Справа № 521/9658/21
Провадження № 1-кп/521/761/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000736 від 10 червня 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Овідіопольського району, с. Прилиманське, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

26.04.2021 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від покарання з випробуванням строком на 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,
представник потерпілої - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2020 року о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_3 зустрівся разом із особа 1 матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження (далі особа 1), особа 2 матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження (далі особа 2) та особа 3 матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження (далі особа 3), на площі «Бориса Дерев`янка» в місті Одеса, де в ході спілкування, ОСОБА_3 , заздалегідь та достовірно знаючи, що особа 1, особа 2, та особа 3, є неповнолітніми особами, шляхом їх переконання, яке виразилось у пропозиції на спільне вчинення крадіжки, а також обіцянки в отриманні винагороди, після виконання крадіжки, викликав у особа 1, особа 2, та особа 3, бажання скоїти злочин та отримати винагороду.

Після чого, особа 1, особа 2, та особа 3, погодилися на пропозицію ОСОБА_3 , на спільне вчинення злочину та всі разом направилися за адресою: АДРЕСА_2 , для виконання покладеного завдання.

В подальшому, 09 грудня 2020 року о 18 годині 45 хвилин ОСОБА_3 , спільно з неповнолітніми особа 1, особа 2 та особа 3, маючи єдиний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, заздалегідь усно розприділивши ролі, прибули до будинку АДРЕСА_2 , де на першому поверсі помітили 2МП купольну HDCVI відеокамеру торгової марки «Dahua Technology» модель DH-HAC-HDW1200RP (3.6 мм) вартістю 225 гривень, яка належала ОСОБА_7 .

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, діючи таємно, групою осіб, відповідно до раніше розподілених ролей, особа 2, почав зривати відеокамеру, а ОСОБА_3 в цей час, фіксував все що відбувається за допомогою відео-фіксації на камеру мобільного телефону.

В подальшому, особа 2 не зміг довести розпочате до кінця, і йому допоміг ОСОБА_3 , який потягнув камеру за дріт, внаслідок чого відірвав її.

В цей час, особа 1, та особа 3, відповідно до відведених ролей, знаходилися в під`їзді вказаного будинку, де спостерігали за обстановкою, щоб у разі необхідності допомогти довести розпочате до кінця та попередити спільників про небезпеку, а отже були чітко обізнані про наслідки діяння та бажали їх настання.

Після того як відеокамера була зірвана з місця її закріплення, всі вищевказані особи разом вийшли з під`їзду на вулицю, де ОСОБА_3 , передав відеокамеру особа 1, для її подальшої реалізації.

Продовжуючи доведення злочинного умислу до кінця, цього ж дня, о 19 годині 38 хвилин, особа 2, особа 3 та ОСОБА_3 , повернулись до вказаного під`їзду, а особа 1, залишився біля під`їзду, де відповідно до відведеної ролі спостерігав за обстановкою, щоб у разі небезпеки повідомити спільників.

В цей час особа 2, особа 3 та ОСОБА_3 , піднялись на четвертий поверх, де помітили відеокамеру, яка була розташована на стелі над вхідними дверима квартири АДРЕСА_3 .

Після чого, переслідуючи корисливий умисел направлений на заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_7 , а саме 2МП купольною HDCVI відеокамерою торгової марки «Dahua Technology» модель DH-HAC-HDW1200RP (3.6 мм) вартістю 225 гривень, діючи таємно, групою осіб, відповідно до раніше розподілених ролей, особа 2 зірвав вказану відеокамеру, а особа 3 та ОСОБА_3 , перебували неподалік, а саме, на міжповерховому сходовому майданчику між 3 та 4 поверхами вказаного під`їзду, де спостерігали за оточуючою обстановкою, щоб у разі необхідності допомогти довести розпочате до кінця та попередити про небезпеку, а отже були чітко обізнані про наслідки його діяння та бажали їх настання.

Після цього, ОСОБА_3 передав викрадену відеокамеру особа 3, для подальшої її реалізації.

Після вчинення вказаної крадіжки відеокамер, особа 1, особа 2, особа 3 та ОСОБА_3 , з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, завдавши майнової шкоди ОСОБА_7 на загальну суму 550 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушеньвикладених в обвинувальному акті та пояснив,що йому через менеджер «Телеграм» було запропоновано, невідомою йому особою, здійснити злочин за винагороду, а саме крадіжку камер відео-спостереження за вказаною йому адресою, та зафіксувати все на відео чи фото, для підтвердження, на що він погодився, у зв`язку з чим, 09 грудня 2020 року о 18 годині 00 хвилин він зустрівся разом із особа 1, особа 2, та особа 3, (матеріали щодо яких виділено в окреме кримінальне провадження), на площі «Бориса Дерев`янка» в місті Одеса, та запропонував їм разом вчинити крадіжку камер відео-спостереження, при цьому він знав, що особа 1, особа 2, та особа 3, є неповнолітніми особами. На його пропозицію особа 1, особа 2, та особа 3, погодилися.

В подальшому, 09 грудня 2020 року о 18 годині 45 хвилин він спільно з неповнолітніми особа 1, особа 2 та особа 3, прибули до будинку АДРЕСА_2 , та зайшли до першого під`їзду, де на першому поверсі помітили та зірвали з місця закріплення камеру відео-спостереження, після чого вийшли з під`їзду, та пізніше того ж дня, зайшли в той же під`їзд, де на четвертому поверсі, помітили та зірвали з місця закріплення камеру відео-спостереження, після чого вони вийшли з під`їзду. Вказані дії він зафіксував на відео, щоб підтвердити їх, для отримання винагороди. Далі викрадені камери відео-спостереження, були передані для подальшої її реалізації. В подальшому, невідомою йому особою, якою через менеджер «Телеграм» йому було запропоновано викрасти вказані камери відео-спостереження, йому було переведено 500 гривень. У скоєному щиро покаявся. Також повідомив, що вибачився перед потерпілою та відшкодував завдану їй шкоду.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеньта його дії кваліфікує:

-як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто за ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 185 КК України;

-як як втягнення неповнолітніх у протиправну діяльність, тобто за ч. 1 ст. 304 КК України;

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень(які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким та тяжким злочином, відповідно), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує: активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, визнання обвинуваченим вини, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно не працевлаштований, має не повну середню освіту, на обліку нарколога, психіатра не перебуває, раніше судимий.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим діянь, обставини їх вчинення, фактично спричинені наслідки злочинів, критичне відношення винного до вчиненого, суд вважає, що йому необхідно призначити покарання в межах санкцій ч.2 ст.185, у виді позбавлення волі та ч. 1 ст. 304 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України та принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, а саме: активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, та відсутність обставин, що його обтяжують, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше судимий, та враховуючи його поведінку після вчинення кримінальних правопорушень, та під час судового розгляду, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, добровільно, своєю активною поведінкою сприяв з`ясуванню обставин вчинення кримінальних правопорушень, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, добровільно відшкодував завдані збитки, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, справедливим та співмірним із тяжкістю вчинених кримінальних правопорушень та особою винного.

Призначаючи покарання, суд також враховує висновки, які містяться у рішенні об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 23 вересня 2019 року (справа № 199/1496/17, провадження № 51-2631км19), а саме, правовий висновок зводиться до того, що якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку ст. 75 КК України, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно ч. 4 ст. 70 КК України, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст. 75 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги те, що ОСОБА_3 , щодо якого було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком відповідно до вироку Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 квітня 2021 року, вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України до ухвалення вироку в першій справі і за який він засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з іспитовим строком, то самостійне виконання таких вироків не ґрунтується на вимогах закону України про кримінальну відповідальність. Наявність двох вироків щодо особи, які підлягають самостійному виконанню, це фактично призначення ОСОБА_3 двох покарань, що призводить до погіршення його правового становища.

Таким чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 визнається винним у вчиненні злочинів, події яких мали місце до постановлення вироку Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 квітня 2021 року, яким він визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та у відповідності до ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, при призначенні покарання слід керуватись ч. 4 ст. 70 КК України, при цьому суд вважає можливим застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, а також звільнити ОСОБА_3 від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст. 75 КК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів під час досудового розслідування склали:

-1307 гривень 60 копійок за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/116-21/2406-ТВ від 17.02.2021 р., в Одеському НДЕКЦ МВС України.

У відповідності до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати за проведення вказаної експертизи, в сумі 1307 (однієї тисячі семи) гривень 60 копійок, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_3 , на користь держави.
Потерпілою ОСОБА_7 до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, в якому вона просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 : 113 гривень 00 копійок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, а також 1000 гривень 00 копійок моральної шкоди, спричиненої злочином.

Представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 ,в судовому засіданні заявила клопотання про залишення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , без розгляду, у зв`язку звідшкодуванням завданого збитку.

Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст.100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 5, 65, 68, 70, 71, 72 КК України, ст.ст. 100, 128, 368-371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 185 КК України: у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 1 ст. 304 КК України: у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 квітня 2021 року (справа № 509/4093/19), більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно до відбуття ОСОБА_3 , призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 , від відбування остаточно призначеного покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням з визначенняміспитового строку тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 , протягом визначеного іспитового строку, такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 21 квітня 2022 року.

Скасувати арешт накладений на відеокамери торгової марки «Dahua Technology» модель DH-HAC-HDW1200RP (3.6 мм) 2 шт.

Речові докази, а саме:

-відеокамери торгової марки «Dahua Technology» модель DH-HAC-HDW1200RP (3.6 мм) 2 шт., - вважати повернутими потерпілій ОСОБА_7 , як власнику.

-компакт диск, з відеозаписами, - зберігати у матеріалах вказаного провадження.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 113 гривень 00 копійок та моральної шкоди у розмірі 1000 гривень 00 копійок, - залишити без розгляду.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів Одеського НДЕКЦ МВС України, за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/116-21/2406-ТВ від 17.02.2021 р., в сумі 1307 (однієї тисячі семи) гривень 60 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1