Справа № 347/1497/22
Провадження № 1-кп/347/92/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2023 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000143 від 17.07.2022 року, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, не працевлаштованого, українця, громадянина України, нікого на утриманні не має, раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України;

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 будучи особою, яка керує транспортним засобом, та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 286-1 КК України.

Злочин вчинено за наступних обставин.

Так, близько 19:50 годин 17.07.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель села Люча, Яблунівської селищної територіальної громади Косівського району Івано- Франківської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки і моделі ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральна в селі Люча, Яблунівської селищної територіальної громади Косівського району, здійснюючи маневр розвороту, всупереч ст.14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, порушив вимоги чинних правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, наблизившись до перехрестя з другорядною дорогою, розпочав виконання маневру розворот. У цей час, у напрямку населеного пункту село Нижній Березів Яблунівської селищної територіальної громади Косівського району рухався мотоцикл марки Geon, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 .

Водій ОСОБА_4 перед зміною напрямку руху проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки для інших учасників руху, маючи об`єктивну можливість виявити рух мотоцикла Geon, не надав дорогу транспортному засобу, виконуючи маневр розворот виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з мотоциклом Geon, під керуванням ОСОБА_7 .

Таким чином ОСОБА_4 порушив правила дорожнього руху, а саме:п.2.3 б, д, п.2.9 а, п.2.10. а, б, в, г, ґ, д, е, є, п.10.1., 10.4.

У результаті порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої водій мотоцикла «Geon» ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта від 25.08.2022 року відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент їх спричинення.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 286-1 КК України.

16.0.2022 року до початку підготовчого судового засідання до Косівського районного суду надійшла угода про примирення укладена між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 .

Відповідно до змісту вказаної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286-1 КК України.У вказаній угоді сторони узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі дві тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 42500 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Шкода потерпілому ОСОБА_6 повністю відшкодована, що підтверджується відповідною розпискою.

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку відповідно до положень ст. ст. 394 та 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 ч.4 ст. 474 КПК України. Для потерпілого ОСОБА_6 обмеження права оскарження вироку відповідно до ст. ст. 394 та 424 КПК України з позбавленням права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч.5 ст. 474, ст. 473 КПК України, які були роз`яснені йому судом під час підготовчого судового засідання, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 погодився в повному обсязі з обставинами кримінального правопорушення, повністю визнав свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення та надав судові згоду на призначення узгодженого покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені п. 2 ч. 1 ст.473 КПК України, просив затвердити угоду про примирення, яку укладено добровільно, без жодного примусу чи тиску.Ствердив, що знає і батьків обвинуваченого, і самого обвинуваченого, і не бажає йому покарання з позбавленням волі. Зазначив, що обвинувачений є молодою людиною, в нього ще все життя попереду, а відтак він не заслуговує суворого покарання. Всі витрати на лікування йому відшкодовано, він попросив у нього вибачення. Потерпілий, категорично не погодився з позицією прокурора, та просив суд затвердити угоду укладену між ним та обвинуваченим.

На підставі пояснень потерпілого, а також обвинуваченого суд установив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечив щодо затвердження угоди про примирення, ствердив, що вона не відповідає інтересам суспільства. Крім того, в пункті 5 угоди сторонами зазначено, що кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 286-1 КК України є злочином середньої тяжкості, в той час як вказане кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 286-1 КК України відноситься до нетяжких злочинів. Вказані порушення, на переконання прокурора не можуть бути підставою для укладення угоди про примирення.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладення угоди про примирення, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в сторін угоди повне розуміння ними процесуальних прав, добровільності укладення, та відсутності обставин, які примусили їх укласти угоду, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання із застосуванням ст. 69 КК України та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про примирення, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю розуміє свої права, визначені в ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені п.1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнав себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

Також суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст.468КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з вимогами ч. 3 ст.469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Під час перевірки угоди встановлено її відповідність вимогам КПК України, що закріплені в ст.471цього Кодексу, можливість виконання обвинуваченим узятих на себе зобов`язань. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення вперше, добровільне відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, перебування з 2016 року на диспансерному обліку в КНП «Яблунівська районна лікарня».

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Згідно правового висновку, який міститься у Постанові Верховного суду України від 14.04.2016 у справі № 5-23кс15/16, справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єків кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією з умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення шкоди.

Частиною 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, відсутність претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого з боку потерпілого, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, відомості про особу обвинуваченого, думку учасників кримінального провадження, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що наявні достатні підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі дві тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 42500 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Таке покарання, на переконання суду цілком відповідає тяжкості, обставинам вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, відповідає цілям покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Що стосується посилання прокурора на помилку щодо зазначення в пункті 5 угоди щодо тяжкості кримінального правопорушення, то така на переконання суду є технічною помилкою, про, що зазначив і захисник в судовому засіданні, і сторони. Оскільки сторони розуміють наслідки укладення такої угоди про примирення.

Щодо невідповідності визначеного сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України, то такі не переконання суду є неспроможними, з огляду на встановлені судом обставини, а також на вільне волевиявлення сторін, щодо укладення угоди. Призначення покарання у виді штрафу в розмірі 42 500 гривень, поповнить бюджет України, та буде в даному випадку необхідним і достатнім. В той же час сторонами визначено і покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки, що на переконання суду, буде достатньо стримуючим та перевиховним фактором для ОСОБА_4 .

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про примирення, та призначення ОСОБА_4 , узгодженої сторонами міри покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Шкода потерпілому повністю відшкодована.

У кримінальному провадженні понесено процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, на суму 5 663,40 грн, які на підставі ст. 122, 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 122, 124, 314, 373, 374, 468-475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про примирення від 16 січня 2023 року укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді штрафу в розмірі дві тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 42500 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати за проведення у даному кримінальному провадженні експертиз на загальну суму 5 663 грн, 40 копійок.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Косівського районного суду ОСОБА_8 від 19.07.2022 року, на речові докази у кримінальному провадженні, а саме: мотоцикл марки «GEON X-ROAD 250 LIGHT» реєстраційний номер НОМЕР_2 який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 , шолом синього кольору, металева емблема автомобіля марки ВАЗ, уламок решітки автомобіля та два повітряні забірники вказаного автомобіля скасувати.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Косівського районного суду ОСОБА_8 від 19.07.2022 року на речові докази у кримінальному провадженні, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , являється ОСОБА_10 - скасувати.

Речові докази:

- мотоцикл марки «GEON X-ROAD 250 LIGHT» реєстраційний номер НОМЕР_2 , шолом синього кольору повернути законному володільцю;

- автомобіль марки «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_3 , металеву емблему автомобіля марки ВАЗ, уламок решітки автомобіля та два повітряні забірники вказаного автомобіля повернути законному володільцю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1