Справа № 502/2028/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2022 м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області
у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження,

внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 00000141 від 24.11.2021 р.

відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вилкове Кілійського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

12.11.2021 р. приблизно о 23:30 ОСОБА_9 перебуваючи біля будинку № 117 по вулиці Бесарабській в м. Вилкове Ізмаїльського району Одеської області побачив ОСОБА_7 , після чого в ході суперечки, що виникла між ними, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень на ґрунті неприязних відносин, що виникли раптово, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар лобною частиною голови в обличчя ОСОБА_7 в область правої брови, від чого він впав на землю. Після цього ОСОБА_9 наніс ще не менше п`яти ударів кулаками обох рук в обличчя і голову потерпілого ОСОБА_7 , що лежав на землі.

В подальшому ОСОБА_9 , продовжуючи свої протиправні дії взяв у руки садові граблі та наніс ними два-три удари по спині та лівій частині тулубу потерпілого ОСОБА_7 та три удари дерев`яним руків`ям від садових грабель по голові потерпілого.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної області голови, яка призводить до розладу здоров`я більше ніж на 6 днів, але не більше як 21 день та відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також: садна тім`яної області голови, забійну рану тім`яної області голови, садна лівої вушної раковини, синця верхньої повіки лівого ока, садна нижньої губи зліва, великого крововиливу в слизову оболонку нижньої губи, садна задньої поверхні верхнього відділу огруддя, вертикальної смуги дрібних круглих саден зовнішньої поверхні лівого плеча і плечового суглобу, смуги дрібних круглих саден зовнішньої поверхні правого плеча, двох саден зовнішньої поверхні в області правого ліктьового суглобу, смуги дрібних круглих саден лівої половини поперекової області, смуги дрібних саден правої половини поперекової області, які мають незначні, скороминущі явища тривалістю не більше 6 днів та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_9 завдав умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у пред`явленому обвинуваченні та цивільний позов потерпілого не визнав та в ході судового розгляду дав показання про те, що з червня 2021 року він перебував у стосунках з донькою потерпілого, внаслідок чого пішов від своєї дружини, проте з нею шлюб не розривав. Потерпілому стосунки його доньки з обвинуваченим не подобались та він декілька разів телефонував йому з погрозами. В той день, коли відбулись події, зазначені в пред`явленому йому обвинуваченні, донька потерпілого була у нього на дачі та вони разом вживали пиво. Увечері вони повернулись до будинку, де він жив та разом з донькою потерпілого та її подругою, де відпочивали та вживали спиртне. Весь цей час потерпілий здійснював дзвінки на телефон своєї доньки. В подальшому ОСОБА_9 викликав таксі, щоб дочка потерпілого поїхала додому, але автомобіль який приїхав, зламався. В цей час, стоячи на вулиці біля двору свого будинку, ОСОБА_9 побачив силует потерпілого, який наблизившись, вдарив його декілька разів металевим ліхтарем по голові, після чого обвинувачений звалив потерпілого на землю. Далі обвинувачений відходив захищаючись та ухилявся, після чого зайшов на своє подвір`я. Потерпілий став намагатись пошкодити його паркан і хвіртку, у зв`язку з чим обвинувачений взяв садові пластикові граблі і завдав ними по потерпілому декілька ударів через паркан, від чого граблі зламались, а сутичка між ними припинилась. Зазначає, що не наносив потерпілому удари кулаками, оскільки має пошкодження кисті.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його вина у пред`явленому обвинуваченні підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами:

-Даними з показань потерпілого ОСОБА_7 про те, що 12.11.2021 р. близько 23:30 він неодноразово телефонував на мобільний телефон своєї дочки, однак вона не відповідала. Після цього ОСОБА_7 пішов її шукати до будинку обвинуваченого, яка на той час перебувала з ним у стосунках, що не подобалось потерпілому. Коли він підійшов до подвір`я обвинуваченого, то побачив на вулиці біля нього свою доньку, її подругу та обвинуваченого, з яким у нього виникла словесна суперечка. Потерпілий запитав у обвинуваченого про те, коли він залишить його доньку у спокої, на що у відповідь отримав удар по голові в область лівої брови, від якого впав і втратив свідомість. До тями потерпілий прийшов в той момент, коли обвинувачений сів на нього зверху та завдав руками йому не менше 5 ударів. При цьому його донька просила обвинуваченого зупинитись. Таксист, який перебував неподалік, відтягнув обвинуваченого від нього. Після цього обвинувачений взяв на подвір`ї свого будинку граблі та через паркан став наносити ними удари по тулубу потерпілого, оскільки той намагався відтягнути від паркана свою доньку. Після цього граблі зламались і обвинувачений взяв руків`я, яким вдарив потерпілого по голові. Після цього ОСОБА_7 звернувся за медичною допомогою до Вилківської лікарні, де у хірургічному відділенні йому наклали шви на рану. Відповідаючи на питання потерпілий зазначив, що у той вечір вживав вино.

-Даними з показань свідка ОСОБА_10 про те, що раніше між нею та обвинуваченим були робочі стосунки, які в подальшому перетворилися на близькі. Вказаних стосунків батько не схвалював через те, що у неї з обвинуваченим велика різниця у віці. В день, коли відбулися відповідні події, обвинувачений запросив її з подругою до себе в гості. Вони спілкувалися та пили пиво, при цьому вона бачила, що їй телефонують батьки, проте не брала слухавку. Коли вони вийшли на вулицю та стали очікувати таксі, до них підійшов її батько та спитав: « ОСОБА_11 це ти?» У відповідь обвинувачений вдарив його головою, після цього завдав йому ще 5 ударів по голові, обличчю та тулубу руками і ногами. Від цього у батька сталося розсічення на голові. Після цього обвинувачений забіг на своє подвір`я та став її ображати, на що у відповідь свідок підійшла до паркану та почала сваритися з ним, а батько підскочив, щоб її захистити та отримав граблями по голові від обвинуваченого. Після цього приїхало викликане ними таксі та вони поїхали з батьком до лікарні, де йому наклали шви на голову.

-Даними з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 13.11.2021 р., згідно якого ОСОБА_7 просить притягнути до відповідальності ОСОБА_9 , який 12.11.2021 р. о 23:30 наніс йому тілесні ушкодження /а.к.п. 123/.

-Даними з протоколу проведення слідчого експерименту, складеного 24.11.2021 р. за наслідками проведення відповідної слідчої дії, в ході якої потерпілий ОСОБА_7 продемонстрував як 12.11.2021 р. приблизно о 23:30 біля будинку за місцем мешкання ОСОБА_9 , останній наніс йому удар головою в область правої брови, від чого потерпілий впав на землю, а обвинувачений наніс йому не менше 5 ударів кулаками обох рук в обличчя та голову, після чого зайшов на подвір`я та садовими граблями через паркан завдав 2-3 удари по тулубу і рукам, від чого граблі зламались, у зв`язку з чим ОСОБА_9 , наніс ще 3 удари по голові потерпілому дерев`яною ручкою від граблів /а.к.п. 125-133/.

-Даними з протоколу проведення слідчого експерименту, складеного 29.11.2021 р. за наслідками проведення відповідної слідчої дії, в ході якої свідок ОСОБА_12 розповіла та продемонструвала як 12.11.2021 р. перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 побачила як ОСОБА_13 наносить ОСОБА_14 , що лежав на землі, 3-4 удари кулаком правої руки, після чого ОСОБА_11 забіг до подвір`я свого будинку , взяв в руки садові граблі, заліз на паркан, та наніс ними ОСОБА_15 3-4 удари по спині та рукам, після чого дерев`яною ручкою від граблів наніс ще 5-6 ударів по голові та рукам потерпілого /а.к.п. 134-141/.

-Даними з протоколу проведення слідчого експерименту, складеного 24.11.2021 р. за наслідками проведення відповідної слідчої дії, в ході якої свідок ОСОБА_10 розповіла та продемонструвала як 12.11.2021 р. перебувала разом з обвинуваченим та свідком ОСОБА_12 біля будинку № 117 по вул. Бесарабській в м. Вилкове, де до них підійшов її батько ОСОБА_7 та спитав у ОСОБА_9 його прізвище, після чого той одразу наніс йому удар лобом в область правої брови, від чого потерпілий впав на землю, а обвинувачений завдав 5 дарів кулаками обох рук в обличчя та голову потерпілому, після чого зайшов на подвір`я та через паркан наніс ними 2-3 удари по спині та лівому боці потерпілого і після того, як той почав закриватися руками, завдав ще 2-3 удари граблями, від чого вони зламались та Кілієвіч наніс ще 3 удари дерев`яною ручкою від граблів по голові потерпілому /а.к.п. 142-151/.

-Даними з висновку експерта № 55, складеного 24.11.2021 р. за наслідком проведеної судово-медичної експертизи, відповідно до якого: «1. У ОСОБА_7 , виявлені такі тілесні ушкодження садно тім`яної області голови, забійна рана тім`яної області голови, садно лівої вушної раковини, синець верхнього повіка лівого ока, садно нижньої губи зліва, великий крововилив в слизову оболонку нижньої губи, садно задньої поверхні верхнього відділу огруддя, вертикальна смуга дрібних круглих саден зовнішньої поверхні лівого плеча і плечового суглобу, смуга дрібних круглих саден зовнішньої поверхні правого плеча, два садна зовнішньої поверхні в області правого ліктьового суглобу, смуга дрібних круглих саден лівої половини поперекової області, смуга дрібних саден правої половини поперекової області, які утворені від дії тупих, твердих предметів, за давниною могли бути спричинені 12.11.2021 р. 2. Спричинені ОСОБА_7 тілесні ушкодження по своєму характеру не є небезпечними для життя пошкодженнями садно тім`яної області голови, садно лівої вушної раковини, синець верхнього повіка лівого ока, садно нижньої губи зліва, великий крововилив в слизову оболонку нижньої губи, садно задньої поверхні верхнього відділу огруддя, вертикальна смуга дрібних круглих саден зовнішньої поверхні лівого плеча і плечового суглобу, смуга дрібних круглих саден зовнішньої поверхні правого плеча, два садна зовнішньої поверхні в області правого ліктьового суглобу, смуга дрібних круглих саден лівої половини поперекової області, смуга дрібних саден правої половини поперекової області, мають незначні, скороминущі явища тривалістю не більше 6 днів та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Таке пошкодження, як забійна рана тім`яної області голови, призводить до розладу здоров`я більше ніж на 6 днів, але не більше як 21 день, та по цьому критерію відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. 3. Тілесні ушкодження, які спричинені ОСОБА_7 спричинені внаслідок дії тупих, твердих предметів, деякі з них можуть мати обмежену, приблизно круглу форму. 4. Тілесні ушкодження, які виявлені у ОСОБА_7 , могли бути спричинені чи утворені та відповідати термінам часу та обставинам, зазначеними потерпілим. 5 У ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, характерних для падіння з висоти власного зросту не виявлено /а.к.п. 152-154/.

Оцінюючи згідно положень ст. 94 КПК України наведені у мотивувальній частині вироку суду докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, суд вважає, що вони відповідають вищенаведеним критеріям, оскільки отримані у передбаченому КПК України порядку, вони узгоджуються між собою щодо підтвердження обставин вчинення кримінального правопорушення, способу завдання, кількості та спрямованості ударів, нанесених обвинуваченим потерпілому, що свідчить про наявність умислу в діях обвинуваченого, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, у зв`язку з чим приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні відповідного кримінального правопорушення /проступку/ доведена, оскільки беззаперечно підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду вищенаведених доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує:
Відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Крім цього, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком та виразилось у завданні тілесних ушкоджень іншій особі, дані, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема, відсутність відомостей про притягнення його раніше до кримінальної або адміністративної відповідальності, а також відсутність відомостей про його перебування на обліку у нарколога та психіатра.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу в межах, визначеними санкцією ч. 2 ст. 125 КК України.

Цивільний позов потерпілого підлягає вирішенню з урахуванням наступних положень законодавства.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів . Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як зазначено в ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як зазначено в ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Судом встановлено, що протиправними діями обвинуваченого потерпілому спричинено матеріальну шкоду у вигляді витрат, які полягають у необхідності придбання протягом тижня після отримання ним тілесних ушкоджень ліків та які документально підтверджуються наданими потерпілим доказами ( фіскальними чеками з аптек м. Вилкове та Вилківської МЛ за проходження флюорографічного обстеження), а також оплату за послуги комп`ютерної томографії, всього на загальну суму 3960,20 гривень /а.к.п. 24-30/.

Необхідність понесення потерпілим вказаних витрат підтверджується наданою ним випискою з медичної картки, де вказаний діагноз «черепно-мозкова травма», а також вказані призначення лікаря.

При цьому розбіжність між заявленою потерпілим сумою відшкодування матеріальної шкоди та її розміром, визначеним судом виникла з підстав того, що деякі чеки з аптек містять приписки, зроблені рукописним текстом про придбання додаткових медичних препаратів , що не може вважатись належним та допустимим доказом придбання відповідних препаратів/засобів.

Таким чином суд вважає вимоги цивільного позову про стягнення з обвинуваченого відповідних витрат, як матеріальної шкоди, обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Також враховуючи те, що протиправними діями обвинуваченого потерпілому було спричинено тілесні ушкодження, внаслідок яких він зазнав моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю, душевних стражданнях у зв`язку зі спричиненням шкоди його здоров`ю, суд вважає що виходячи з вимог розумності і справедливості достатньою сумою для компенсації моральних страждань потерпілого є 15 000 гривень, яку суд присуджує до стягнення.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), рішення від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України»). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, оформлені у встановленому законом порядку, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо), розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Потерпілим, як цивільним позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 8400 грн, в підтвердження чого представлено договір про надання правової допомоги № 38 від 29.11.2021 року та додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 38 від 29.11.2021 року. Відповідно до наданого додатку встановлено, що сторони дійшли згоди про те, що сума винагороди, яку Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату за надання правової допомоги (гонорар) у даному кримінальному провадженні становить 8400 грив /а.к.п. 33/.

Згідно довідки за вих. № 24-1д-144 від 29.11.2021 року, наданою адвокатом ОСОБА_8 встановлено, що дійсно 29.11.2021 року ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були сплачені юридичні послуги (гонорар) адвокату ОСОБА_8 за надання правової допомоги, визначені у Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги № 38 від 29.11.2021 року в розмірі 8400 грн /а.к.п. 34/.

Ухвалюючи рішення судом надана відповідна оцінка доводам та доказам позивача та виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з конкретних обставин і складністю справи, враховуючи відсутність клопотань обвинуваченого про зменшення розміру витрат на правову допомогу, приходить до висновку про необхідність їх стягнення з обвинуваченого у повному обсязі.

Таким чином цивільний позов потерпілого підлягає частковому задоволенню.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , - 3960,20 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 15 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 8400 грн понесених витрат на правову допомогу, всього 27 360,20 грн.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Кілійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Суддя ОСОБА_1