Справа 688/1606/22
№ 1-кп/688/142/22
Вирок
Іменем України

13 липня 2022 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Шепетівка Хмельницької області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України,

встановив:
Стислий опис провадження
30 червня 2022 року із Шепетівської окружної прокуратури до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області надійшов обвинувальний акт з додатками від 29 червня 2022 року в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 13 червня 2022 року №0000040 щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 384 КК України та угода про визнання винуватості від 29 червня 2022 року, укладена між прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), у підготовчому судовому засіданні суд зокрема має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього кодексу, а тому ухвалою суду від 04 липня 2021 року призначено підготовче судове засідання на 04 липня 2021 року.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Відповідно до угоди про визнання винуватості та обвинувального акту, ОСОБА_4 відповідно підозрюється та обвинувачується у завідомо неправдивому показанні потерпілого, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, за таких обставин:

У ході досудового розслідування встановлено, що під час розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000565 від 11 серпня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у якому ОСОБА_4 мала статус потерпілої, перебуваючи у залі суду 20.09.2021, будучи попередженою судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст.384 КК України та, відповідно до вимог ч.2 ст.352 КПК України приведеною до присяги говорити суду правду та лише правду, ОСОБА_4 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, а саме одержання від сторони захисту нового мобільного телефону, з метою перешкоджання здійсненню повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000565 від 11.08.2021 та створення штучних доказів стороні захисту, з метою уникнення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальної відповідальності, передбаченої санкцією ч.2 ст.185 КК України, та у такий спосіб ухилення від покарання за вчинене кримінальне правопорушення, усвідомлюючи неправдивість своїх свідчень того ж дня в період часу з 13 год 27 хв по 14 год 05 хв, під час допиту як потерпілої, перебуваючи в приміщенні Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області за адресою: вул. Героїв Небесної Сотні, 30 м. Шепетівка Хмельницької області, надала Шепетівському міськрайонному суду Хмельницької області завідомо неправдиві показання стосовно обставин викрадення в неї мобільного телефону марки «Samsung» моделі «SM-J105H/DS» у силіконовому чохлі-бампері чорного кольору до даного мобільного телефону та сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», що мало місце 02.08.2021, близько 16:30 год., на території її домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме повідомивши суд про те, що перед викраденням її мобільного телефону вона кинула його у траву в дворі поблизу гаража, а не залишила на тумбочці у літній кухні вказаного домоволодіння, як повідомляла на досудовому розслідуванні, тим самим надала завідомо неправдиві показання потерпілого, чим, керуючись корисливим мотивом, намагалась створити штучні докази стороні захисту та у такий спосіб ввела в оману суд.

Продовжуючи свої злочинні дії, 12.10.2021, в період часу з 10 год 54 хв по 11 год 19 хв, ОСОБА_4 , будучи приведеною 20.09.2021 до присяги та попередженою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, а саме одержання від сторони захисту нового мобільного телефону, з метою перешкоджання здійсненню повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000565 та створення штучних доказів стороні захисту, з метою уникнення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальної відповідальності, передбаченої санкцією ч. 2 ст.185 КК України та у такий спосіб ухилення від покарання за вчинене кримінальне правопорушення, усвідомлюючи неправдивість своїх свідчень, під час повторного допиту як потерпілої в приміщенні Шепетівського міськрайонного суду за адресою: вул. Героїв Небесної Сотні, 30 в м. Шепетівка, знову надала суду завідомо неправдиві показання стосовно обставин викрадення вищевказаного належного їй майна, що мало місце 02.08.2021 близько 16:30 год на території її домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме повідомивши про те, що перед викраденням її мобільного телефону вона викинула його через металеві ворота на вулицю, а не у траву в дворі поблизу гаража, та не залишила його на тумбочці у літній кухні вказаного домоволодіння, як повідомляла на досудовому розслідуванні, та у такий спосіб створюючи штучні докази того, що його міг знайти, а не викрасти обвинувачений ОСОБА_6 , тим самим знову ввела в оману суд.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.
Угода про визнання винуватості укладена 29 червня 2022 року у місті Шепетівці в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 13 червня 2022 року №0000040 між прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

В угоді про визнання винуватості визначено істотні обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про її укладення, а саме:

ступінь та характер сприяння ОСОБА_4 у проведенні кримінального провадження щодо неї;

повне, беззаперечне визнання нею своєї винуватості в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні;

тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_4 , зокрема, належність кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.384 КК України відповідно до ч.4 ст.12 КК до нетяжкого.

відсутність матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення інкримінованого кримінального правопорушення;

наявність суспільного інтересу у швидкому судовому провадженні, яке забезпечить повне, своєчасне та невідворотне покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення;

наявність суспільного інтересу в запобіганні повторного вчинення кримінальних правопорушень, як підозрюваною, так і іншими особами.

Згідно з угодою, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 за частиною 1 статті 66 КК є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 досудовим розслідуванням не встановлено.

Відповідно до укладеної угоди, ОСОБА_4 має постійне місце проживання, повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого обвинувачення.

Інкримінованим кримінальним правопорушенням матеріальна шкода не завдана, та відсутні підстави для цивільної відповідальності, у зв`язку з цим відсутні підстави для звільнення від цивільної відповідальності.

На підставі наведеного вище, сторони угоди погодились запропонувати суду призначити ОСОБА_4 узгоджене покарання за ч.2 ст.384 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Сторони угоди з урахуванням вимог частини 2 статті 75 КК узгодили звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням.

Відповідно до частини 3 статті 75 КК у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

В угоді зазначено, що сторонам угоди відомо та зрозуміло, що у відповідності до вимог статті 473 КПК наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і обвинуваченої є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями частини 4 статті 394 та частини 3 статті 424 КПК, а для підозрюваного - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК.

В угоді сторонами обумовлено також і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК, та наслідки відмови від права на судовий розгляд, передбачені частиною 4 статті 474 КПК.

Позиції учасників судового провадження щодо угоди.
Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 угоду підтримала, вказавши про її відповідність вимогам чинного законодавства, добровільність її укладення, належність даного кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості, а також, що існують достатні фактичні дані для визнання обвинуваченою своєї винуватості у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, яка підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів. Також прокурор зазначила, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а також повідомила про відсутність потерпілих та шкоди, завданої інкримінованим обвинуваченій кримінальним правопорушенням.

ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомила, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді, беззастережно визнає свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється, просила суд затвердити угоду. При цьому ОСОБА_4 зазначила, що вона цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення, і що вона при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь, проте просила затвердити укладену угоду. Вказала що повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до неї у разі її затвердження. Крім того, повідомила, що укладення угоди про визнання винуватості її сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду, повідомивши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.
Згідно з частиною 2 статті 384 КК завідомо неправдиве показання потерпілого, вчинене з корисливих мотивів - карається виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

За частиною 4 статті 12 КК, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до наведеного вище та обставин обвинувачення, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 384 КК, належить до нетяжких злочинів.

За пунктом 1 частини 4 статті 469 КПК, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів без будь-яких умов.

Судом встановлено, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості від 29 червня 2022 року є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Крім того, укладена угода не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо будь-яких інших осіб.

Також умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а відтак затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури і суд.

У даному кримінальному провадженні відсутні потерпілі, кримінальним правопорушенням не завдано шкоди правам та інтересам громадян або інтересам юридичних осіб, а внаслідок вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення не завдано матеріальних збитків державі.

Встановлено, що сторонам угоди відомо та зрозуміло, що у відповідності до вимог статті 473 КПК наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями частини 4 статті 394 та частини 3 статті 424 КПК, а для підозрюваного - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК. В угоді сторонами обумовлено також і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК.

В укладенні даної угоди згідно з пунктом 9 частини 2 статті 52 КПК брав участь захисник.

Суд вважає, що укладена угода відповідає нормам КК та інтересам суспільства і в частині узгодженого покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, є пропорційним та достатнім, сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкціями статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно з частиною 5 статті 65 КК, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Проте питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами, відповідно до норм статті 50 КК.

Відтак загалом суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, що є виключно судовою дискрецією у кримінальному судочинстві і охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Обвинувачена ОСОБА_4 раніше не судима, на обліку у центрі пробації не перебуває, за місцем проживання характеризується як особа, на яку скарг не надходило те, перебуває під динамічним спостереженням у лікаря-нарколога з діагнозом хронічний алкоголізм, психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, згідно висновку судово-психіатричного експерта на день вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та на день проведення експертизи розуміє значення своїх дій та може керувати ними, тобто є осудною та підлягає кримінальній відповідальності.

Суд також враховує обставини, що пом`якшують покарання відповідно до частини 1 статті 66 КК, а саме щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Частина 1 статі 75 КК визначає, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Висновок суду щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні даної угоди, передбачених частиною 7 статті 474 КПК, а тому дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши думки прокурора, обвинуваченої та її захисника, суд дійшов висновку про необхідність її затвердження, шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченій узгодженої міри покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків.

Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Судових витрат у справі не має.

На підставі викладеного та керуючись ст.65,66,75,76 КК, а також ст. 124, 314, 374-376, 469-475 КПК, суд,

ухвалив
Затвердити угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 13 червня 20року №0000040, укладену 29 червня 2022 року між прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 384 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

Звільнити ОСОБА_4 на підставі частини 2 статті 75 КК від відбування узгодженого сторонами покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з випробовуванням, встановивши їй іспитовий строк в 1(один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1 і 2 частини 1 та пунктом 2 частини 3 статті 76 КК, а саме:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази: три копії дисків з технічними записами судових засідань по справі №1-кп/688/26/22 та диск з відеозаписом з нагрудного відеореєстратора залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд, з підстав, передбачених статтею 394 КПК та з урахуванням обмежень, визначених частиною 2 статті 473 КПК.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Роз`яснити, що умисне невиконання угоди засудженим є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Головуючий суддя Неоніла БЕРЕЗЮК