового будинку ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи в будинку, ОСОБА_11 з метою відкритого викрадення чужого майна, застосував насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, а саме наніс ОСОБА_12 декілька ударів руками по тулубу та руках, чим спричинив останній тілесні ушкодження, внаслідок чого відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 3400 грн., мобільним телефоном марки «Нокіа 1280», вартістю 130 грн. з карткою оператора мобільного зв`язку TOB «лайфселл», вартістю 60 грн., які належать ОСОБА_12 , чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 3590 грн.

У подальшому ОСОБА_8 01 серпня 2018 року близько 17 год. 30 хв. за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи в с. Шуляки Козелецького району Чернігівської області, маючи умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання їх суспільно-небезпечних наслідків, через вхідні двері проник до житлового будинку ОСОБА_13 , розташованого за адресою АДРЕСА_3 . Перебуваючи в будинку, ОСОБА_11 реалізовуючи свій умисел направлений на заволодіння чужим майном застосував насильство, небезпечне для здоров`я потерпілого, а саме наніс ОСОБА_14 не менше десяти ударів руками, ногами та дерев`яною палицею по тулубу, руках та ногах потерпілого, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді: забою м`яких тканин правового плеча з підшкірною гематомою та синцем; 2-х синців на правій верхній кінцівці; 2-х синців на лівій верхній кінцівці; 2-х синців на грудній клітці; 3-х синців на лівій нижній кінцівці, внаслідок чого заволодів мобільним телефоном марки «SAMSUNG DUOS» моделі D 780, вартістю 555 грн. з карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю 25 грн. та зник з місця події, чим спричинив ОСОБА_15 матеріальні збитки на загальну суму 580 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_8 06 вересня 2018 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи в с. Косачівка Козелецького району Чернігівської області, маючи умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання їх суспільно-небезпечних наслідків, через вхідні двері проник до житлового будинку ОСОБА_16 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 . Перебуваючи в будинку, ОСОБА_11 , реалізовуючи свій умисел направлений на заволодіння чужим майном, застосував насильство, небезпечне для здоров`я потерпілого, а саме наніс ОСОБА_16 не менше 3-х ударів руками, ногами, дерев`яною палицею по тулубу та руках потерпілого, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді: забою з синцем м`яких тканин правого плеча; забою м`яких тканин з синцем лівого плеча; одного синця на правому променево-зап`ястному суглобі, внаслідок чого заволодів грошовими коштами у сумі 12000 гривень та мобільним телефоном «Bravis» Fl80 ring, вартістю 220 грн. 15 коп. з карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю 50 грн., на рахунку якого знаходились грошові кошти в сумі 461 грн. та зник з місця події, чим завдав ОСОБА_16 матеріальні збитки на загальну суму 12 731 грн. 15 коп.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у тому, що він у порушення Постанови ВРУ №2471 від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», яка забороняє громадянам мати у власності боєприпаси без передбаченого законом дозволу, Положення про дозвільну систему, затвердженого КМУ №576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, у невстановлений у ході досудового розслідування час та місці, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, без передбаченого законом дозволу придбав та зберігав в житловому будинку за місцем свого проживання, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 - 13 патронів, які є боєприпасами, придатними для стрільби, до їх вилучення 08 вересня 2018 року працівниками поліції під час обшуку. Два з цих патронів є бойовими 5,45 мм проміжними патронами з кулями зі сталевими сердечниками (7Н6, 7Н6М), 1982 року випуску, виробництва СРСР, що призначені для стрільби з бойової автоматичної вогнепальної зброї відповідного калібру, а саме автоматів моделей АК-74, АКС-74, АК-74Н, АКС-74Н, АК-74М, АКС-74У, АКС-74УН і АКС-74УН2 та ручного кулемета моделі РПК-74. Одинадцять з них є бойовими 7,62 мм патронами, 7 з яких є снайперськими гвинтівочними патронами з кулями зі сталевими сердечниками (7Н1), 1974 року випуску, виробництва СРСР, а інші 4 є гвинтівочними патронами з бронебійного-запалювальними кулями «БЗ» (7БЗ-3), 1980 року випуску, виробництва СРСР, що призначені для стрільби з гвинтівок Мосіна 1891/30 рр. і СВД, карабінів Мосіна зразків 1938 і 1944 рр., ручних кулеметів Дегтярева, ПК і з іншої автоматичної зброї, до їх вилучення 08 вересня 2018 року працівниками поліції під час обшуку.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 187 КК України - закрити, на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

- Вважає, що вирок підлягає скасуванню, оскільки вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України не доведена належними та допустимими доказами у справі.

- Вказує, що суд відхилив клопотання сторони захисту про повторний допит у судовому засіданні свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , а також про приєднання в якості доказу акта від 04 листопада 2018 року і відеофайлів за участі потерпілого ОСОБА_16 , які були відкриті прокурору.

- Звертає увагу колегії суддів, що прокурору було відкрито саме протокол опитування особи за її згодою, мова йде про двох свідків, а не протоколу допиту потерпілого, як вказав суд у вироку. Відтак, суд порушуючи право на захист та принцип змагальності безпідставно відмовив стороні захисту у задоволенні його клопотання.

- Переконана, що докази, на які послався суд по епізоду нападу на ОСОБА_10 не доводять вину підзахисного ОСОБА_8 . Зокрема, посилаючись на висновки експертиз №133 (б) від 22 грудня 2018 та №563 від 23 листопада 2018, вказує, що вони не містять доказів вини обвинуваченого або її спростування, та є недопустимим доказом.

- Щодо епізоду розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_13 також вважає докази такими, що не доводять вину обвинуваченого. Зокрема, обґрунтовуючи вирок в цій частині суд послався на показання свідка ОСОБА_19 , які прямо не вказують на вину ОСОБА_8 , а отже є припущеннями у вироку суду.

- Переконана, що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.09.2018 року за участі потерпілого не можна приймати як доказ та враховувати під час постановлення рішення, оскільки потерпілий не впізнав ОСОБА_8 , як особу яка вчинила на нього напад.

- По епізоду з потерпілим ОСОБА_16 , судом першої інстанції протиправно не визнано недопустимим доказом протокол обшуку автомобіля від 08 вересня 2020 року, який проведено з рядом порушень. З моменту затримання ОСОБА_8 до проведення цієї слідчої дії доступ до його транспортного засобу був відкритим, участь у обшуку автомобіля брали оперативні співробітники, про яких нічого не вказано у відповідному протоколі. При цьому, зазначає, що потерпілий ОСОБА_16 у судовому засіданні допитаний не був, а тому обставини та дата зникнення у нього документів не відомі. Крім того, при затриманні ОСОБА_8 у автомобілі, йому не було надано права бути присутнім при обшуку та не було вчасно роз`яснено право на захист, в тому числі при проведенні вказаної процесуальної дії. Також просить колегію судді врахувати показання свідка ОСОБА_20 , допитаної судом, яка чітко вказала, що ОСОБА_8 не та особа, що приїздила в село 06.09.2018 на сріблястій машині.

- Зауважує, що пред`явлення ОСОБА_8 для впізнання потерпілими за фотознімками відбувалося з порушеннями кримінального процесуального закону, адже фотознімки містили різкі відмінності.

В поданих запереченнях прокурор просить залишити апеляційну скаргу захисника без задоволення, а вирок суду - без змін.

Заслухавши доповідь головуючого судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали, що оскаржуваний вирок суду є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Винуватість ОСОБА_8 в скоєнні злочинів, за які його засуджено, підтверджена низкою ретельно досліджених судом першої інстанції доказів, яким суд дав правильної правової оцінки.

Так, ОСОБА_8 , не визнаючи себе винуватим, в суді першої інстанції і в апеляційному суді категорично заявив, що він не перебував в селах Шуляки та Косачівка Козелецького району 9 липня, 1 серпня, 6 вересня 2018 року і ніякого відношення до скоєних злочинів не має.

Його показання спростовуються наступними доказами.

1. По епізоду відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_10 остання показала, що 9 липня 2018 року невідомий чоловік проникнув в її хату і відкрито заволодів її грішми, заподіявши потерпілій тілесні ушкодження.

Незважаючи на те, що ця потерпіла не дала прямих показань, що злочин відносно неї скоїв саме ОСОБА_8 , на думку колегії суддів це не виправдовує його. Так, з показань потерпілої в суді першої інстанції видно, що до початку судового засідання з нею спілкувались батько та адвокат обвинуваченого, привозили її в судове засідання. В засідання апеляційного суду вона також була привезена стороною захисту. Вказане свідчить про психологічний вплив на жінку похилого віку а відповідно - небажання її давати прямі показання на обвинуваченого.

Проте, при огляді місця події були знайдені і вилучені матеріальні сліди злочину, а саме: поламана дерев`яна палиця, якою була побита потерпіла. На цій палиці знайдені сліди поту, який міг походити від ОСОБА_8 . У дворі потерпілої знайдено два недопалка сигарет, на яких знайдено слину, яка могла походити від обвинуваченого. Крім того, при огляді житла потерпілої на шафі з одягом виявлено сліди пальців рук, один з який належить ОСОБА_8 , що є прямим і беззаперечним доказом того, що ОСОБА_8 проникав в будинок потерпілої ОСОБА_10 , отже саме він і скоїв на неї розбійний напад.

Наведене вище підтверджено висновками судових експертиз, досліджених судом і описаних у вироку.

Отже, речові докази та результати їх експертних досліджень, покладені в обґрунтування вироку, не можуть бути простим співпадінням, колегія суддів вважає, що вони поза розумним сумнівом підтверджують винуватість ОСОБА_8 по цьому епізоду.

2. По епізоду розбійного нападу на ОСОБА_13 , потерпілий при проведенні з ним упізнання осіб по фотографіях упізнав ОСОБА_8 , який скоїв на нього розбійний напад 01 серпня 2018 р. Свідок ОСОБА_19 показав, що в цей день в селі Шуляки Козелецького району він бачив автомобіль «Шкода Октавія» сріблястого кольору і запам`ятав та назвав номер цього автомобіля. Як встановлено під час досудового розслідування і підтверджено самим обвинуваченим в суді, автомобілем даної марки та кольору д.н. НОМЕР_1 користувався саме він. Біля будинку потерпілого було знайдено сліди автомобіля. Отже, сукупність прямих і непрямих доказів не являються випадковим збігом обставин, а прямо свідчать про скоєння злочину саме ОСОБА_8 .

Той факт, що потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні відмовився давати показання, свідчить не про невинуватість ОСОБА_8 , а лише про реалізацію потерпілим своїх прав. Наведених доказів достатньо для висновку суду поза розумним сумнівом про винуватість обвинуваченого в скоєнні цього злочину.

3.По епізоду розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_16 06 вересня 2018 р. винуватість ОСОБА_8 підтверджена наступним.

Згідно протоколу огляду місця поді 07 вересня 2018 р., в будинку ОСОБА_16 знайдено сліди пальців рук. У відповідності до висновків дактилоскопічної експертизи, сліди пальців рук, вилучені з місця події, залишені ОСОБА_8 .

Вказаний факт, який є беззаперечним, спростовує показання ОСОБА_8 в тій частині, що він ніколи не був в селах Шуляки і Косачівка Козелецького району і ніколи не спілкувався з потерпілими.

Відповідно до протоколу впізнання осіб за фотознімками від 07 вересня 2018 р., потерпілий ОСОБА_16 упізнав ОСОБА_8 як особу, яка скоїла на нього розбійний напад.

Під час проведення обшуку автомобіля «Шкода Октавія» д.н. НОМЕР_1 , було знайдено та вилучено, зокрема, особисті документи ОСОБА_16 : трудова книжка колгоспника, військовий квиток, посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС.

Обвинуваченому не інкриміновано крадіжки документів, проте цей доказ, на думку колегії суддів, також прямо свідчить про скоєння злочину ОСОБА_8 саме відносно потерпілого ОСОБА_16 , є належним і допустимим, підставно покладений в обґрунтування вироку. Обшук проводився на підставі ухвали слідчого судді. При обшуку були присутні поняті, які ніяких зауважень і застережень при його проведенні не заявили. Крім того, при проведенні обшуку був присутній прокурор. Присутність чи відсутність ОСОБА_8 при проведенні обшуку ніякого значення не має, адже він ні у який спосіб не міг би змінити порядок і процедуру обшуку і якимось чином вплинути на його хід. Щодо знайдених в ході обшуку речей, то обвинувачений давав з цього приводу свої показання, які усвідомлені судом та їм дана відповідна оцінка. Протокол обшуку заповнений відповідно до вимог закону, відеозапис до протоколу обшуку підтверджує це.

На момент розгляду справи в суді потерпілий ОСОБА_16 помер. Тому допитати його неможливо і суд виходить з тих доказів, які є в його розпорядженні.

Свідок ОСОБА_17 показала суду, що спілкувалась з ОСОБА_16 після скоєння злочину відносно нього і той повідомив їй обставини скоєння на нього розбійного нападу, найменування та кількість майна, яким заволодів нападник. Потерпілий повідомив, що нападники, яких було двоє, були чоловіком і жінкою ромської національності.

Ці показання з чужих слів обґрунтовано визнані судом належними й допустимими доказами, оскільки вони підтверджуються іншими доказами сторони обвинувачення.

Тілесні ушкодження, заподіяні усім потерпілим, були встановлені в ході судово-медичних досліджень, результати яких ретельно виписані у вироку. Зокрема, ОСОБА_10 було заподіяно легкі тілесні ушкодження, які не були небезпечними для життя і здоров`я потерпілої, а потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_16 було заподіяно тілесні ушкодження, небезпечні для особи, яка зазнала нападу.

Усі протоколи упізнання осіб по фотографіях, де потерпілі упізнали ОСОБА_8 як нападника, є належними і допустимими доказами, в них заповнені усі відповідна графи, а самі упізнання проводилися через максимально короткий час після злочинів, учасники цих слідчих дій не виказали заперечень чи незгоди з фактом і результатами їх проведення, що підтверджує належність цих доказів (т.2 а.с.6,8, т.2 а.с. 247). Різких відмінностей між зовнішністю осіб, фотографії яких використовувались у цих протоколах, немає.

Виконуючи вказівки, які містяться в ухвалі Верховного Суду від 04.09.2022 р., (т.7 а.с. 170) колегія суддів виконала їх і безпосередньо в судовому засіданні дослідила доказ сторони захисту, зокрема відеозапис опитування адвокатом ОСОБА_7 потерпілого ОСОБА_16 , в присутності громадян ОСОБА_18 та ОСОБА_17 (т.5 а.с.214). Згідно відеозапису, ця дія відбулась 04.11.2018 р. На відеозапису видно, що потерпілому ОСОБА_16 пред`являється копія протоколу упізнання осіб по фотографіях, в якому він уже приймав участь раніше і на якому зображений ОСОБА_8 ОСОБА_16 , оглянувши цю копію, не упізнав ОСОБА_8 як особу, яка скоїла на нього розбійний напад.

Після перегляду цього відеозапису в судовому засіданні, сторона захисту відмовилась від свого клопотання про допит в судовому засіданні свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , у зв`язку з чим вони в суд не викликались.

Даючи оцінку цьому доказу, колегія суддів апеляційного суду вважає його вочевидь неналежним і недопустимим, з огляду на таке.

Відеозапис здійснено 04.11.2018р. що зафіксовано безпосередньо на носії цього запису та у складеному адвокатом акті (т.5 а.с.171).. Сторона обвинувачення відкрила стороні захисту матеріали кримінального провадження 27.11.2018 р., проте сторона захисту не повідомила, що володіє доказами на користь обвинуваченого. Це питання постало в судовому засіданні тільки 21.10.2019 р., після смерті потерпілого ОСОБА_16 30.09.2019 р. і такі дії сторони захисту колегія суддів розцінює як такі, що спеціально сплановані, аби було неможливо допитати потерпілого в суді.

Відповідно до ч.3 ст. 93 КПК, передбачено дії, які вчиняє захисник, збираючи докази. Допит потерпілого захисником законом не передбачений.

Проникнення адвокатом ОСОБА_7 в помешкання потерпілого ОСОБА_16 було здійснено без його добровільної згоди, а під час так званого «впізнання» він не був попереджений про своє право не давати показань, не роз`яснені права, передбачені ст. 55 КПК України.

Пред`явлення потерпілому копії протоколу впізнання фактично є повторних впізнанням однієї і тієї ж особи, а згідно ч.6 ст. 228 КПК проведене вже впізнання за фотознімками виключає можливість пред`явлення тієї ж особи для впізнання.

Потерпілому ОСОБА_16 було надано для огляду неякісну ксерокопію протоколу впізнання, що унеможливлювало ним упізнати на ній когось. До того ж ОСОБА_16 був людиною похилого віку, з моменту нападу на нього пройшло більше 1 року і упізнати за таких обставин свого нападника йому було важко.

Під час судового розгляду було перевірено незаконність дій працівників правоохоронних органів відносно ОСОБА_8 .. Так, слідчим П`ятого слідчого відділу Державного бюро розслідувань від 01 листопада 2022 р. було розслідуване кримінальне провадження у зв`язку з заявою ОСОБА_8 про застосування до нього недозволених методів ведення слідства. Постановою від 01 листопада 2022 р. кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю у діях службових осіб ГУНП в Чернігівський області складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Даючи оцінку цій постанові, колегія суддів зауважує, що у справі немає жодного доказу обвинувачення, який би був отриманий з безпосередньою участю обвинуваченого, який не давав ніяких пізнавальних показань, не видавав ніяких предметів, не співробітничав за слідством. Його участь як обвинуваченого в цьому кримінальному провадженні була максимально пасивною. Тому заяви ОСОБА_8 про незаконні методи ведення слідства колегія суддів однозначно розцінює як такі, що направлені на покращення його становища.

В засіданні апеляційного суду були допитані потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які прямо не вказали на обвинуваченого як на особу, що скоїла відносно них злочин. Даючи оцінку цим показанням, колегія суддів звертає увагу, що потерпіла ОСОБА_10 була привезена в суд стороною захисту, давала показання через значний проміжок часу після злочину, є особою похилого віку, тому її показання в суді апеляційної інстанції не виправдовують обвинуваченого. Показання потерпілого ОСОБА_9 взагалі стосуються епізоду, за яким обвинувачений був виправданий.

Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , допитані в судовому засіданні, дали показання, які не викривають обвинуваченого в злочині, проте й не виправдовують його, тому на показання цих свідків колегія суддів не звертає уваги як на такі, що не несуть у собі доказового значення.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 186, ч.3 ст. 187 КК України є правильною. При призначенні покарання суд у повній мірі врахував усі обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого і призначив покарання, яке у повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, яке, на думку колегії суддів, є достатнім для виправлення і перевиховання засудженого.

Виправдання обвинуваченого в частині пред`явленого йому обвинувачення свідчить про повноту судового розгляді та об`єктивність і неупередженість суду.

Порушень закону, які були б підставою для безумовного скасування оскаржуваного судового рішення, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст..404, 407,409,419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення. а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2020 року стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу негайно після проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3-х місяців з моменту проголошення, а засудженим під вартою - в той же строк з моменту отримання її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4