ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/7586/22 Головуючий 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/509/23 Головуючий апеляційної інстанції - ОСОБА_2 Категорія: ч.4 ст.185, ч.2 ст.309 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме потерпілих, належним чином повідомлених про розгляд справи, від частини з яких надійшла заява про розгляд справи без них, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 02 2023 року, -, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухів Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, воєннозобов`язаного, не працевлаштованого, який проживає без реєстрації у садовому товаристві за адресом: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: останній раз - 15.05.2019 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України у вигляді арешту на 3 місяці. 03.03.2020 року звільнений по відбуттю строку покарання,

- визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та ч.2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання:

-за ч.4 ст.185 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі;

-за ч.2 ст.309 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі.

В силу ст.70 ч.1 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

До набрання вироком законної сили та з метою забезпечення виконання цього вироку, застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» - вирішено залишити без змін, після чого скасувати.

Визначено зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання його попереднє ув`язнення з 11.11.2022 року.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до ст. 100, 126 КПК України.

Згідно вказаного вироку ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що на початку квітня 2022 року, у період воєнного стану поширеного на території України, знаходячись за адресом: АДРЕСА_2 , вчинив умисні дії з таємного викрадення чужого майна. шляхом проникнення в житло, з корисливих мотивів, проник до домоволодіння ділянки АДРЕСА_2 та викрав обігрівач білого кольору марки «Noirot Melodie» потужністю 1750 Вт, вартістю 4833,2 грв., що належав потерпілому ОСОБА_9 , після чого з місця скоєння злочину зник.

Крім того, на при кінці лютого 2022 року, ОСОБА_7 , знаходячись на ділянці АДРЕСА_4 , діючи умисно, повторно, шляхом проникнення в житло, з корисливих мотивів, проник до домоволодіння за вказаним адресом та викрав точильну установку для леза в справному стані потужністю 600Квт, оборотів за хвилину 360, вартістю 500 грв., що належала потерпілій ОСОБА_10 , після чого з місця скоєння злочину зник.

На початку травня 2022 року, ОСОБА_7 , знаходячись на ділянці АДРЕСА_5 , діючи умисно, повторно, шляхом проникнення в житло, з корисливих мотивів, проник до домоволодіння на вказаній ділянці, де викрав каву-машину марки «Rainber RB613» чорного кольору вартістю 258 грв., що належала потерпілому ОСОБА_11 , після чого з викраденим зник.

В кінці травня 2022 року, ОСОБА_7 , знаходячись на ділянці АДРЕСА_6 , діючи умисно, повторно, шляхом проникнення в житло, з корисливих мотивів, проник до домоволодіння на вказаній ділянці, де викрав електрочайник марки «Tefal» чорного кольору, об`ємом 1,5літра, потужністю 1800Вт. вартістю 350 грв., що належав потерпілому ОСОБА_12 , після чого з викраденим зник.

11 листопада 2022 року ОСОБА_7 , знаходячись на території дачної ділянки АДРЕСА_7 , діючи умисно, повторно, шляхом проникнення в житло, з корисливих мотивів, таємно проник домоволодіння вказаної ділянки та викрав кутовий диван «Claudia» з пантографічним механізмом з комплектами квадратних та овальних подушок «Trice» графіт загальною вартістю 59392,96 грв., та двигун для відкатних воріт марки «Door Han Slidinng 800» вартістю 8166,6 грв., що належало потерпілій ОСОБА_13 , після чого з місця скоєння злочину зник.

11 листопада 2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи у лісосмузі на території Шевченківського району м. Харкова, знайшов зіп пакет, в середині якого містилася кристалічна речовина жовтого кольору, яка за зовнішніми ознаками схожа на психотропну речовину - РVР. Маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, розуміючи, що знайдена ним речовина є психотропною речовиною РVР, поклав цей зіп пакет із вмістом до правої зовнішньої кишені одягнутої на ньому куртки. У цей же день, 11 листопада 2022 року у ранковий час доби, ОСОБА_7 знаходячись на відкритій ділянці місцевості по проспекту Науки 76 м. Харкова виявлений співробітниками національної поліції України, яким під час спілкування, повідомив, що має при собі психотропну речовину РVР, дістав із правої зовнішньої кишені одягнутої на ньому куртки та видав зіп пакет, всередині якого згідно висновку експерта №28158 за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 18.11.2022 року міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - РVР (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он). Маса (кількісний вміст) особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - РVР складає 1,66 г.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч.4 ст.185 КК України. як таємне викрадення чужого майна, крадіжка, поєднане з проникненням в житло, вчинена повторно, та в умовах воєнного стану; за ч.2 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, у великих розмірах..

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На зазначений вирок суду першої інстанції обвинуваченим подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати вирок та призначити йому більш м`яке покарання, ніж передбачене законом та застосувати до нього положення ст.69 КК України, посилаючись на визнання ним своєї провини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину і повернення майна потерпілим.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок законним та обґрунтованим.

Потерпілі, в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи, від частини з них надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заяв про відкладення розгляду справи ні від кого з них не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого, думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги обвинуваченого встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував його дії та обґрунтовано дійшов висновку про його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та ч.2 ст. 309 КК України, призначивши ОСОБА_7 покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Судом було враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, відповідно до вимог ст.12 КК України за ч.2 ст.309 КК України - є нетяжким, а за ч.4 ст.185 КК України, - віднесено до категорії тяжких злочинів. Також було враховано особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до арешту не працевлаштований, не одружений, будь-яких осіб на утриманні немає.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом визнано обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння розкриттю злочину, а також повернення викраденого майна потерпілим, а також враховано відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З врахуванням зазначеного судом призначено обвинуваченому покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання скоєння ним нових злочинів. Підстав вважати призначене судом першої інстанції покарання явно несправедливим, у зв`язку з його суворістю, колегія суддів не вбачає. Доводи про необхідність пом`якшення призначеного покарання, з урахуванням визнання обвинуваченого себе винним, його щире каяття, активне сприяння розслідуванню та повернення ним майна потерпілим, були судом враховані при призначення ОСОБА_7 покарання. При цьому, об`єктивно відсутні інші обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції і зазначені обвинуваченим, які пом`якшують покарання, а тому, призначення більш м`якого виду покарання, в даному випадку, - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети щодо виправлення ОСОБА_7 . Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів, беручи до уваги особу обвинуваченого, який в минулому неодноразово засуджувався, зокрема, за вчинення корисливих злочинів проти власності, раніше звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, проте, належних висновків для себе не зробив та не став на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як убачається з оскаржуваного вироку, обвинуваченому призначено покарання: за ч.4 ст.185 КК України - у виді п`яти років позбавлення волі; за ч.2 ст.309 КК України, у виді двох років позбавлення волі та остаточно призначено, у відповідності до вимог ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. При цьому, ОСОБА_7 було зараховано в строк покарання його попереднє ув`язнення з 11.11.2022 року.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що при призначені такого покарання ОСОБА_7 , суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 50, 65, 66, 67, 70 КК України, призначивши покарання в межах санкцій, ч.4 ст.185 КК України та ч.2 ст. 309 КК України та, дотримуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для скасування вироку за доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку також не вбачається, внаслідок чого вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 02 2023 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.4 ст.185 та ч.2 ст.309 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого - залишити без задоволення.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3