Провадження №11-кп/801/173/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

зі секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Білозерка Запорізької області, громадянина України, українця, освіта середня, неодруженого, до засудження непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

15.10.2004 Великобілозерським районним судом Запорізької області за ст.ст. 185 ч.3, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, звільненого 11.12.2008 умовно-достроково на 4 місяці 8 днів.

20.05.2010 Великобілозерським районним судом Запорізької області за ст.ст. 190 ч.2, 75 КК України до 2 років позбавлення волі звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

27.01.2011 Великобілозерським районним судом Запорізької області за ст.ст. 185 ч.3, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 08.11.2012 умовно-достроково на 1 місяць 10 днів.

14.05.2015 Великобілозерським районним судом Запорізької області за ст.ст. 185 ч.3, 75 КК України до 2 років позбавлення волі звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

29.10.2015 Великобілозерським районним судом Запорізької області за ст.ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого 01.11.2017 умовно-достроково на 10 місяців 23 дні.

по даній справі засудженого 18.08.2020 Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі.

на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2022 року про відмову у задоволенні клопотання ДУ «Вінницька виправна колонія №86» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_7 за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18.08.2020 року

за участі сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_8 ,

захисника : ОСОБА_6

засудженого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2022 року у клопотанні Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_7 за вироком Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 18.08.2020 відмовлено.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2022 року, задоволити клопотання ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)» та прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що висновки суду, викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи, а також необгрунтовано висновок суду щодо відсутності доказів того, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Захисник зазначає, що відсутність в засудженого постійного працевлаштування залежить не від його волі і небажання працювати, а від того, що саме адміністрація установи не забезпечує засуджених роботою, що кореспондується з положенням ч.1 ст. 118 КВК України, відповідно до якої адміністрація зобов`язана створювати умови для праці засуджених за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами.

Беззаперечною ознакою сумлінного ставлення засудженого ОСОБА_7 , до праці є: зразкове виконання трудових обов`язків, що підтверджується характеристикою на засудженого, поданнями, рапортами про застосування до засудженого заходів заохочення,

в яких зафіксовано про те, що засуджений ОСОБА_7 , проводив ремонтні роботи з благоустрою установи, комунально-господарського обслуговування установи, до праці ставиться сумлінно, всі поставлені завдання виконує якісно та вчасно, порушень правил техніки безпеки не допускає, на заходи виховного характеру реагує задовільно, своєю поведінкою і ставленням до праці подає приклад іншим засудженим, приймає активну участь в громадському житті відділення, в програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення».

Однак вказаним обставинам Вінницьким міський суд не надав належної оцінки.

Відповідно до наявної в матеріалах особової справи довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень засуджений ОСОБА_7 дисциплінарних стягнень немає, має заохочення.

На думку захисника, позитивні зміни, що відбуваються в особистості засудженого ОСОБА_7 , засвідчують процес його виправлення, дозволяють умовно-достроково звільнити від відбування покарання.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2022 року є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18.08.2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Початок строку 30.09.2020 ; кінець строку 30.09.2023.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до вказівок Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, мають ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.

Саме досягнення такої цілі покарання, як виправлення засудженого обгрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання, хоча і під певною умовою.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ретельно перевірив формально-юридичні та оціночні підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги захисника, що суд першої інстанції неповно та дослідив всі обставини для прийняття обгрунтованого рішення є безпідставними.

Згідно характеристики начальника відділення соціально-психологічної служби старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_9 від 04.10.2022 року вбачається, що ОСОБА_7 у ДУ «Вінницька виправна колонія №86» прибув 09.04.2022 року із ДУ « Софіївська виправна колонія № 55», де за час тримання адміністрацією установи 5 азів заохочувався, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

До державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)» прибув 09.04.2022 iз державної установи «Софіївської виправна колонія (№55)», де за час відбування покарання характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності притягувався 6 (шість) разів, адміністрацією установи заохочувався 6 (шість) разів.

За період відбування покарання у державній установі «Вінницька виправна колонія (№86)» характеризується позитивно, не допускав порушення вимог режиму відбування покарання, не притягувався до дисциплінарної відповідальності, адміністрацією установи заохочувався два рази. По відношенню до представників адміністрації поводиться ввічливо, з метою поблажливого ставлення до себе. Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, але не завжди робить для себе належні висновки. Залучений до програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі у її реалізації не приймає, приймати участь в самодіяльних організаціях не бажає. Соціально-корисні зв`язки підтримує. Залучається до робіт благоустрою території установи їдальні та об`єктів комунального-господарського обслуговування установи.

Згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб узятих під варту, у засудженого ОСОБА_7 встановлено середній рівень ризику.

Під дію ст. 81 КК України підпадав по відбуттю 2/3 частини строку покарання 30.09.2022 року.

Підлягають спростуванню доводи захисника щодо невиконання обов`язку адміністрацією установи працевлаштування засудженого ОСОБА_7 , що має бути враховано судом.

Дійсно відповідно до ч.1 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Згідно наданого захисником ОСОБА_6 строкового трудового договору № 128 від 30.10.2020 року вбачається, що засуджений ОСОБА_7 був працевлаштований у ДУ « Софіївська виправна колонія № 55» на період відбування покарання у вказаній установі.

Засуджений ОСОБА_7 з 09.04.2022 року відбуває покарання у ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)», де на даний час не працевлаштований.

При цьому, колегія суддів враховує, що засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей залежно від статі, віку, працездатності, стану здоров`я, спеціальності.

З характеристики наданої начальником відділення соціально-психологічної служби старшим лейтенантом внутрішньої служби ДУ «Вінницька виправна колонія №86» ОСОБА_9 від 04.10.2022 року вбачається, що ОСОБА_7 залучається до робіт з благоустрою території установи, обєктів комунально- господарського обслуговування установи, ставиться до виконання робіт з розумною ініціативою, приймає активну участь у їх проведенні.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції з урахуванням вищевикладеного перевірив належним чином сукупність обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення та дійшов вірного висновку, що підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відсутні.

Підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання поділяються на формально-юридичні та оціночні.

Формально-юридичні підстави передбачені ч.3 ст.81 КК України пов`язуються з фактичним відбуттям особою певної частини строку призначеного їй покарання.

Оціночні підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання передбачені ч.2 ст. 81 КК України виражаються тим, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Саме досягнення такої цілі покарання як виправлення засудженого обгрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Крім того, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом суду, а не обов`язком.

Суд апеляційної інстанції вважає, що дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання та його особу свідчать, що процес виправлення на час звернення з клопотанням не досяг тієї стадії, на якій можливо застосувати до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення відповідно до вимог ст. 81 КК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_7 неодноразово судимий за вчинення корисливих тяжких злочинів.

На думку колегії суддів, відомості про особу засудженого ОСОБА_7 , а саме те, що раніше він неодноразово не виправдовував надану йому державою довіру у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням, істотно знижують вагомість обставин, на які посилається захисник в обґрунтування апеляційної скарги, та свідчать про їх недостатність для висновків про виправлення цього засудженого та про наявність підстав для звільнення його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Таким чином, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування якого відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2022 року про відмову у задоволенні клопотання ДУ «Вінницька виправна колонія №86» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4