КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 19 квітня 2023 рокуапеляційну скаргу з доповненнями прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 30 березня 2023 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

представників

ТОВ «Шаркс» ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 24.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України про арешт майна, а саме: спеціального вантажного сідлового тягача марки MAN, д.н.з НОМЕР_1 , з ідентифікаційним номером НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 ; спеціалізованого напівпричепа Н/ПР - цистерни марки Magyar, з ідентифікованим номером НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ( НОМЕР_5 ); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ( НОМЕР_6 ); ключа від транспортного засобу - що належать на праві власності ТОВ «Шаркс»; товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів № 111-1 від 21.03.2023, а також рідину, яка знаходилась в цистерні транспортного засобу з характерним запахом паливно-мастильних матеріалів у кількості 23580 кг., що було вилучене в ході огляду транспортного засобу 21.03.2023.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на тимчасово вилучене майно за результатами проведення огляду спеціального вантажного сідлового тягача марки марки MAN, д.н.з НОМЕР_1 з напівпричепом Н/ПР - цистерни марки Magyar д.н.з. НОМЕР_4 , які відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_5 , НОМЕР_6 належать ТОВ «Шаркс» та перебувають у користуванні ОСОБА_10

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованною, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження.

Зазначає, що проведеними заходами перевірок, підтверджено злочинну діяльність на ТОВ «Науково-Виробниче Підприємставо «Новітні Нанотехнології», яка полягає у виготовленні контрафактного дизельного палива, шляхом переробки низькоякісної фальсифікованої продукції шляхом додавання різних розчинників.

Також слідчим суддею проігноровано ті обставини, що слідчим саме з метою перевірки обставин вчинення кримінального правопорушення та встановлення чи та сама продукція яка вироблена на ТОВ «Науково-Виробниче Підприємство «Новітні Нанотехнології» () траспортується в інші регіони України та перебуває у цистерні яка перебувала на території виробництва, винесено постанову про призначення судово-хімічної експертизи та подано на виконання КНІСЕ у м. Києві. Відтак, вважає, що суд першої інстанції позбавляє можливості орган досудового розслідування у досягненні мети кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді, пояснення представників власника майна, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Відділом процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 24 лютого 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000012, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службовими особами ТОВ «Науково-Виробниче Підприємство «Новітні Нанотехнології» (), за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Неданчичі, вул. Садова 1а, здійснюється незаконне виготовлення, зберігання, збут підакцизних товарів, а саме: контрафактного дизельного палива шляхом переробки низькоякісної фальсифікованої продукції із додавання різних розчинників. В подальшому незаконно вироблена продукція транспортується в інші регіони України з метою збуту.

22 березня 2023 року в ході огляду транспортного засобу, а саме: спеціального вантажного сідлового тягача марки MAN, д.н.з НОМЕР_1 , з ідентифікаційним номером НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 ; спеціалізованого напівпричепа Н/ПР - цистерни марки Magyar, з ідентифікованим номером НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ( НОМЕР_5 ); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ( НОМЕР_6 ); ключа від транспортного засобу - що належать на праві власності ТОВ «Шаркс»; товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів № 111-1 від 21.03.2023, а також рідину, яка знаходилась в цистерні транспортного засобу з характерним запахом паливно-мастильних матеріалів у кількості 23580 кг.

Постановою детектива першого відділу детективів підрозділу детективі із захисту економіки у сфері обігу підакцизних товарів Головного підрозділу детективі Бюро економічної безпеки України ОСОБА_11 від 23 березня 2023 року вилучені в ході огляду спеціального вантажного сідлового тягача марки MAN, д.н.з НОМЕР_1 , з напівпричепом Н/ПР цистерна марки Magyar д.н.з. НОМЕР_4 , які відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_5 , НОМЕР_6 належать ТОВ «Шаркс» та перебувають у користуванні ОСОБА_10 , який знаходився біля виїзду з території нафтопереробного заводу, який розташований за адресою: Чернігівська обл., Чернігівський район. С. Неданчичі, вул.. Садова 1а речі та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000012.

23 березня 2023 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 направив до Шевченківського районного суду м. Києва клопотання про накладення арешту на вказане майно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2023 року у задоволенні клопотання прокурора відмовлено, з тих підстав, що клопотання прокурора є необґрунтованим та безпідставним, а наведені прокурором обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту з метою збереження речових доказів.

Колегія суддів погоджується із таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п. 1 ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі збереження речових доказів.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слід переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення, які можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, - з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Однак, колегія суддів вважає, що в клопотанні та долучених до нього матеріалах, не надано достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які послався прокурор.

З наявної в матеріалах провадження постанови детектива першого відділу детективів підрозділу детективі із захисту економіки у сфері обігу підакцизних товарів Головного підрозділу детективі Бюро економічної безпеки України ОСОБА_11 від 23 березня 2023 року, незрозуміло, яке доказове значення має вказане майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України.

Крім того, зі змісту клопотання та доданих до нього копій матеріалів кримінального провадження № 0000012 від 24.02.2023 вбачається, що досудове розслідування у ньому здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідування у кримінальному провадженні № 0000012 від 24 лютого 2023 року вбачається, що відомості внесено про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України, за наступних обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: «Встановлено, що службовими особами ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Новітні нанотехнології», за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с.Неданчичі, вул. Садова, 1а, здійснюється незаконне виготовлення, зберігання, збут підакцизних товарів, а саме: контрафактного дизельного палива та бензину шляхом переробки низькоякісної фальсифікованої продукції із додаванням різних розчинників. У подальшому незаконно виготовлена продукція транспортується в інші регіони України з метою збуту. Одне з яких розташоване за адресою: м.Київ, вул. Стеценка, 22».

Відповідно до ч.2 ст.204 КК України передбачена кримінальна відповідальність зокрема, за незаконне виготовлення пального або інших підакцизних товарів. У той же час кримінальна відповідальність за незаконне транспортування пального передбачена ч.1 ст. 204 КК України.При цьому, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення, згідно витягу з ЄРДР, відсутня.

Відтак, предметом доказування в межах даного кримінального провадження відповідно до ст. 91 КПК України є відомості, щодо незаконного виготовлення пального ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Новітні нанотехнології», за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с.Неданчичі, вул. Садова, 1а.

При цьому, відповідно до об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204 КПК України відповідальність настає саме за незаконне виготовлення. Разом із тим, до клопотання стороною обвинувачення не долучено даних, які б свідчили про те, що вчинено суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 204 КК України.

Разом із тим, в матеріалах клопотання відсутні будь-які дані щодо незаконного виготовлення ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Новітні нанотехнології».

Крім того, у даному клопотанні порушується питання про арешт майна транспортного засобу, спеціалізованого напівпричепу, свідоцтв про їх реєстрацію, ключів ТОВ «ШАРКС» - перевізника, що має відповідну ліцензію на здійснення перевезення небезпечних вантажів та рідини з характерним запахом паливно-мастильних матеріалів, яка поставлялася на адресу ТОВ «НОРМА ГЛОБАЛ», згідно договору перевезення вантажів № 20032023-3 від 20.03.2023 р.Однак, стосовно вказаних юридичних осіб відомості до ЄРДР не внесені.

Також слідчим суддею враховано і те, що майно про арешт якого порушується питання, здійснено в ході проведення огляду, на проведення якого у подальшому в порушення вимог ст.ст. 234, 237 КПК України дозвіл слідчого судді отриманий не був, вилучення такого майна та подальше його утримання здійснено без відповідних правових підстав.

Враховуючи зазначене, а також те, що в матеріалах, які додані до клопотання прокурора, відсутні докази, що вказане майно набуто кримінально протиправним шляхом або є предметом кримінального правопорушення, то існування правової підстави для арешту вказаного майна з метою забезпечення збереження речових доказів спростовується та свідчить про формальність постанови слідчого про визнання зазначеного майна речовими доказами.

Слідчий суддя надав оцінку усім доказам, які наявні в матеріалах справи та які стосуються предмету кримінального провадження, з чим погоджується колегія суддів.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що прокурором не доведено необхідності задоволення клопотання про накладення арешту, а в матеріалах справи відсутні достатні та переконливі докази, що вказане майно може бути певним чином приховано, знищено, зіпсовано, втрачено, передано, перереєстровано чи відчужено.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні обставин та доданих до нього матеріалах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Відтак, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 167, 170 - 173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання прокурора з підстав недоведеності та необґрунтованості необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді в матеріалах судового провадження і зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2023 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 ,- без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14

Єдиний унікальний № 761/10633/23 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_15

Провадження № 11сс/824/2495/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК України