В И Р О К
Іменем України

09 червня 2022 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000704 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Левків, Житомирського району та області, із середньою спеціальною освітою, працюючого майстром лісу у Коростишівському лісництві, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 та визнане судом недоведеним

Відповідно до висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, він 12 серпня 2018 року близько 22 години, не маючи водійського посвідчення на право керування мотоциклом «Днепр-11», державний номерний знак НОМЕР_1 у складі мотоколяски, рухаючись по вул. Гринцевича у с. Левків, Житомирського району, порушив вимоги пунктів 1.10, 2.1 а), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, а саме не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не переконався у безпечності зміни напрямку руху його транспортного засобу, перед початком руху по узбіччю не переконався у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожньої обстановки та наїхав на пішохода ОСОБА_6 , який рухався по правому узбіччю в попутному напрямку.

Внаслідок цієї ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множинних саден тім`яної ділянки голови, прикушених ранок язика, закритого уламкового перелому діафізів середньої третини обох кісток лівої гомілки, множинних саден правої гомілки та обох колінних суглобів, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я.

Отже, стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Пояснення учасників кримінального провадження

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав та пояснив, що 12.08.2018 близько 21 години він їхав на мотоциклі додому та бачив потерпілого, який ішов у центр села Левків. Вдома він займався своїми справами потім переодягнувся та через 30 хвилин поїхав на мотоциклі до клубу. По дорозі у попутному напрямку побачив людину, яка лежала на узбіччі. Проїхавши 2-3 метри вперед він розвернув мотоцикл і коли під`їхав ближче, то зрозумів, що це потерпілий ОСОБА_6 , який лежав непритомний на правому боку. Він перевернув потерпілого на спину і побачив, що у нього зламана нога, тому вирішив посадити його на дерев`яний настил, який знаходився на рамі мотоколяски та завести додому. З метою посадити потерпілого у мотоколяску він звернувся до ОСОБА_8 , яка опинилась поруч, але через біль ноги їм не вдалося це зробити, тому вони поклали потерпілого на землю, при цьому підклавши під ногу дерев`яний настил. У зв`язку з несправністю акумулятора мотоцикла він та ОСОБА_9 не змогли його завести, тому відштовхали мотоцикл за 5 метрів від потерпілого та залишили на узбіччі. Після цього він пішов до центру села, де зустрів хлопців, які мались допомогти йому завести мотоцикл. Повернувшись до потерпілого побачив батька останнього та працівників поліції. Батько потерпілого забрав мотоцикл до себе додому.

До того ж пояснив, що пошкодження на рамі коляски утворились під час поїздки у ліс, де він працював.

Потерпілий ОСОБА_6 розповів, що 12.08.2018 він ішов по правому узбіччю у центр села Левків та слухав у навушниках музику. У цей час у зустрічному напрямку на мотоциклі їхав ОСОБА_4 із двома хлопцями, які проїхали повз нього. Через 3-4 хвилини під ногами він побачив світло однієї фари жовтого кольору та почув, що наближається транспортний засіб схожий по роботі двигуна на мотоцикл та раптово втратив свідомість. Прийшовши до тями зрозумів, що лежить на дерев`яному настилі, а біля нього знаходяться ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та його мати. У ході досудового розслідування зі слів свідків та висновків експертиз йому стало відомо, що його збив саме обвинувачений.

Батьки потерпілого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснили, що не були свідками ДТП. Водночас ОСОБА_12 вказала, що коли вона прийшла на місце події, то їх син лежав на узбіччі на дерев`яному настилі із травмованою ногою, а поруч стояв обвинувачений та свідки.

ОСОБА_13 пояснив, що його син лежав на траві, а дерев`яний настил лежав за п`ять метрів попереду потерпілого. Взуття та мобільний телефон знаходились на дорозі. Мотоцикл обвинуваченого після ДТП знаходився у них у дворі, після чого його забрав слідчий. Окрім того, свідок ОСОБА_13 побачив на рамі коляски зі сторони мотоцикла шматок джинсової тканини від штанів потерпілого.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що він разом зі своїми друзями ішов вулицею та почув крик потерпілого. Підійшовши на місце він посвітив ліхтарем з мобільного телефону і побачив мотоцикл обвинуваченого, де на рамі мотоколяски знаходився потерпілий зі зламаною ногою. На узбіччі попереду мотоцикла лежав дерев`яний настил. Біля потерпілого знаходились ОСОБА_15 та тітка ОСОБА_16 . Обвинувачений попросив допомогти зняти потерпілого з коляски. Коли він намагався підняти ОСОБА_17 , то штанина шортів останнього зачепилась за кріплення коляски й вирвався клаптик тканини, який залишився на рамі. Далі вони поклали потерпілого на узбіччя, а під зламану ногу дерев`яний настил. Вирваний шмат тканини шортів на рамі коляски особисто бачив після того, як приїхали працівники поліції та оглядали мотоцикл. У зв`язку з тим, що двигун мотоцикла не можна було привести у дію за допомогою ключа запалення, а також з буксирування, то обвинувачений з ОСОБА_9 відштовхнули його до кущів на узбіччі. Також свідок пояснив, що коли підійшов до потерпілого, то фара мотоцикла не світилась.

Свідок ОСОБА_18 підтвердила показання свідка ОСОБА_14 та окрім цього пояснила, що перед тим як почула крик потерпілого будь-який транспортний засіб по дорозі не проїжджав.

Свідок ОСОБА_19 підтвердила показання свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 та додала, що фара на мотоциклі не світилась та він не заводився, тому обвинувачений заштовхав мотоцикл у кущі.

Свідок ОСОБА_9 підтвердив показання вказаних свідків.

Свідок сторони захисту ОСОБА_22 підтвердила показання обвинуваченого та пояснила, що увечері знаходилась у себе у дворі та бачила як у сторону центра села проїхав мотоцикл з увімкненою фарою, потім розвернуся і зупинився. Ніяких криків чи удару не чула. Коли вона вийшла з подвір`я, то побачила як обвинувачений з дороги тягне потерпілого у коляску мотоцикла. Після чого обвинувачений покликав її та попросив допомогти. Коли вона підійшла до мотоцикла, то фара вже не світилась, а потерпілий сидів на дерев`яних дошках на рамі мотоколяски та повідомив, що йому дуже болить нога, а тому він не може так сидіти. Обвинувачений пояснив їй, що посадив потерпілого у коляску мотоцикла, щоб відвезти додому. Вона з обвинуваченим та ще з одним хлопцем, який на той момент підійшов до них, зняли потерпілого з коляски та посадили на узбіччя. З коляски дістали дошки та поклали йому під ногу. Далі вона морально підтримувала потерпілого, а ж поки не приїхали його батьки. Дівчата та хлопці прийшли коли вже потерпілий сидів на узбіччі. Після приїзду матері потерпілого та швидкої допомоги вона пішла додому. Дошки, які знаходились у колясці не були пошкоджені. Чи було таке, що коли потерпілого виймали з коляски, він одягом за щось зачіплювався, не пам`ятає. Обвинувачений пояснив їй, що їхав на мотоциклі в сторону центра села та побачив, що хтось лежить на дорозі. Коли розвернувся мотоциклом, то упізнав, що це ОСОБА_23 . Також свідок пояснила, що від її будинку до місця пригоди 50 метрів. Хто збив потерпілого свідок не знає. Ознак сп`яніння в обвинуваченого вона не бачила, поведінка була адекватна. Куди подівся з місця пригоди мотоцикл вона не знає.

Свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_25 не були очевидцями ДТП за участю обвинуваченого, а тому їм не відомі обставини її вчинення. Лише бачили на місці події потерпілого, який лежав на узбіччі на дерев`яному настилі.

Докази сторони обвинувачення, оцінка їх судом та мотиви з яких суд відкидає певні докази

Прокурор доводить винуватість ОСОБА_4 у наїзді на потерпілого ОСОБА_6 протоколами слідчих дій та висновками експертиз, які були досліджені судом, зокрема:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.08.2018 відповідно до якого поблизу будинку АДРЕСА_1 на неосвітленій ділянці на відстані 15,5 м від краю дороги зафіксовано місце розташування мотоцикла «Днепр-11», державний номерний знак НОМЕР_1 у складі мотоколяски червоного кольору з пошкодженнями у вигляді відриву дерев`яної платформи мотоколяски (а.к.п. 204-214 т. 1);

- висновком судово-медичної експертизи №119 від 11.01.2019 згідно з яким у ОСОБА_6 виявлено закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, множинні садна тім`яної ділянки голови, прикушення ранок язика, закритого уламкового перелому діафізів середньої третини обох кісток лівої гомілки, множинні садна правої гомілки та обох колінних суглобів. Своєю чергою закритий перелом обох кісток лівої гомілки відноситься до середнього ступеня тяжкості та утворився 12.08.2018 від удару твердим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею у результаті наїзду мотоцикла, при цьому потерпілий міг знаходитись у положенні стоячи лівою боковою поверхнею стосовно до травмуючого фактору (а.к.п. 256-257 т. 1);

-за даними висновку комплексної судово-медичної транспортно-трасологічної експертизи №19-3/100 від 27.02.2019, окрім описаних вище тілесних ушкоджень виявлених у потерпілого, експертами було встановлено, що зіставляючи висоту розташування перелому обох кісток лівої гомілки приблизно на відстані 27-28 см від підошвенної поверхні та 28-32 см висоту розташування передньої труби рами мотоколяски, а також пошкодження дерев`яного настилу та розлому його складових елементів сконцентрованих в передній його частині, травмоутворюючою частиною мотоцикла могла бути передня труба рами мотоколяски. У момент первинного контакту з вказаною частиною мотоцикла потерпілий знаходився в вертикальному чи близькому до нього положенні та первинна травмуюча дія прийшлася в ділянку лівої гомілки з послідуючою придачею тілу кінетичної енергії та відкиданням його на дерев`яний настил мотоколяски (а.к.п. 258-261 т. 1);

- висновком судової експертизи технічного стану мотоцикла №3/1044 від 01.02.2019, згідно з яким на момент ДТП гальмівна система переднього колеса мотоцикла «МТ» у складі мотоколяски знаходилась у технічно непрацездатному стані. Гальмівна система заднього колеса, кермове обладнання, ходова частина мотоцикла знаходились у технічно справному стані. Окрім того, на момент ДТП зовнішні світлові прилади мотоцикла знаходились у працездатному стані при цьому світлові прилади мотоколяски були несправні.

Будь-яких технічних несправностей деталей і систем, які впливають на безпеку руху та могли привести до створення аварійної ситуації й виникнення ДТП, не виявлено (а.к.п. 216-228 т. 1);

- висновком експерта №3/426 від 28.05.2019 відповідно до якого у даній дорожній обстановці ОСОБА_4 необхідно було діяти відповідно до вимог п.п. 1.10 узбіччя, 10.1, 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху. В умовах місця пригоди та за умови, що потерпілий ОСОБА_6 рухався по правому краю проїзної частини, з технічної точки зору в діях ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, а за умови руху ОСОБА_6 по правому узбіччю дороги, в діях ОСОБА_10 вбачається невідповідність вимогам п. 1.10, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху.
Невідповідність дій ОСОБА_4 вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, за умови руху пішохода ОСОБА_6 по правому краю проїзної частини, з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з створенням аварійної обстановки та виникненням наведеної ДТП.

В умовах місця пригоди, за умови руху ОСОБА_6 по правому узбіччю, вирішення питання про причинний зв`язок з виникненням даної ДТП виходить за межі компетенції експерта-автотехніка, та може бути вирішене органами слідства (судом) самостійно з урахуванням юридичного аналізу зібраних по справі матеріалів, оскільки наїзди на пішоходів та інші перешкоди в результаті виїзду транспортного засобу за межі проїзної частини (узбіччя, тротуар), не входить в групу справ, що потребує проведення автотехнічної експертизи для оцінки дій водія (а.к.п. 243-251 т. 1);

- протоколом слідчого експерименту від 18.04.2019 під час якого потерпілий ОСОБА_6 на місці події вказав, що він рухався на відстані 0,6 м від правого краю проїзної частини та на відстані 11 м від повороту на вул. І. Мазепи. Окрім того, під час слідчої дії було визначено, що видимість потерпілого у ближньому світлі фар мотоцикла під керуванням обвинуваченого становить 39,5 м за умови розташування потерпілого на правому краю узбіччя, а також 52,4 м за умови, що потерпілий рухався біля правого краю проїзної частини дороги. Також було визначено, що відстань видимості елементів дороги з робочого місця водія мотоцикла, з увімкненим двигуном на середніх обертах при увімкненому ближньому світлі фар складає 100 м (а.к.п.229-232 т. 1);

- протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 від 29.05.2019, в ході якого останній на місці ДТП показав, що мотоцикл з мотоколяскою у якій сидів потерпілий знаходився на узбіччі за 5 м перед поворотом, а на відстані 7,8 м від повороту на вул. Грицевича лежали дерев`яні дошки з мотоколяски та кросівок потерпілого (а.к.п. 233-240 т.1).

Суд погоджується із доводами сторони захисту про визнання недопустимими доказами висновку технічного стану мотоциклу «Днепр-11», д.н.з. НОМЕР_1 у складі мотоколяски №3/1044 від 01.02.2019 та висновку комплексної судово-медичної транспортно-трасологічної експертизи №19-3/100 від 27.02.2019, в основу яких покладено детальний опис технічного та зовнішнього стану мотоцикла і мотоколяски, через те, що вони у даному кримінальному провадженні не є джерелом доказів, оскільки були отриманні у порушення вимог передачі речових доказів на зберігання, що, своєю чергою, створює передумови для визнання вказаних висновків недопустимими доказами.

За приписами ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Висновком №3/1044 визначено технічний стан мотоцикла та відсутність будь-яких несправностей деталей і систем, які впливають на безпеку руху та могли привести до створення аварійної ситуації та виникнення ДТП.

Під час проведення комплексної судово-медичної транспортно-трасологічної експертизи №19-3/100 було встановлено механізм утворення у потерпілого описаних раніше тілесних ушкоджень.

З цих висновків вбачається, що для проведення вказаних експертиз органами досудового розслідування було надано мотоцикл у складі мотоколяски червоного кольору.

Статтею 98 КПК України визначено що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За приписами п. 13 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, МВС України, ДПА України, СБУ, Верховного Суду України, ДСА України 17.08.2010 за №51/401/649/471/23/125 (далі Інструкція), речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації, про що складається протокол.

Порядок зберігання речових доказів і документів визначено ст. 100 КПК України. Зокрема, у ч. 2 цієї статті регламентовано, що зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», якою затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (далі Порядок).

Так, забезпечення схоронності тимчасово вилученого майна врегульовано п. 19 вказаного Порядку, відповідно до якого зберігання транспортних засобів, як речових доказів на які накладено арешт, проводиться відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції, керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи. У розписці вказується, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу.

Отже, кримінальне процесуальне законодавство передбачає спеціальну процедуру визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні.

Речові докази відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК є процесуальним джерелом доказів у кримінальному провадженні. При цьому їх зберігання є однією з гарантій реалізації завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України та умовою дотримання прав осіб, права яких було обмежено, у тому числі й майнові, щодо речей чи майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та на яке ухвалою слідчого судді накладено арешт.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування було порушено порядок передачі на зберігання мотоцикла у складі мотоколяски.

Зокрема, слідчим під час огляду місця події 12.08.2018 було вилучено мотоцикл «Днепр-11», державний номерний знак НОМЕР_1 у складі мотоколяски червоного кольору.

Однак у порушення вимог ст. 100 КПК України та п. 13 Інструкції, п. 19 Порядку слідчий у день вилучення передав мотоцикл батьку потерпілого ОСОБА_13 , який не мав жодного процесуального статусу у цьому кримінальному провадженні, а тому не міг нести відповідальності за його цілісність та належне збереження.
Даний факт підтверджується протоколом ОМП та розпискою ОСОБА_13 від 12.08.2018.

Водночас прокурором не надано суду жодних доказів про визнання згаданого мотоцикла у складі мотоколяски червоного кольору речовим доказом та ухвали слідчого судді про накладення арешту на цей мотоцикл, де був би визначений порядок його передачі на зберігання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що експертиза технічного стану мотоцикла №3/1044 від 01.02.2019 та комплексна судово-медична транспортно-трасологічна експертиза №19-3/100 від 27.02.2019 були проведені на підставі доказів зібраних у даному провадженні з порушенням приписів кримінального процесуального закону, а відтак ці висновки є недопустимими доказами, які суд відкидає та не бере до уваги.

Про недопустимість згаданих висновків експертизи свідчить їх суперечливість ілюстративній таблиці доданій до висновку №3/1044 від 01.02.2019.

Суд звертає увагу, що під час проведення огляду місця події працівниками поліції 12.08.2018 було вилучено мотоцикл «МТ», д.н.з. НОМЕР_1 з мотоколяскою, рама якого має червоний колір.

Разом з тим, з ілюстративної таблиці до висновку №3/1044 від 01.02.2019 вбачається, що на експертизу був наданий мотоцикл синього кольору із мотоколяскою, рама якої пофарбована у чорний колір, з бризковиком колеса мотоколяски світло-коричневого кольору, на якій міститься непошкоджений дерев`яний настил.

Надалі під час визначення механізму та обставин ДТП експертами на підставі детального огляду транспортного засобу, було зроблено висновок №19-3/100 від 27.02.2019 про те, що зіткнення відбулося між передньою частиною рами мотоколяски червоного кольору, а також зафіксоване пошкодження дерев`яного настилу та розлому його складових елементів в передній його частині де були сконцентровані сліди й пошкодження.

Таким чином з вказаних висновків вбачається, що 12.08.2018 з місця пригоди був вилучений мотоцикл з мотоколяскою червоного кольору на якій знаходився пошкоджений дерев`яний настил. А відповідно до ілюстративної таблиці до висновку №3/1044 від 01.02.2019 на експертизу був наданий мотоцикл з мотоколяскою рама якого пофарбована у чорний колір та на якій знаходиться непошкоджений (цілий) дерев`яний настил.

Згадані розбіжності щодо кольору рами мотоколяски та пошкодження дерев`яного настилу не були усунуті стороною обвинувачення та викликають у суду справедливий сумнів, з огляду на те, що цей транспортний засіб протиправно перебував з 12.08.2018 до 01.02.2019 у володінні батька потерпілого, який є явно зацікавленою особою у вирішенні цього провадження.

Підстави для виправдання обвинуваченого

Відповідно до досліджених судом протоколів слідчих дій та висновків експертів встановлено місце розташування мотоцикла та відокремленого від мотоколяски дерев`яного настилу, визначено траєкторію руху потерпілого, виявлені у потерпілого тілесні ушкодження, а також встановлений механізм та обставини ДТП, але такі докази будь-яким чином не доводить, що саме обвинувачений вчинив інкримінований йому злочин.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що ішов по правому узбіччю дороги та слухав у навушниках музику, а після того, як побачив світло фари мотоцикла відразу втратив свідомість. Про те, що його збив саме обвинувачений ОСОБА_10 дізнався під час досудового розслідування від свідків.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №119 від 11.01.2019 у момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_6 знаходився у положенні стоячи, лівою боковою поверхнею відносно травмуючого фактору.

Тобто зазначені у даному висновку тілесні ушкодження могли виникнути якби потерпілий був повернутий лівою стороною тулуба до мотоцикла на якому рухався обвинувачений.

Разом з цим, потерпілий під час допиту у суді та під час слідчого експерименту ствердив, що рухався по прямій не повертаючи тулуб ліворуч.

Такі невідповідності показів потерпілого висновкам експерта суперечать один одному та викликають сумнів щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди викладених в обвинувальному акті.

Також не знайшли свого підтвердження у суді показання потерпілого, який ствердив, що бачив як обвинувачений із пасажиром їхали у протилежному йому напрямку, а через 3-4 хвилини він почув звук схожий на звук роботи двигуна мотоцикла, який збив його, а тому зробив висновок, що це вчинив ОСОБА_10 .

Водночас обвинувачений пояснював, що він їхав на мотоциклі додому та бачив потерпілого, який ішов у центр села Левків, і лише через 30 хвилин поїхав на мотоциклі у сторону центра села, де по дорозі у попутному напрямку побачив на узбіччі людину.

Неспроможність показів потерпілого щодо часу та обставин можливого наїзду на нього мотоциклом під керуванням ОСОБА_4 , прокурором не спростовані.

З огляду на вищевикладене, а також ураховуючи те, що стороною обвинувачення не надано будь-яких доказів на спростування версії обвинуваченого, якої він дотримувався як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, про те, що він виявив потерпілого на узбіччі без свідомості, у суду виникають об`єктивні сумніви щодо обставин та механізму ДТП, а згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У свою чергу допитані свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_25 та ОСОБА_9 не бачили безпосередньо момент аварії, проте вони бачили як ОСОБА_10 з ОСОБА_22 надавали потерпілому допомогу.

Такі показання свідків сторони обвинувачення не суперечать показам свідка сторони захисту ОСОБА_22 , яка повністю підтвердила показання обвинуваченого.

Таким чином показання свідків у поєднанні з протоколами слідчих дій та висновками експертиз будь-яким чином не доводять того факту, що ОСОБА_10 допустив порушення правил дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої потерпілий отримав згадані тілесні ушкодження.

Вищенаведені належні та допустимі докази доводять лише наявність події порушення Правил дорожнього руху, у результаті чого потерпілий ОСОБА_6 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Однак ці докази будь-яким чином не доводять, що ці ушкодження потерпілому були спричиненні саме діями ОСОБА_26 .

Зокрема, висновки №19-3/100 від 27.02.2019 та №3/1044 від 01.02.2019, за вищевказаних підстав, були визнані недопустимим доказом, а інших будь-яких доказів на підтвердження вчинення ДТП ОСОБА_4 , сторона обвинувачення не надала.

До того ж суд зауважує, що ці висновки експертиз суперечать ілюстративній таблиці до висновку №3/1044 стосовно кольору рами мотоколяски та пошкодження дерев`яного настилу.

Також прокурором не були спростовані доводи сторони захисту та показання свідків про те, що шматок тканини від шортів потерпілого залишився на мотоколясці через те, що потерпілий зачепився штаниною за кріплення рами коли обвинувачений разом зі свідками намагався його підняти з дерев`яного настилу мотоколяски.

Разом з тим, стороною обвинувачення суду не надано доказів того, що під час досудового розслідування був оглянутий мотоцикл з мотоколяскою на рамі якої було виявлено шматок тканини одягу потерпілого, а також прокурором не був долучений вказаний шматок тканини до матеріалів справи та не оглядався судом.

Таким чином прокурором не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження версії обвинувачення про те, що шматок одягу потерпілого залишився на кріпленні рами коляски внаслідок наїзду мотоцикла під керуванням обвинуваченого на потерпілого ОСОБА_6 .

Виходячи із закріпленого у статті 17 КПК України принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

При цьому, окрім вимоги доведення прокурором винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом, вказаною нормою закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Отже, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений, а обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Разом з тим, досліджені судом докази не доводять поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діянні.

Отже, у суду є розумний сумнів, що обвинувачений ОСОБА_10 вчинив інкримінований йому злочину

У свою чергу, згідно із ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення

Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, та оцінюючи кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, дійшов переконливого висновку, що прокурором не доведено поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_10 підлягає виправданню за недоведеністю вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

За правилами ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає позов без розгляду.

На виконання вимог згаданої норми суд залишає без розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь 32230 грн матеріальної та 30000 грн моральної шкоди, а також цивільний позов прокурора про відшкодування 806 грн 19 коп. витрат на лікування потерпілого.

Судові витрати за проведення експертиз у розмірі 2714 грн 10 коп. суд відносить на рахунок держави.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та виправдати його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним цього злочину.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 на його користь 32230 (тридцять дві тисячі двісті тридцять) грн матеріальної шкоди та 30000 (тридцять тисяч) грн моральної шкоди, залишити без розгляду.

Цивільний позов прокурора про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави в особі КУ «Житомирська обласна дитяча клінічна лікарня» Житомирської обласної ради 806 (вісімсот шість) грн 19 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 , залишити без розгляду.

Судові витрати за проведення експертиз у розмірі 2714 грн 10 коп. віднести на рахунок держави.

Скасувати арешт, який згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, накладений ухвалою Богунського районного суду від 14.08.2018 на мотоцикл «Днепр-11», державний номерний знак НОМЕР_1 та вказаний транспортний засіб повернути власнику або іншому законному володільцю.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: