Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/5072/21
Провадження № 1-кс/723/618/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2023 року м. Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 і ч.2 ст. 190 та ч.4 ст. 186 КК України,

встановив:

В провадженні Сторожинецького районного суду, Чернівецької області, перебуває об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000405 від 16.11.2021 року щодо вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 1 і ч. 2 ст.190 та ч.4 ст. 186 КК України.

В ході здійснення судового розгляду вказаного кримінального провадження прокурор подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , посилаючись на продовження існування ризиків передбачених п. п. 3 і 5 ч.1 ст.177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Заслухавши думку всіх учасників судового розгляду в т.ч. прокурора - який підтримав клопотання з підстав зазначених в ньому, обвинуваченого і його захисника, які просили відмовити прокурору в задоволенні необґрунтованого клопотання і обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, судом встановлені обставини та факти які впливають на результат розгляду клопотання прокурора.

Згідно ст.331 КПК України, під час судового провадження суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого в порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Із ст.199 Глави 18 КПК України, положення якої є обов`язковими для застосування під час вирішення питання продовження строку запобіжного заходу, в ході підготовчого чи судового розгляду провадження вбачається, що суд має перевірити обставини, які свідчать про не зменшення ризику чи появу нових ризиків, а також обставини, внаслідок дії яких неможливо завершити судовий розгляд до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Перевіряючи обставини, які свідчать про не зменшення ризику чи появу нових ризиків, суд знаходить що ризики встановлені в ухвалі слідчого судді передбачені п.3 і 5 ч.1 ст. 177 КПК України та підтверджені ухвалами суду від 26.07.2022 року, від 20.09.2022 року та від 17.11.2022 року, якими продовжувався строк запобіжного заходу, змінилися.

Так ризик щодо можливості обвинуваченого впливати на потерпілого ОСОБА_6 втратив свою актуальність так як в судовому засіданні по розгляду кримінального провадження було встановлено, що потреби в допиті потерпілих в т.ч. і потерпілого ОСОБА_6 не має, що виключає наявність вказаного ризику.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Виходячи з цього, на думку суду, ризик щодо можливості вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення також зменшився. Судом в попередніх ухвалах вказаний ризик обґрунтовувався тим, що хоча обвинувачений і вважається таким, що в силу ст. 89 КК України, раніше не судимий він обвинувачується у вчиненні декількох епізодів злочинів, останній із яких він вчинив через деякий проміжок часу, будучи вже підозрюваним по іншому кримінальному провадженню та не роблячи таким чином для себе жодних висновків.

На даний час суд вважає, що внаслідок досить тривалого часу перебування обвинуваченого під вартою, вказаний ризик втратив свою актуальність, оскільки підстав вважати, що обвинувачений перебуваючи на волі вчинить чи зможе вчинити інший злочин, на даний час суду не надано.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 26 червня 1991 р. у справі «Летельє проти Франції» «попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку», а відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Разом з тим суд знаходить, що ризик щодо незаконного впливу обвинуваченого на свідка ОСОБА_7 залишився бути актуальним, так як обвинувачений дійсно зможе впливати на особу свідка, яка проживає в одному населеному пункті з ним і адреса місця проживання цього свідка обвинуваченому достеменно відома, а свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення відносно ОСОБА_6 , щодо якого і має давати свідчення вказана свідок, обвинувачений не визнає, а свідок дає викривальні показання відносно обвинуваченого.

Перевіряючи наявність обставин внаслідок дії яких неможливо завершити судовий розгляд до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, суд вважає, що такі обставини є наявними оскільки судом хоч і завершено процедуру підготовчого судового засідання та розпочато процедуру судового розгляду справи, але через певні об`єктивні обставини, в тому числі і неможливість допиту свідків, які не з`являються до суду не представляється можливим завершити розгляд справи, до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 .

Таким чином прокурором в судовому засіданні не доведені всі зазначені в клопотанні ризики, але доведено існування одного ризику, що в світлі вимог п.2 ч.1 ст. 194 КПК України є підставою для врахування цього єдиного ризику, при обранні запобіжного заходу.

Прокурором також доведено, що розгляд кримінального провадження неможливо завершити до закінчення дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 .

Разом з тим суд не знайшов доказів неможливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів і хоча суд вже застосовував альтернативний запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді застави, однак очевидною є обставина щодо фінансової неспроможності обвинуваченого сплатити визначену судом заставу, а здійснений судом аналіз наявних ризиків і сімейного стану обвинуваченого та інших обставин визначених в ст. 184 КПК України, свідчить про необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Згідно практики ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії», існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (див. рішення від 23 вересня 2008 р. у справі «Вренчев проти Сербії».

В непоодиноких рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема і у рішеннях у справах ЄСПЛ «Харченко проти України», «Єлоєв проти України», «Орловський проти України» зазначено, що після спливу певного часу саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи зобов`язані навести інші підстави для продовжуваного тримання під вартою і такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжний заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За правилами ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним в клопотанні, суд має право застосувати більш м`який, запобіжний захід ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором.

Таким чином зважаючи на вказане суд вважає, що є всі законодавчі підстави для відмови прокурору в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 та наявні підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

При цьому суд враховує те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , де проживає його родина де він і може перебувати під домашнім арештом, який має бути не цілодобовим зважаючи на наявність ризику, тяжкість злочину та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який є військовозобов`язаним.

Виходячи з цих же міркувань суд знаходить також, що на обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно покласти певні обов`язки пов`язані із прибуттям до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.177, 178, 181-184, 194, 196, 197, 202, 331, 395 КПК України, суд

постановив:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 у Чернівецькому слідчому ізоляторі відмовити за недоведеністю всіх обставин встановлених в ч.1 ст.194 КПК України.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці із забороною залишення ним будинковолодіння АДРЕСА_1 , в період з 18 години вечора до 06 години ранку.

.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 , протягом двох місяців, прибувати до Сторожинецького районного суду Чернівецької області, з визначеною судом періодичністю, повідомляти Сторожинецький районний суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування зі свідками по цьому кримінальному провадженню.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Обвинуваченого ОСОБА_4 , негайно звільнити з-під варти в залі суду та зобов`язати його негайно прибути до місця свого проживання, а саме в будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалу передати для виконання до відділення поліції № 1 (м.Сторожинець) Чернівецького районного управління поліції, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.

Строк дії ухвали до 03 березня 2023 року включно.

Головуючий суддя ОСОБА_1