Справа № 523/843/21
Провадження №1-кп/523/527/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №№0000272, 0000933, 0000031, 0001321 від 10.11.2020, 13.11.2020 року, 11.01.2021 року, 08.12.2022 року, відповідно, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого та офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого:

- 15.12.2020 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.185, ст.ст.75, 76 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, зі звільненням від відбування покарання строком на 2 роки,

- 17.02.2022 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.309, ст.ст.75, 76 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, зі звільненням від відбування покарання строком на 1 рік,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29.10.2020 року, приблизно о 10:04 годині, підсудний ОСОБА_8 , перебуваючи в магазині «ЄВА» №488 ТОВ «Руш» за адресою: м.Одеса, вул.Отамана Головатого 161, діючи умисно і з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшов до столу на якому знаходився пакет з товарами магазину та скориставшись тим, що за ним його діями ніхто не спостерігає і не може йому завадити, шляхом вільного доступу, таємно викрав 1 пляшку «Пантін шампунь очищення та живлення, 400 мл.», вартістю 75,64 грн, 1 пляшку «Пантін шампунь інтенсивне відновлення, 400 мл.», вартістю 75,64 грн, 2 пляшки «Хед Шолдерс шампунь об?єм від самих коренів, 400 мл.», вартістю 185,98 грн, 2 подарункових пакета серії СВ, вартістю 24,06 грн, 2 пляшки «Глісс Кур Рідкий Шовк шампунь, 400 мл.», вартістю 145,88 грн, заволодівши якими вказаний підсудний направився до виходу з магазину, та з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд та спричинив матеріальну шкоду означеному ТОВ на загальну суму 507,74 гривень.

01.11.2020 року, приблизно о 16:53 годині, підсудний ОСОБА_8 , перебуваючи в магазині «ЄBA» №488 ТОВ «Руш» за адресою: м.Одеса, вул.Отамана Головатого 161, діючи умисно і повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшов до столу на якому знаходився пакет з товарами магазину та скориставшись тим, що за ним його діями ніхто не спостерігає та не може йому завадити, шляхом вільного доступу, таємно викрав 2 пляшки «Хед Шолдерс проти лупи енергія океану, 400 мл.», вартістю 185,98 грн, 1 пляшку «Хед Шолдерс проти лупи глибоке зволоження, 400 мл.», вартістю 92,99 грн, 1 пляшку «Хед Шолдерс проти лупи для нормального та жирного волосся, 400 мл.», вартістю 92,99 копійок, 1 подарунковий пакет серії СВ, вартістю 24,05 грн, заволодівши якими вказаний підсудний направився до виходу з магазину, та з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд та спричинив означеному ТОВ матеріальну шкоду на загальну суму 396,46 гривень.

11.11.2020 року, приблизно о 12:00 годині, підсудний ОСОБА_8 , перебуваючи на ринку «Північний» за адресою: м. Одеса, пр.Добровольського 114/2, побачив раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_9 , майно якого визначив об?єктом свого злочинного умислу.

Підсудний ОСОБА_8 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_9 здійснював покупку продуктів та залишив без нагляду на прилавку одного із торгівельних павільйонів свою сумку, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, таємно заволодів належними вказаному потерпілому: сумкою чорного кольору, із мобільним телефоном марки «Iphone 6s», в корпусі сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 3300 грн; грошовими коштами на загальну суму 250грн; фотоапаратом марки «PenTax», в корпусі сірого кольору, вартістю 600 гривень, заволодівши якими вказаний підсудний з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд та спричинив означеному потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 4150 гривень.

29.11.2020 року, приблизно о 20:00 годині, підсудний ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні інтернет-клубу за адресою: м.Одеса, пр.Добровольського, 147/1a, побачив раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_10 , майно якого визначив об`єктом свого злочинного умислу.

Підсудний ОСОБА_8 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_11 залишив без нагляду на одному із столів вищезазначеного інтернет-клубу належний йому планшет, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, таємно викрав планшет останнього марки Lenovo "TB X505L", в корпусі чорного кольору IMEI: НОМЕР_2 вартістю 4300 гривень, заволодівши яким вказаний підсудний з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд та спричинив означеному потерпілому матеріальну шкоду у наведеному розмірі.

01.01.2021 року, в період часу з 10:30 до 11:00 години, підсудний ОСОБА_8 , будучи засудженим з вироком суду від 15.12.2020 року та маючи незняту і непогашену у встановленому законом порядку судимість, знаходячись на автобусній зупинці «Пересипський міст» на вул.Отамана Головатого в м.Одеса, побачив у правій кишені раніше невідомої йому потерпілої ОСОБА_12 належний їй мобільний телефон марки «SONY», чорного кольору, імей: НОМЕР_3 , модель C5303 14W17, серійний номер НОМЕР_4 , який визначив об`єктом свого злочинного умислу.

Підсудний ОСОБА_8 , впевнившись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, діючи повторно, таємно викрав з правої кишені одягу потерпілої ОСОБА_12 належний їй мобільний телефон марки «SONY», чорного кольору, імей: НОМЕР_3 , модель C5303 14W17, вартістю 900 гривень, заволодівши яким вказаний підсудний з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд та спричинив означеній потерпілій матеріальну шкоду у наведеному розмірі.

13.01.2021 року, приблизно о 20:00 годині, підсудний ОСОБА_8 знаходячись біля будинку №69 по вул.Чорноморського Козацтва в м.Одесі, побачив у правій кишені раніше невідомого йому потерпілого ОСОБА_13 належний йому мобільний телефон марки «iPhone», сірого кольору, модель A1533, імей: НОМЕР_5 , який визначив об?єктом свого злочинного умислу.

Підсудний ОСОБА_8 , впевнившись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, діючи повторно, таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_13 мобільний телефон марки «iPhone» сірого кольору, модель А1533, імей: НОМЕР_5 , вартістю 3870 гривень, заволодівши яким вказаний підсудний з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд та спричинив означеному потерпілому матеріальну шкоду у наведеному розмірі.

07.12.2022 року, приблизно о 13:20 годині, підсудний ОСОБА_8 , достовірно знаючи про військову агресію рф та впровадження на території України воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» і затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, дію якого продовжено Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, затверджених законами України №2119-ІХ від 15.03.2022, №2212-ІХ від 21.04.2022, №2263-ІХ від 22.05.2022, №2500-ІХ від 15.08.2022, №2738-ІХ від 16.11.2022, прибув до приміщення магазину «Продукти - 1399» ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 307/а, де визначив об?єктом свого злочинного посягання майно, що знаходилось в торговельному залі вказаного магазину.

Підсудний ОСОБА_8 , перебуваючи в торгівельному залі вищевказаного магазину та впевнившись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, діючи умисно і повторно, з корисливих мотивів, намагався таємно викрасти сім однакових плиток шоколаду марки «Milka Strawbery cheesecake», вартістю 94,75грн за одну одиницю, на загальну суму 663,25 гривень, поклавши їх до кишені своєї куртки, але довести вчинення кримінального правопорушення до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони вказаного магазину одразу після перетину касової зони.

В судове засідання представники потерпілих ТОВ «Руш» ОСОБА_14 та ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_15 , потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 й ОСОБА_13 , будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, - не з`явились, при цьому вказані представники потерпілих та потерпілий ОСОБА_9 звернулись до суду із відповідними заявами щодо розгляду справи без їх участі, у зв`язку з чим, суд з урахуванням позиції сторін процесу та з метою дотримання розумності строків судового розгляду, вирішив здійснити розгляд кримінального провадження за відсутністю означених осіб.

Підсудний ОСОБА_8 повністю визнав свою провину по пред`явленому й викладеному в обвинувальних актах обвинуваченню у об`єднаному кримінальному провадженні, а будучи допитаним в судовому засіданні, надав суду детальні пояснення про час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за результатами попереднього обговорення з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону та наслідків її застосування, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих положень закону, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

За наведених підстав та отримавши покази від підсудного ОСОБА_8 , суд вважає, що винність останнього у вчиненні ним кримінальних правопорушень, фактичні обставини яких ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось у повному обсязі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Втім, за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000272 від 10.11.2020 року, дії підсудного ОСОБА_8 за епізодом від 29.10.2020 року кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України, з кваліфікуючими ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Проте, з такою позицією сторони обвинувачення суд погодитися не може, оскільки на час вчинення інкримінованого діяння за означеним епізодом підсудний ОСОБА_8 був раніше не судимим, адже перший вирок суду відносно нього в іншому кримінальному провадженні був ухвалений судом лише 15.12.2020 року.

При цьому, суд ураховує правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену в постанові від 14.09.2020 року (справа №591/4366/18, провадження №51-1122кмо20), за якою розтлумачивши можливість кваліфікації дій особи за ознакою «повторності», Суд відзначив, що єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторно» без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки «повторно», є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні.

Таким чином, Суд вказав на те, що у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Проте у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи, така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочині в іншому кримінальному провадженні.

Згідно ж з приписами ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_8 своїми умисними діями скоїв:

- за епізодом від 29.10.2020 року таємне викрадення чужого майна (крадіжка);

- за епізодами від 01.11.2020, 11.11.2020, 29.11.2020 року, 01.01.2021, 13.01.2021 року таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

- за епізодом від 07.12.2022 року закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а відтак його дії вірно кваліфіковані судом за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України, відповідно.

Положення ч.1 ст.185 КК України регламентують, що кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що карається (на час вчинення інкримінованого діяння) штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Кримінальна ж відповідальність за ч.2 ст.185 КК України настає за скоєння таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно або за попередньою змовою групою осіб, що карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

За ч.4 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою настає за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, що карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Положення ж ч.2 ст.15 КК України передбачають, що замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

З огляду на п.1 примітки ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або ст.187, 262 цього Кодексу.

Частина 1 ст.33 КК України регламентує, що сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 вказаного Кодексу, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_8 у цьому об`єднаному кримінальному провадженні, суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним, кількість (7 епізодів) і системність кримінально-протиправних діянь, їх корисливу спрямованість, суспільну небезпечність усіх епізодів кримінальних правопорушень, які в силу ст.12 КК України відносяться до категорії кримінального проступку, нетяжких і закінченого замаху на тяжкий злочин проти власності, а також судом ураховується відсутність матеріальної шкоди внаслідок повернення викраденого майна по деяким епізодам (від 11.11.2020, 29.11.2020 року, 07.12.2022 року), характеризуючі дані вказаного підсудного та стан його здоров`я.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що підсудний ОСОБА_8 забезпечений місцем реєстрації та проживання в м.Одесі, де характеризується негативно; на обліку в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я ООР» та КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР не перебуває, але страждає певними захворюваннями і станом на теперішній час проходить лікування у стаціонарі (за довідкою медичної частини №21 від 08.02.2023 року); офіційно не працевлаштований і суспільно-корисною працею не займався; є засудженим і має непогашену й незняту у встановленому законом порядку судимість за скоєння аналогічного злочину корисливої спрямованості, а також за вчинення кримінально-протиправного діяння у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

До того ж, інкриміновані підсудному ОСОБА_8 діяння за епізодами від 29.10.2020, 01.11.2020, 11.11.2020, 29.11.2020 року були вчинені до постановлення вироку Суворовського районного суду м.Одеси від 15.12.2020 року, епізоди ж від 01.01.2021, 13.01.2021 року мали місце в період іспитового строку за цим же вироком, а діяння за епізодом від 07.12.2022 року в період іспитового строку за вироком суду від 17.02.2022 року, який до того ж мав місце в умовах воєнного стану і збройної агресії рф проти України, що з урахуванням перебування його у розшуку в межах кримінальних проваджень №№0000272, 0000933, 0000031, свідчить про стійку схильність зазначеної особи до кримінально-протиправної поведінки, про системність вчинення ним кримінально-караних діянь та про небажання стати на шлях виправлення, що у свою чергу обумовлює висновок про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Разом із тим та згідно з обвинувальними актами, органом досудового розслідування та прокурорами в суді, у якості обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_8 , поміж іншого, визначено щире каяття.

Проте, з такою позицією органу досудового розслідування та прокурора в суді, суд погоджується лише частково, оскільки в судовому засіданні встановлено, що протягом досудового розслідування за епізодами від 29.10.2020, 01.11.2020 року, 01.01.2021, 13.01.2021 року і судового розгляду кримінальних проваджень за цими епізодами, підсудний ОСОБА_8 , незважаючи на визнання своєї провини та перебування на волі з часу вчинення діяння за цими епізодами (тобто з 29.10.2020 року) і до його затримання в межах кримінального провадження №0000914 (тобто до 23.12.2022 року), заподіяну потерпілій стороні за означеними епізодами матеріальну шкоду у повному обсязі - не відшкодував, а згідно з правовими висновками Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (постанови від 22.03.2018 року у справі №759/7784/15-к, від 09.10.2018 року у справі №51-275км17), щире каяття особи передбачає, окрім визнання фактів вчинення злочинів, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у скоєному, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, у бажані виправити наслідки вчиненого.

Втім, відомості, які б підтверджували факт щирого каяття підсудного ОСОБА_8 за наведених вище обставин за означеними епізодами, мали знайти своє відображення в матеріалах об`єднаного кримінального провадження, але відповідних доказів на підтвердження відшкодування вказаним підсудним або принаймні у намаганні відшкодувати завдану потерпілій стороні матеріальну шкоди за певними епізодами, до суду не надано і матеріали судового провадження таких даних не містять.

Отже, за приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_8 , суд відносить визнання ним своєї провини за усіма епізодами та відсутність матеріальних збитків внаслідок повернення викраденого майна за епізодами від 29.11.2020, 11.11.2020 року, 07.12.2022 року, а до обставин, що обтяжують покарання вказаного підсудного, як визначено у обвинувальному акті від 28.11.2022 року та не спростовано стороною захисту в суді, слід віднести рецидив злочинів.

Наряду з викладеним, зважаючи на позицію сторони захисту та досліджуючи питання можливості застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання підсудному ОСОБА_8 у даному об`єднаному кримінальному провадженні, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

Поняття суддівського розсуду або судової дискреції у кримінальному судочинстві розкрито у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.02.2018 року (справа №634/609/15-к), яке охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції, принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оцінюючі поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст.66, ст.67 КК України), визначення «інші обставини справи», або ж «інші обставини кримінального провадження», можливості призначення більш м`якого покарання або виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.69 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила кримінальне правопорушення, залежно від особливостей цього кримінального правопорушення і його суб`єкта.

Однак, доводи сторони захисту щодо наявності у підсудного ОСОБА_8 певних обставин (визнання ним своєї провини та його стан здоров`я, відсутність шкоди внаслідок повернення майна), то за переконанням суду, з урахуванням особи підсудного (зокрема, неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності, перебування у розшуку і вчинення інкримінованих йому діянь за епізодами від 01.01.2021, 13.01.2021 року в період іспитового строку за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 15.12.2020 року, а за епізодом від 07.12.2022 року в період іспитового строку за вироком суду від 17.02.2022 року та в умовах воєнного стану), кількісного складу інкримінованих кримінальних правопорушень корисливої спрямованості та їх системності, у аспекті приписів ст.ст.69, 78 КК України, не містять достатніх даних, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених вказаним підсудним кримінальних правопорушень.

Тотожну позицію за аналогічних обставин справи висловив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 15.03.2018 року (№51-1118км18), яким сформульовано, що призначення за правилам ст.69 КК України більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції відповідної статті було б явно несправедливим.

Статтею 34 КК України визначено, що рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення, а за ст.35 цього ж Кодексу, повторність, сукупність та рецидив кримінальних правопорушень враховуються при кваліфікації кримінальних правопорушень та призначення покарання, при вирішенні питання щодо можливості звільнення від кримінальної відповідальності та покарання у випадках, передбачених цим Кодексом.

Втім, при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення, суд керується положеннями статей 65-67 КК України та ураховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, характер здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, а також приймає до уваги, що за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу (ч.ч.1, 3 ст.68 КК).

При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань (ч.1 ст.70 КК України).

З огляду на ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд призначає остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень (шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань), зарахувавши в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, відбуте повністю або частково покарання за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.

Частинами 1, 4 ст.71 КК України встановлено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує частину покарання за попереднім вироком, а остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, та й від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.3 ст.78 означеного Кодексу, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст.71, 72 цього Кодексу.

При цьому, суд при вирішенні означеного вище питання з призначення підсудному ОСОБА_8 покарання у розглядуваному об`єднаному кримінальному провадженні ураховує правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо застосування норми права, викладені у постанові від 08.02.2021 року (справа №390/235/19, пров.№51-2177кмо20), за якою у випадку, якщо в діях особи має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст.32 КК, і ця особа засуджується за вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК, і при цьому одне або кілька з них були вчинені до ухвалення попереднього вироку, а ще одне або декілька - після його ухвалення, то спеціальні правила ч.4 ст.70 КК не застосовуються. У такому випадку суд кваліфікує зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК та призначає покарання, передбачене її санкцією, а остаточне покарання визначає за правилами ст.71 КК за сукупністю вироків.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному об`єднаному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини інкримінованих підсудному ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, їх кількісний склад і системність, часові маркери стосовно вже ухвалених судом вироками відносно підсудного, ступінь тяжкості й суспільної небезпечності, характер вчинення ним злочинного наміру за останнім за часом епізодом, наведені вище характеризуючі дані про особу останнього та наявність пом`якшуючих і обтяжуючих покарання обставин, суд у контексті ст.ст.50, 65 КК України доходить висновку про те, що виправлення вказаного підсудного і недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень має відбуватися лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням покарання, встановленого санкціями відповідних частин ст.185 КК, а також з визначенням покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, тобто за правилами ч.1 ст.70 зазначеного Кодексу, але із одночасним застосуванням положень ч.ч.1, 4 ст.71, ч.3 ст.78 цього ж Кодексу та із призначенням остаточного покарання за сукупністю вироків з урахуванням останнього за часом вироку Суворовського районного суду м.Одеси від 17.02.2022 року, яке належить відбувати у кримінально-виконавчій установі реально.

Аналогічну правову позицію визначив Пленум Верховного Суду України в п.п.10, 25, 26 Постанови №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами і доповненнями.

Вирішуючи питання щодо зарахування попереднього ув`язнення підсудного ОСОБА_8 до строку призначеного йому покарання за цим вироком, суд в силу ч.5 ст.72 КК України ураховує строк його тримання під вартою у цьому об`єднаному кримінальному провадженні, тобто з 23.12.2022 року.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 337, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень (кримінального проступку і злочинів), передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України, відповідно, призначивши покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України у виді арешту на строк 3 місяця;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, покарання ОСОБА_8 визначити у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.71, ст.ст.72-73 КК України, при призначенні покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 17.02.2022 року, остаточне покарання ОСОБА_8 визначити у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

В порядку ст.ст.72, 63 КК України, строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з часу набрання вироком законної сили, зарахувавши у цей строк в силу ч.5 ст.72 КК України термін його попереднього ув`язнення у цьому об`єднаному кримінальному провадженні з 23.12.2022 року до дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», - залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

В силу ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні:

-мобільний телефон марки «Iphone 6s», в корпусі сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 ; планшет марки «Lenovo ТВХ505L», в корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_2 ; сім плиток шоколаду марки «Milka Strawbery cheesecake», які передані на зберігання під розписки потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та представнику потерпілого ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_15 , відповідно, - вважати повернутими за належністю вказаним особам;

-мобільні телефони марки «Sony», чорного кольору, імей НОМЕР_3 , модель С5303 14W17, серійний номер НОМЕР_6 ; «Iphone», сірого кольору, модель А1533, ІМЕІ НОМЕР_5 , що перебувають у розпорядженні СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, - повернути за належністю власникам;

-сім відео-записів з камер-спостереження, які перебувають в матеріалах досудового розслідування об`єднаного кримінального провадження, - залишити зберігати в означених матеріалах.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_8 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити до СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та до ДУ «Одеський слідчий ізолятор», - для виконання в частинах, що стосується їх відповідних повноважень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення копії вироку.

С у д д я: ОСОБА_1