Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2747/22
Провадження №: 1-кп/332/74/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя клопотання прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000346 від 27 липня 2022 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оришківці, Гусятинського району, Тернопільської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , стрільця помічника гранатометника, не одруженого, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає ВЧ НОМЕР_1 , раніше не судимого;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 заявив клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , який спливає 30.04.2023, оскільки, на думку прокурора, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інший злочин, на даний час не зникли, не зменшилися, та продовжують існувати, також виключають можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який, так, як альтернативні запобіжні заходи на даний час не зможуть забезпечити належний рівень процесуальної поведінки обвинуваченого. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. У зв`язку з цим, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти заявленого прокурором клопотання. Зазначив, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, навпаки він зацікавлений у встановлені істини у справі. Відповідно, відсутній ризик вчинення обвинуваченим іншого злочину. У зв`язку із чим просив суд застосувати менш суворий запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника та додатково зауважив, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, які неодноразово подавалися прокурором, завжди обґрунтовуються одними й тими ж недоведеними ризиками з посиланням на тяжкість статті. Разом із тим, прокурором не доведена правильність кваліфікації його дій саме за ст. 115 КК України.

Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.03.2023 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжено до 30.04.2023 (включно).

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд вважає, що прокурор належним чином мотивував своє клопотання.

Так, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали і не зменшились, оскільки ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, яке законодавцем віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, а санкція статті 115 частини 1 КК України передбачає покарання від 7 до 15 років.

Очікуване покарання, хоча і не є самостійними підставами для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Крім того, ОСОБА_4 має реєстрацію в Тернопільській області, не одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, а отже має слабкі соціальні зв`язки.

Обвинувачений є військовослужбовцем, місце дислокації ВЧ НОМЕР_1 знаходиться на окупованій території, що в умовах воєнного стану вказує на те, що обвинувачений може вжити заходів, щоб уникнути відповідальності, відповідно, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1. ст. 177 КПК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 , з метою переховування від органу досудового рослідування та суду, може вчинити злочин, передбачений Розділом ХІХ КК України, у тому числі, кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 407, 408 КК Ураїни.

В той же час, суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та загальний строк тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його застосування, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, визначених в ч. 1 ст. 177 КПК України, що у взаємозв`язку з обвинуваченням у вчиненні особливо тяжкого злочину є підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Суд не погоджується із доводами сторони захисту про можливість зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання, з підстави того, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не зменшились, та не дозволяють застосувати до обвинуваченого альтернативні види запобіжних заходів, та не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Також, матеріали провадження не містять переконливих відомостей, які б засвідчували неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, та в судовому засіданні не встановлені.

Посилання обвинуваченого на той факт, що прокурором не доведена правильність кваліфікації його дій за ст. 115 КК України, суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Так, слідчий суддя (суд) на етапі обрання запобіжного заходу (продовження дії запобіжного заходу) не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті (під час ухвалення вироку), зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя (суд) на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131-132, 176-178, 369-372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити терміном на 60 (шістдесят) діб, тобто до 09 червня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена прокурором та захисником до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинувачений, який перебуває під вартою може оскаржити до Запорізького апеляційного суду в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 12 квітня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1