Справа № 761/4739/23
Провадження № 1-кс/761/3398/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000087 від 19.02.2021 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 205-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000087 від 19.02.2021 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 205-1 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000087 від 19.02.2021 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 205-1 КК України.

Процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні забезпечується прокурорами Офісу Генерального прокурора.

В ході досудового розслідування кримінального провадження, встановлено, що службові особи Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ДП «Схід ГЗК») з метою мінімізації податкових зобов`язань оголошували тендери про закупівлю товарів (вапно будівельне, сірка технічна, азотна кислота тощо), які фактично замовляли та отримували у виробників самостійно. Так, за результатами проведення вказаних тендерів переможцями по поставці товарів ставали підприємства з ознаками фіктивності, які здійснювали транзитні фінансово-господарські операції з метою мінімізації податкових платежів та надання податкової вигоди суб`єктам господарської діяльності реального сектору економіки.

Всього посадовими особами ДП «Схід ГЗК» у результаті проведення фінансового-господарських операцій з суб`єктами господарювання транзитно-конвертаційної спрямованості до Державного бюджету України не сплачено податків на суму 14 509 194 грн, що, у свою чергу, завдало шкоди фінансово-економічним інтересам держави.

Також висновком спеціаліста встановлено, що посадовими особами ДП «Схід ГЗК» незаконно перераховано грошові кошти суб`єктам господарювання транзитно-конвертаційної спрямованості ПП «Автоком-2005 плюс», ТОВ «Укрбудактив», ТОВ «Зелені системи», ТОВ «Брендстаф», ТОВ «Рейз профіт», ТОВ «Полінез» грошові кошти на загальну суму 45 818 507, 41 грн.

Всього державі Україна у результаті протиправних дій посадових осіб ДП «Схід ГЗК» нанесено збитків у розмірі 60 327 601, 41 грн., у тому числі: податок на прибуток 6 872 776 грн., податок на додану вартість 7 636 418 грн., незаконно перераховані підприємствам з ознаками фіктивності грошові кошти 45 818 507, 41 грн.

Досудовим розслідуванням встановлено, що фактично пошуком та вербуванням осіб, на яких в подальшому реєструвались підприємства з ознаками фіктивності з метою ухилення від сплати податків, займався ОСОБА_4 . Окрім цього наявна інформація про причетність до вчинення кримінальних правопорушень дружини останнього ОСОБА_5 , яка здійснювала складання документів від імені підприємств з ознаками фіктивності, необхідних для проведення фінансово-господарських операцій.

Відповідно до повідомлення Головного управління контррозвідувального забезпечення об`єктів критичної інфраструктури та протидії фінансуванню тероризму СБ України № 5/7/4/5 20223 від 07.12.2022, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

26.01.2023 під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Київ ОСОБА_6 від 11.01.2023 №761/371/23 за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживають ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено ноутбук марки «Lenovo» LAPTOP-J08793UE чорного кольору.

26.01.2023 постановою слідчого 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_7 вказаний предмет визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

За таких умов ноутбук марки «Lenovo» LAPTOP-J08793UE чорного кольору, вилучений в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає вимогам, що ставляться ст. 98 КПК України до речових доказів, а саме є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди.

06.02.2023, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_8 від 31.01.2023, клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Офісу генерального прокурора ОСОБА_3 , повернуто на доопрацювання і встановлено строк для усунення недоліків 72 години з моменту отримання цієї ухвали.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Володілець майна в судове засідання не з`явився про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Дослідивши доводи щодо підстав накладення арешту на майно, копії матеріалів кримінального провадження, надані в обґрунтування доводів клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000087 від 19.02.2021 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 205-1 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

26.01.2023 під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Київ ОСОБА_6 від 11.01.2023 №761/371/23 за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживають ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено ноутбук марки «Lenovo» LAPTOP-J08793UE чорного кольору.

26.01.2023 постановою слідчого 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_7 вказаний предмет визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

За таких умов ноутбук марки «Lenovo» LAPTOP-J08793UE чорного кольору, вилучений в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає вимогам, що ставляться ст. 98 КПК України до речових доказів, а саме є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, для забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя також приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Крім того, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя виходить з того, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою забезпечення збереження речових доказів, які у даному кримінальному провадженні визнані постановою слідчого від 26.01.2023 року, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на ноутбук марки «Lenovo» LAPTOP-J08793UE.

Керуючись статтями 2, 7, 131, 132, 159-164, 166, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на ноутбук марки «Lenovo» LAPTOP-J08793UE чорного кольору.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1