Справа №487/4608/21
Провадження №1-кс/487/584/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2023 Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Миколаєва клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

24.02.2023 адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням, в якому просила скасувати арешт на майно а саме: транспортний засіб марки BMW моделі Х5, 2004 року випуску, чорного кольору, № двигуна НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який накладено ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.07.2020.

В обґрунтування клопотання зазначила, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.07.2020 накладено арешт на автомобіль марки BMW моделі Х5, 2004 року випуску, чорного кольору, № двигуна НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , належний ОСОБА_5 .

На даний час потреба у перебуванні вказаного майна під арештом відсутня, оскільки в рамках досудового розслідування вже було проведено всі необхідні судові експертизи. Майно не підлягає спеціальній конфіскації з метою забезпечення цивільного позову. Посилаючись на тривалість досудового слідства, відсутність потреби у подальшому арешті на майно, просила про задоволення клопотання.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримала, наполягала на його задоволенні.

Слідчий у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що досудове розслідування, в рамках якого накладено арешт на автомобіль, триває, потреба в накладенні арешту не відпала, на теперішній час не проведені всі необхідні судові експертизи, зокрема не встановлена вартість транспортного засобу.

Заслухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та надані докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК).

Крім того, згідно з вимогами ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що в провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області перебували матеріали кримінального провадження № 0000020 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.07.2020 накладено арешт на автомобіль марки "BMW" моделі "Х5", 2004 року випуску, чорного кольору, № двигуна НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Згідно постанови про визначення підслідності від 03.02.2021, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, здійснюється СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області.

Досудове слідство у кримінальному провадженні триває.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частинами першою, другою та четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідноіз ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснення. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадку та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу відсвавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому вструктурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

На час вирішення клопотання про скасування арешту на майно, досудове розслідування, в межах якого було накладено арешт, триває, однак підстав для подальшого арешту зазначеного автомобіля слідчий суддя не вбачає. Так, в рамках зазначеного кримінального провадження проведено ряд судових експертиз.

Враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тривалість розгляду кримінального провадження, проведення ряд необхідних слідчих дій та експертиз з арештованим транспортним засобом, слідчий суддя вважає, що у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт автомобіля відпала потреба і з метою недопущення порушення прав власника майна, заявлене клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання- задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 27.07.2020 на майно в рамках кримінального провадження № 0000020 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, а саме: автомобіль марки "BMW" моделі "Х5", 2004 року випуску, чорного кольору, № двигуна НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , та повернути власнику - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1