Справа № 761/8164/22
Провадження №1-кп/761/2396/2022
В И Р О К

іменем України

08 червня 2022 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді ОСОБА_5., за участю секретаря ОСОБА_6., прокурора ОСОБА_7., захисника ОСОБА_8., обвинуваченого ОСОБА_1 , в приміщенні суду в ході проведення підготовчого судового засідання в рамках кримінального провадження №0000030 від 04.03.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_1 , будучи громадянином України, за відповідних обставин вчинив державну зраду, атакож незаконне придбання і зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів .

Так, обвинувачений ОСОБА_1 у невстановлений проміжок часу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, встановив у своєму телефоні месенджери Viber, Telegramm, в яких вступив у групові чати під назвами «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5», «ІНФОРМАЦІЯ_6». Разом з ОСОБА_1 , при цьому у даних чатах також зареєстровані та перебувають інші учасники, особи з ЛНР/ДНР та РФ. Крім того, перебуваючи у місті Києві, приблизно у період часу березень-квітень 2018 року, обвинувачений ОСОБА_1 вступив у чат групу під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7», яка була створена невстановленими досудовим розслідуванням особами, у невстановлений проміжок часу, за невстановлених обставин у месенджері «Telegram». До складу вказаної чат групи «ІНФОРМАЦІЯ_7» входили гравці Інтернет гри «Домінейшн», склад яких завжди змінювався.

Приблизно в середині 2021 року до складу чат групи «ІНФОРМАЦІЯ_7» у месенджері «Telegram» приєднався новий учасник-гравець під ніком « ІНФОРМАЦІЯ_8 » (інших даних щодо нього не встановлено). У подальшому, в ході спілкування шляхом переписки у груповому чаті «ІНФОРМАЦІЯ_7» обвинувачений ОСОБА_1 та «ІНФОРМАЦІЯ_8» потоваришували, після чого ОСОБА_1 почав спілкування з «ІНФОРМАЦІЯ_8» через особисту (поза межами групи «ІНФОРМАЦІЯ_7») переписку у месенджері «Telegram» та особисті дзвінки, що переросло у дружнє та довірливе спілкування, при цьому з часом останні неодноразово здійснювали між собою обмін особистими даними щодо складу сімей, особистого життя, місць роботи, тощо.

Приблизно у листопаді-грудні 2021 року в ході спілкування ОСОБА_1 з учасником «ІНФОРМАЦІЯ_8», останній повідомив «ІНФОРМАЦІЯ_8» про те, що він є випускником Кіровського військового авіаційного училища м. Кіров РФ, має військові зацікавленості, на що «ІНФОРМАЦІЯ_8» відповів що сам є громадянином РФ, але народився у м. Маріуполь (Україна). Далі, останній розповів що він є військовослужбовцем збройних сил РФ та на даний час проходить військову службу у ГРУ МО РФ у званні підполковника, до посадових обов`язків якого серед іншого входить аерофоторозвідка та інші види технічної розвідки.

Надалі, в ході спілкування ОСОБА_1 та учасник «ІНФОРМАЦІЯ_8» неодноразово обмінювались фотографіями у формі, а також «ІНФОРМАЦІЯ_8» назвав своє ім`я - ОСОБА_4 . Подальше спілкування носило дружні та довірчі відносини, при цьому вся переписка та дзвінки в особистих повідомленнях у месенджері «Telegram» стиралася учасниками спілкування одразу по їх завершенню (у більшості випадків безпосередньо користувачем «ІНФОРМАЦІЯ_8»).

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени зазначеної організації утримуються у своїх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про неприпустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями - № 2131 (ХХ) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання огорожі їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 р., що містить її Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту Організація Об`єднаних Націй; № 2734 (ХХV) від 16 грудня 1970 року, яка містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки та № 3314 (ХХІХ) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, встановлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію або втручання будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплені обов`язки держав: утримуватись від збройної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення або підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців або посилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї Організації та Об`єднаних Націй від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою порушуючи Статут ООН.

Якась із наступних дій, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, хоч би який тимчасовий характер вона мала, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські чи повітряні сили чи морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з державою, що приймає, порушуючи умови, передбачені в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала у розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- за посилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівносильно наведеним вище актам, або його значну участь у них.

Ніякі міркування будь-якого характеру, будь то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, що неспроможні служити виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги до прав, властивих суверенітету, незастосування сили або загрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання суперечок та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва. серпня 1975 року, який був підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація.

Статтями 1 і 2 III Конвенції про відкриття військових дій від 18 жовтня 1907 року, що вступила в дію 26 січня 1910 року і 7 березня 1955 року визнаної СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього та недвозначного попередження у формі або мотивованого оголошення війни , або ультиматуму з умовним оголошенням війни. Про існування стану війни має бути негайно повідомлено нейтральною державою, і воно матиме для них дійсну силу лише після отримання повідомлення.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) зазначено, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту та неподільність влади Республіки в межах її території та незалежності. зносини.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих межах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки було схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Відповідно до зазначеного документу, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Відповідно до пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року Російська Федерація, Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії та Сполучені Штати Америки підтвердили Україні свої зобов`язання згідно з принципами Заключного акту співробітництву в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність та суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою або її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що жодна їхня зброя ніколи не використовуватиметься проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримання миру та стабільності у Співдружності Незалежних Держав від 10 лютого 1995 року, укладеного між державами СНД, серед яких є Україна та Російська Федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів одна одної та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їх непорушність, а також вирішувати всі суперечки, що виникають з питань кордонів та територій, лише мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо вони виникнуть; не встановлювати із нею політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій та комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічну, фінансову, військову та іншу допомогу.

31 травня 1997 року, відповідно до положень Статуту ООН та зобов`язань згідно з Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі, Україна та Російська Федерація уклали Договір про дружбу, співпрацю та партнерство між Україною та Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року) 13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 2 березня 1999 року № 42 - ФЗ). Відповідно до статей 2 - 3 зазначеного Договору, Російська Федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів і зобов`язалася будувати відносини один з одним на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності сил, загрози або мирного врегулювання, у тому числі економічних та інших способів тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, дотримання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису та карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований Російською Федерацією 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької та Луганський областей належить до території України.

Статтями 1 - 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною та незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Згідно статті 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати та змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народу і не може бути узурповане державою, її органами чи посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не зазіхати на права та свободи, честь та гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання щодо зміни території України.

Відповідно до статей 132 - 134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою України та в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її ведення.

Незважаючи на викладене, умисно діючи в порушення зазначених вище міжнародних нормативно-правових актів, 22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план направлений на насильницьку зміну меж території та кордонів України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволене.

24 лютого 2022 року о 05:00 годин Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

Надалі Збройними Силами РФ, що діяли за наказом керівництва РФ та ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах та складах ЗС України, а також підрозділам ЗС та інших військових формувань після чого РФ скоєно вторгнення на територію суверенної держави України.

В зв`язку з чим Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.22 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

З початку збройної агресії військових РФ на території України, а саме з 05 год. 00 хв. 24.02.2022 переписка у груповому чаті «ІНФОРМАЦІЯ_7» у месенджері «Telegram» та у особистих повідомленнях з користувачем «ІНФОРМАЦІЯ_8» - ОСОБА_4 поновилась. У груповому чаті «ІНФОРМАЦІЯ_7», в якому перебував обвинувачений ОСОБА_1 , як учасник, переписка здебільшого стосувалась фактів зі ЗМІ, особистого ставлення учасників групи до подій та обміном власними поглядами (здебільшого погляди носили проросійський характер та виказувалась підтримка ЗС РФ у проведенні так званої «спеціальної військової операції» на території України). Особиста переписка ОСОБА_1 з «ІНФОРМАЦІЯ_8» - ОСОБА_4 містила, як загальний характер (обмін офіційними відомостями з засобів масової інформації), так і особистий характер.

В ході переписки 01.03.2022 ОСОБА_1 , перебуваючи у своєму власному автомобілі марки Mitsubishi Pagero з номером НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська 26, повідомив «ІНФОРМАЦІЯ_8» ОСОБА_4 про те, що на території України, в тому числі і на території м. Києва та Київської області почали створюватись загони територіальної оборони, члени яких після вступу отримують вогнепальну зброю (у більшості випадків автомати АК-74 та набої до них), про те, що безпосередньо у м. Києві зводяться фортифікаційні споруди для стримування технічних засобів та живої сили ворога збройних сил РФ.

Також у період часу 25.02.2022-26.02.2022 користувач «ІНФОРМАЦІЯ_8» ОСОБА_4 в ході переписки у месенджері запитав ОСОБА_1 стосовно настроїв серед цивільних громадян та військових ЗС України, щодо ситуації з продуктами харчування, питною водою та паливно-мастильними матеріалами у м. Києві, на що ОСОБА_1 повідомив, що у м. Києві є певні ознаки паніки серед мирного населення, але продукти в магазинах, питна вода та паливно-мастильні матеріали на АЗС є в достатній кількості і військова оборона м. Києва зміцнюється.

Далі, користувач «ІНФОРМАЦІЯ_8» - ОСОБА_4 попросив ОСОБА_1 встановити та надати йому місця дислокації військових ЗС України, які перебувають в урядовому кварталі м. Києва. Так, ОСОБА_1 , будучи випускником Кіровського військового авіаційного училища м. Кіров РФ, знаючи форми та методи вербування, та достеменно розуміючи протиправний характер своїх дій, на виконання вказівки « ІНФОРМАЦІЯ_8 » - ОСОБА_4 , усвідомлюючи приналежність останнього до збройних сил РФ, діючи умисно на шкоду безпеки держави, у період часу з 26.02.2022-28.02.2022 виїхав на своєму власному автомобілі марки Mitsubishi Pagero з номером НОМЕР_1 до урядового кварту м. Києва, де в ході пішої прогулянки від вул. Цитадельна до вул. Лаврська записав координати та зовнішній вигляд трьох укріплених позицій, де були розміщені військові ЗС України, після чого надіслав «ІНФОРМАЦІЯ_8» - ОСОБА_4 у месенджері «Telegram» в особистих повідомленнях.

Отримавши інформацію від ОСОБА_1 , «ІНФОРМАЦІЯ_8» ОСОБА_4 ознайомився з його змістом та у особистій переписці з ОСОБА_1 подякував, і повідомив що ця інформація є цікавою, та буде доведена до керівництва ЗС РФ. Разом із тим, в ході подальшої особистої переписки у месенджері «Telegram», у період часу 14.03.2022-15.03.2022 «ІНФОРМАЦІЯ_8» попросив ОСОБА_1 надати інформацію стосовно інших блокпостів у м. Києві із зазначенням координат, кількості людей та техніки. Так, на виконання вищезазначеної вказівки, розуміючи протиправність своїх дій, діючи умисно на шкоду безпеки держави у період часу з 15.03.2022 - 16.03.2022 обвинувачений ОСОБА_1 , рухаючись на своєму власному автомобілі марки Mitsubishi Pagero з номером НОМЕР_1 за маршрутом АДРЕСА_2 записав координати 12 блокпостів із наступними даними:

НОМЕР_6, НОМЕР_7 блокпост усилен бмп2 и бмп1;

НОМЕР_8, НОМЕР_9 дежурка (опорник);

НОМЕР_10, НОМЕР_11 скопление (казарма);

НОМЕР_12, НОМЕР_13 укрепление баррикада;

НОМЕР_14, НОМЕР_15 укрепление баррикада;

НОМЕР_16, НОМЕР_17 - НОМЕР_18, НОМЕР_19 линия траншей и огневых точек;

НОМЕР_20, НОМЕР_21 огневая точка парк;

НОМЕР_22, НОМЕР_23 баррикада блокпост;

НОМЕР_24, НОМЕР_25 баррикада блокпост;

НОМЕР_26, НОМЕР_27 барикада блокпост;

НОМЕР_28, НОМЕР_29 траншеи и огневые точки парк;

НОМЕР_30, НОМЕР_31 баррикада блокпост усилено бмп1, при цьому таку інформацію ОСОБА_1 мав на меті передати «ІНФОРМАЦІЯ_8» - ОСОБА_4 в особистій переписці у месенджері «Telegram», однак не зміг це виконати через його затримання співробітниками СБ України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_1 , перебуваючи у м. Києві, у невстановлений під час досудового розслідування час, але не раніше квітня 2014 року, маючи на меті придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових речовин, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, усвідомлюючи, що в нього відсутній дозвіл на носіння та зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів, звернувся до свого знайомого, який на його прохання, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Московська, 42/8, приблизно у той же самий період передав йому пістолет марки ТТ (номери затерті), який є вогнепальною зброєю та придатний до стрільби, та набої калібру 7,62x25мм до нього, які відносяться до бойових припасів до стрілецької нарізної вогнепальної зброї, після чого звернув їх у своє володіння, чим вчинив придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, маючи на меті придбання вибухових речовин (ручні осколкові гранати Ф-1) без передбаченого законом дозволу, в порушення згаданих вимог, обвинувачений ОСОБА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, у вересні 2018 року звернувся до свого знайомого, який пообіцяв допомогти та сказав, що невдовзі він має зустрітися з їх спільним знайомим - іншою особою, і в ході зустрічі остання надасть ОСОБА_1 гранати.

Так, у період часу вересень-жовтень 2018 року, знаходячись на вул. Московська, у м. Києві, в ході особистої зустрічі, згадана особа передала обвинуваченому ОСОБА_1 пакет, в якому знаходились два корпуси ручних осколкових гранат Ф-1 з розривними зарядами вибухової речовини - тротилу, які є складовими частинами бойових припасів (осколкової ручної гранати Ф-1 дистанційної дії), та два уніфіковані запали ручних гранат модернізованих УЗРГМ-2, які є вибуховими пристроями, та належать до категорії бойових припасів.

Наведену зброю та вибухівку ОСОБА_1 незаконно зберігав у будинку за місцем свого проживання, за адресою АДРЕСА_1 , та добровільно видав слідчому в ході проведення обшуку 16.03.2022.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_1 , які виразились у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, а саме у наданні іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 111 КК України.

Крім того, дії обвинуваченого ОСОБА_1 , які виразились у незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України.

06 травня 2022 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_1 укладено угоду про визнання винуватості. Відповідно до умов згаданої угоди у кримінальному провадженні №0000030 від 04.03.2022 прокурор та обвинувачений ОСОБА_1 виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, а також узгодили призначення покарання ОСОБА_1 , за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме щирого каяття у вчиненні інкримінованого йому злочину, активного сприяння у розкритті кримінального правопорушення, активному сприянні у викритті іншої особи у кримінальному провадженні шляхом надання ним зізнавальних показань, надання суттєвої матеріальної допомоги на адресу Збройних Сил України.

Так, сторони узгодили призначення покарання ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 111 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України - у виді 5 років позбавлення волі, а за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді 3 років позбавлення волі. Крім того, узгодили, що в порядку ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим слід визначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, і на підставі ст. 75 КК України - звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений, його захисник та прокурор підтвердили, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дослідивши угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_1 , які просили затвердити вказану угоду, суд вважає, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_1 (за ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України) кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не існують обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_1 угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Процесуальні витрати по справі, пов`язані з проведенням експертизи вартістю 5663 (п`ять тисяч шістсот шістдесят три) грн. 10 коп., слід покласти на ОСОБА_1 .

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 374-376, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України, за які призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком:

-за ч. 1 ст. 111 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, - 5 років;

-ч. 1 ст. 263 КК України - три роки.

Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_1 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку - 3 (трьох) років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки:

1.Періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2.Повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 5663 (п`ять тисяч шістсот шістдесят три) грн. 10 коп.

Після набрання вироком законної сили, речові докази, а саме: пістолет ТТ із затертостями на місцях нанесення номерів та з написом 1945 набитій на лівій стороні корпусу під затворною рамою, з набоями у кількості 8 шт. спорядженими у магазині НОМЕР_32; набої у кількості 8 шт. поміщені в скляний контейнер з написом «Кардіомагніл»; два предмети зовні схожі на корпус гранати Ф 1 №№ 10736-84т, 10736-84т, в комлекті до них два запали (зовні схожі) №№ НОМЕР_33, НОМЕР_33; 52 (п`ятдесят два) набої до пістолету ТТ, поміщені до поліетиленового пакету; магазин для пістолету ТТ споряджений бойовими набоями у кількості 8 шт. без ідентифікатора; предмет зовні схожий на пістолет ТТ з написом НОМЕР_2 1944 , без магазину, - передати для їх технологічної переробки (на потреби) Збройним Силам України, мобільні телефони Iphone 6S 128Gb Imei НОМЕР_3 сіро-чорного кольору з пошкодженням корпусу; Iphone 6 64 Gb Imei НОМЕР_4 (пароль на обох телефонах НОМЕР_34) сіро-чорного кольору з пошкодженням з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_5 , предмети ззовні схожі на грошові кошти (євро, долари США, гривні) - конфіскувати, роздруковану на форматі А4 карту групування ЗСУ у зоні проведення ООС - зберігати при матеріалах кримінального провадження, інші речові докази (прапори РФ) - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням обмежень, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_5