Справа №: 671/1458/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Волочиську кримінальне провадження № 0000106 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Волочиськ Хмельницької області, із середньою спеціальною освітою, працюючого водієм автобуса Волочиського навчально-виховного комплексу у складі середньої загальноосвітньої школи I ступеня та гімназії Волочиської міської ради Хмельницької області, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

02 липня 2021 року близько 23 год. 30 хв. на території домогосподарства, яке розташоване по АДРЕСА_1 , між ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 , яка є його рідною сестрою, на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, виник конфлікт. Під час вказаного конфлікту ОСОБА_4 , реалізовуючи свій протиправний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно штовхав ОСОБА_6 руками по тулубу, наніс один удар лівою ногою у ліве стегно та правою рукою в передню поверхню лівого плечового суглобу, після чого, продовжуючи штовханину, кинув останню на землю та наніс їй два удари кулаком правої руки в обличчя з лівої сторони та в голову, в результаті чого спричинив потерплій ОСОБА_6 фізичну біль та тілесні ушкодження.

Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, крововиливу на лівій щічній ділянці з переходом на виличну ділянку, які за своїх характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також крововиливу на передній поверхні лівого плечового суглобу, крововиливу на заднє-зовнішній та зовнішній поверхні лівого плеча та крововиливу на передній поверхні лівого стегна, які за своїм характером, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому не визнав та заперечив нанесення потерпілій тілесних ушкоджень. Обвинувачений показав, що вони з потерпілою тривалий час перебувають в загострених конфліктніх відносинах у зв`язку з численними судовими спорами щодо спадкового майна між ним та їхньою матір`ю ОСОБА_8 . Матір тримала худобу в хліві, який судовим рішенням було визнано його майном. В день, коли між ним і потерпілою стався черговий конфлікт, а саме, зранку потерпіла викликала поліцію на його господарство, оскільки він закрив на свій замок будівлі, в тому числі і в хліві щодо якого був судовий спір. Ввечері, приїавши на господарство, він побачив, що на належних йому господарствах по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 в будівлях та в хліві зірвані його замки, а мамина худоба стоїть в хліві, тому він викликав поліцію. Коли поліція поїхала з господарства, прийшла потерпіла, з якою у нього стався конфлікт. Під час конфлікту потерпіла йому погрожувала, він зловив її за капюшон, оскільки хотів виштовхати її з свого господарства, вона зашпорталася та впала на землю, потягнувши його на себе, таким чином, що він впав на неї. В їхній конфлікт втрутився ОСОБА_9 , який схопив його руками і тримав. На місце події викликали поліцію. Зазначив, що відразу після їхньої сварки він не бачив на тілі потерпілої будь-яких тілесних ушкоджень.

Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення об`єктивно підтверджується сукупністю доказів:

- показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 про те, що протягом дня 02 липня 2021 року обвинувачений декілька разів викликав поліцію через конфлікт з матір`ю. Ввечері цього ж дня біля 23 год. 30 хв. вона разом із ОСОБА_9 перебувала в с. Трительники біля ставка та почула крики, нецензурну лайку та образи обвинуваченого щодо їхньої матері. У зв`язку з цим, вони з ОСОБА_9 та його неповнолітнім сином прийшли до господарства по АДРЕСА_2 , а саме до хліва, в якому знаходилась матір ОСОБА_8 . В цей час підійшов обвинувачений, він почав їй погрожувати та штовхати, потім штовхнув її на землю і правою рукою наніс їй удар кулаком в груди. Також обвинувачений вдарив її ногою в ліве стегно, штовхнув її та кинув на землю, наніс їй удар в ліву сторону голови. Їхня матір вибігла з хліва та почала розбороняти. ОСОБА_9 відтягнув обвинуваченого від неї. На місце події через 20-30 хвилин за викликом приїхала поліція. Потерпіла вказала, що їхня матір в хліві на господарстві по АДРЕСА_2 утримувала худобу і на той час у неї ще не було остаточного судового рішення щодо права користування нею хлівом.

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який показав, що він разом із своїм неповнолітнім сином ОСОБА_10 та потерпілою прийшов на господарство, де перебувала матір потерпілої. Коли вони стояли біля хліва, до них підійшов обвинувачений та почав кричати. Між потерпілою і обвинуваченим відбулася сварка, під час якої він штовхав потерпілу і виганяв з господарства. Обвинувачений штовхнув потерпілу на землю та наніс їй удар ногою в область ноги, удар рукою в область голови.;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка повідомила, що в день та час, згідно обвинувачення, вона знаходилася в хліві, розташованому по АДРЕСА_2 , де доїла корови. На дане господарство прийшла її дочка, потерпіла по справі. ЇЇ син, обвинувачений у справі, почав сваритися з потерпілою, він кричав до неї та виганяв її з господарства. Обвинувачений почав штовхати потерпілу, кинув її на землю, наносив удари ногою і руками, в тому числі і удари в область голови. ОСОБА_9 намагався зупинити обвинуваченого.;

- показаннями малолітнього свідка ОСОБА_10 , який був присутній на місці події, та показав, що він бачив, як обвинувачений штовхав потерпілу, кинув її на землю, наніс їй удар ногою в ліву ногу, а також наносив удар кулаком в область голови. ОСОБА_9 , його батько, розбороняв обвинуваченого та потерпілу.;

- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що в вечірню пору до неї зателефонував обвинувачений і попросив прийти до нього на господарство. Підійшовши неподалік господарства, вона побачила, що біля хліва по АДРЕСА_2 між обвинуваченим та потерпілою відбувається конфлікт, обвинувачений відштовхував потерпілу на дорогу, від чого вони обоє впали. Їх розбороняв ОСОБА_9

- показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що літом в вечірню пору вона разом з ОСОБА_11 підійшла неподалік господарства обвинуваченого, де бачила, що обвинувачений сварився з потерпілою, він виштовхував її з свого господарства, вони шарпалися за одяг та штовхалися, він її тримав за руки, а далі вони обоє впали. ОСОБА_9 відтягнув обвинуваченого від потерпілої і тримав його, щоб припинити конфлікт.;

- даними рапорту інспектора поліції ОСОБА_13 від 03 липня 2021 року про отримання 03 липня 2021 року о 00 год. 50 хв. по телефону інформації, що 03 липня 2021 року в приймальне відділення Волочиської ЦРЛ звернулася ОСОБА_6 з тілесними ушкодженнями.;

- даними протоколу прийняття заяви потерпілої ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 03 липня 2021 року, в якій вона о 01 год. 20 хв., будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, повідомила про обставини нанесення їй рідним братом ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, зокрема, по тілу та обличчю.;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 03 вересня 2021 року з потерпілою ОСОБА_6 , під час якого потерпіла на манекені показала, яким чином ОСОБА_4 наніс їй тілесні ушкодження, зокрема, штовхав її руками у груди та передпліччя, наніс один удар лівою ногою у ліве стегно та кулаком правої руки удар в обличчя з лівої сторони та в голову.;

- даними протоколів проведення слідчих експериментів від 03 вересня 2021 року, проведених із свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , під час яких свідки, кожен окремо, на манекені показали відомі їм обставини щодо нанесення обвинуваченим тілесних ушкодженнь потерпілій, в тому числі і штовхав її руками у груди та передпліччя, коли вона впала, наніс їй удар кулаком правої руки в обличчя з лівої сторони.;

- даними висновків судово-медичних експертиз №№ 110, 171 від 20 серпня 2021 року, з яких вбачається, що у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді у вигляді струсу головного мозку, крововиливу на лівій щічній ділянці з переходом на виличну ділянку, які за своїх характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді у вигляді крововиливу на передній поверхні лівого плечового суглобу, крововиливу на заднє-зовнішній та зовнішній поверхні лівого плеча та крововиливу на передній поверхні лівого стегна, які за своїм характером, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Виявлені у потерпілої тілесні ушкодження могли виникнути від дії якогось тупого твердого предмета (-ів), можливо з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути і руки, чи ноги, не виключено в час та за обставин, що викладені в постанові про призначення судово-медичної експертизи (один удар кулаком по голові) та на які вказує обстежувана (удари кулаками в ділянку обличчя, лівої руки та лівого коліна, а також ногою в ділянку лівого стегна).

Беручи до уваги кількість та розташування виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, можна припустити, що такі тілесні ушкодження могли утворитися не менш як від одного прикладення травмуючої дії в ділянку обличчя зліва, двох в ділянку лівого плеча та одного прикладення травмуючої дії в ділянку лівого стегна.

Характер та локалізація тілесних ушкоджень в ділянці поверхні лівого плечового суглобу та на передній поверхні стегна потерпілої не є специфічними чи характерними для утворення їх при падінні людини з висоти власного зросту.

Крововиливи на обличчі зліва та на лівому плечі могли утворитися як внаслідок ударів, так і при падінні з висоти власного зросту.

Суд приймає до уваги зазначені висновки судових експертиз та не вбачає підстав сумніватися в їхній правильності, оскільки такі складені із дотриманням вимог статей 101, 102 КПК України та проведені з дотриманням Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6 та у відповідності до форми медичної документації 170/0, затвердженої Наказом МОЗ України 05.08.99 р. № 197.

Судово-медичний експерт ОСОБА_14 є кваліфікованим експертом із відповідною освітою та стажем роботи, згідно вимог Закону України Про судову експертизу, внесений до реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України, був попереджений про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК.

Досліджені в судовому засіданні докази, в тому показання потерпілої та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , узгоджуються з даними висновків судово-медичних експертиз та з наданими роз`ясненнями судово-медичного експерта ОСОБА_14 , допитаного в судовому засіданні в порядку ст. 356 КПК України.

В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_14 пояснив, що крововиливи на тілі можуть стати візуально видимими, тобто проявитися та розвитися протягом години, або двох годин після нанесення удару, тому відразу після травмуючої дії може бути незначне почервоніння і слідів крововиливу може не бути видно. Також експерт пояснив, що виявлені у потерпілої тілесні ушкодження могли виникнути від дії руки, чи ноги. Розмежувати, які саме ушкодження утворилися від дії руки, а які від дії ноги неможливо.

Щодо кількості ударів (прикладень травмуючої дії), які були нанесені потерпілій, то ним надано відповідь про можливість утворення тілесних ушкоджень від не менш як одного прикладення травмуючої дії в ділянку обличчя зліва, двох в ділянку лівого плеча та одного прикладення травмуючої дії в ділянку лівого стегна.

Крововилив на заднє-зовнішній поверхні лівого плеча не характерний для утворення від стискання пальцями. Враховуючи великий розмір такого крововиливу 16х7 см, він міг утворитися від удару. Крововилив на передній поверхні лівого плечового суглобу розміром 2х1,5 міг утоворитися також і від стискання плеча потерпілої пальцями.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне нанесення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Показання обвинуваченого про те, що він не наносив потерпілій ударів, суд розцінює як спосіб захисту та намір уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення і до уваги не приймає, оскільки вони суперечать наведеним вище доказам, в тому числі показанням потерпілої та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , висновку судово-медичної експертизи щодо характеру та локалізації тілесних ушкоджень.

Показання потерпілої про обставини протиправних дій обвинуваченого щодо нанесення їй ударів є послідовними, не містять істотних суперечностей та узгоджуються з іншими дослідженими доказами, в тому числі і з висновками судово-медичних експертиз та показаннями свідків.

Доказів, котрі б підтверджували отримання потерпілою тілесних ушкоджень при інших обставинах, в тому числі і з необережності, судом не здобуто. Не надано таких і стороною захисту.

Твердження сторони захисту про можливість отримання усіх виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень внаслідок падіння та удару об поверхню землі не узгоджуються із дослідженими доказами, в тому числі і даним висновку судово-медичних експертиз. Згідно із роз`ясненнями судово-медичного експерта ОСОБА_14 характер та локалізація тілесних ушкоджень в ділянці поверхні лівого плечового суглобу та на передній поверхні стегна потерпілої не є специфічними чи характерними для утворення їх при падінні людини з висоти власного зросту.

Отримання потерпілою зазначених в обвинуваченні тілесних ушкоджень внаслідок падіння на неї обвинуваченого не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Захисник в письмових клопотаннях (а.с. 47, 166) та в судовому засіданні вказував, що потерпіла, яка незаконно прийшла на господарство обвинуваченого з погрозами розправи, умисно провокувала дії обвинуваченого щодо себе і на прохання обвинуваченого відмовилася вийти з господарства. Зазначав, що обвинувачений став виштовхувати її за межі господарства, при цьому потерпіла впала на землю, де могла отримати виявлені в неї легкі тілесні ушкодження, які могли бути спричинені від падіння та удару об поверхню землі.

Захисник посилався на те, що обвинувачений в інший спосіб не міг діяти, оскільки оборонявся з метою зупинити дії потерпілої, яку він виштовхав з домоволодіння з отриманням нею легких тілесних ушкоджень.

Суд не бере до уваги доводи сторони захисту про те, що обвинувачений діяв у стані необхідної оборони від протиправних дій потерпілої, оскільки ці доводи спростовуються дослідженими доказами у справі.

При цьому суд враховує, що право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Згідно з положеннями ст. 36 КК України ці умови полягають у наступному: 1) оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави;

2) оборона може здійснюватися лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК;

3) за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала;

4) посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається;

5) шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає;

6) при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

З огляду на встановлені судом обставини, для обвинуваченого з боку потерпілої не було реальної загрози, її дії не мали суспільно-небезпечного посягання на життя чи здоров`я обвинуваченого, яке за своїм характером створювало б у нього право на необхідну оборону, а тому дії обвинуваченого не можна визнати необхідною обороною.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження посилання сторони захисту на те, що конфлікт між обвинуваченим та потерпілою виник через віктимну поведінку потерпілої.

Щодо доводів захисника про те, що слідчі експерименти проведені не на місці події, то суд приймає до уваги, що процесуальний закон не передбачає обов`язковості проведення слідчого експерименту на місці події, тому підстави визнавати протоколи слідчих експериментів недопустимими доказами, за наведених обставин, відсутні.

В даному випадку слідчі експерименти проводилися з метою встановлення механізму заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, а для встановлення таких обставин, місце проведення таких слідчих дій значення не має.

Наданий потерпілою відеозапис, записаний на dvd-r диск, який був досліджений в судовому засіданні не підтверджує та не спростовує обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, тому такий є неналежним доказом, який суд не приймає до уваги.

Також неналежним доказом є протокол огляду місця події від 22.07.2021 року, а саме огляду господарства по АДРЕСА_1 , оскільки зафіксовані у ньому дані не встановлюють наявність фактів, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що правопорушення вчинено на території домогосподарства, яке розташоване по АДРЕСА_1 , що підтвердили в судовому засіданні учасники кримінального провадження.

Крім того, в судовому засіданні та в письмовому клопотанні строною захисту було наголошено на тому, що конфлікт між обвинуваченим та потерпілою відбувався саме за адресою по АДРЕСА_2 . (а.с. 167)

Показання в судовому засіданні свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в тій частині, що обвинувачений не наносив ударів потерпілій, судом до уваги не приймаються, оскільки з їхніх показань вбачається, що вони знаходилися на далекій відстані від місця події, зокрема ОСОБА_11 до 100 метрів, а ОСОБА_12 - до 200-300 метрів. Крім того, дані показання суперечать показанням потерпілої, інших свідків та висновку судово-медичної експертизи щодо характеру та локалізації тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Суд враховує, що ОСОБА_4 одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, на диспансерному обліку в нарколога та Д обліку у психіатра не перебуває, працездатний, працює, раніше не судимий.

За місцем проживання в с. Трительники Наркевицької селищної ради ОСОБА_4 характеризується негативно, як такий, що має конфліктний характер та постійно вчиняв конфлікти зі своєю матір`ю, яка проживала на території його господарства, виганяв матір з господарства. Щодо поганої поведінки ОСОБА_4 відносно матері у виконавчий комітет селищної ради були неодноразові звернення його сестри ОСОБА_6 .

За таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що сукупність усіх перерахованих вище обставин у поєднанні з тяжкістю кримінального правопорушення, що визначена законом, який згідно ст. 12 КК України є проступком, вказують на можливість виправлення обвинуваченого при обранні йому покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства у виді штрафу у розмірі, визначеному санкцією інкримінованої йому статті - сімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд вважає, що таке покарання за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 цієї ж статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Потерпіла просить стягнути з обвинуваченого 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер, глибину та тривалість душевних страждань потерпілої від заподіяних тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, внаслідок чого вона перенесла фізичний біль, нервовий стрес та переживання, у неї відбулося порушення нормального ритму життя та певні негативні зміни у житті.

Із врахуванням характеру кримінального правопорушення, обставин кримінального провадження, виду та ступеню вини обвинуваченого, його матеріального становища, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи відсутність тяжких наслідків від вчиненого, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди відповідає 5000 грн., які слід стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої.

На думку суду, заявлений потерпілою розмір моральної шкоди у сумі 50000 грн. необґрунтовано завищений, не відповідає фактично понесеним нею моральним втратам, а також засадам розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

В позовній заяві потерпіла просить стягнути з обвинуваченого на її користь 15000 грн. витрат на правничу допомогу, надану адвокатом ОСОБА_15 згідно договору від 09.09.2021 року. Оскільки потерпілою не надано доказів на підтвердження понесення зазначених витрат, заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі сімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1190 грн. 00 коп.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Волочиський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: