КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 14 червня 2022 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року,
за участі: прокурора захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на повідомлення від 01 червня 2021 року про підозру ОСОБА_6 , в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 255 КК України у кримінальному провадженні № 0001825 від 25 вересня 2020 року.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що повідомлення від 01 червня 2021 року про підозру ОСОБА_6 , в частині вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 255 КК України у кримінальному провадженні № 0001825 від 25 вересня 2020 року є законним, вмотивованим і відповідає вимогам ст.ст. 276-277 КПК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу захисника.
Захисник вважає ухвалу слідчого судді незаконно і необґрунтованою, з огляду на наступне.

Зокрема зазначає, що слідчимне наведено жодних аргументів, які б підтверджувались відповідними доказами, щодо підозри за ч.ч. 1, 2 ст. 255 КК України, а лише вдався до викладу власних припущень щодо вчинення злочину, а саме створення та керівництво злочинною організацією, яка займається незаконним видобуванням, збутом, придбанням, передачею, пересиланням, перевезенням та переробкою бурштину.
Вказує, що диспозиція ч. 1 ст. 255 КК України в редакції Закону № 2341-111 від 05 квітня 2001 року, яка діяла на час, нібито, вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення (з березня 2020 року), передбачала створення злочинної організації з метою вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину, а також керівництво такою організацією або участь у ній, або участь у злочинах, вчинюваних такою організацією, а також організація, керівництво чи сприяння зустрічі (сходці) представників злочинних організацій або організованих груп для розроблення планів і умов спільного вчинення злочинів, матеріального забезпечення злочинної діяльності чи координації дій об`єднань злочинних організацій або організованих груп. Санкція статті передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за злочини, вчинені злочинною спільнотою» № 671-IX від 04.06.2020 року, який набрав чинності 27 червня 2020 року, ст. 255 КК України викладено у новій редакції, відповідно до якої, диспозиція ч. 1 цієї статті не передбачає кримінальної відповідальності за участь у злочинній організації, створеній з метою вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Також, диспозиція ч. 1 ст. 255 КК України у новій редакції не передбачає кримінальної відповідальності за участь у злочинах, вчинюваних такою організацією.
Натомість, нова редакція ч. 1 ст. 255 КК України передбачає кримінальну відповідальність за створення злочинної організації, керівництво такою організацією або її структурними частинами.
Крім того, новою редакцією ст. 255 КК України, зокрема ч. 2 цієї статті передбачено кримінальну відповідальність лише за участь у злочинній організації, без такої кваліфікуючої ознаки, як участь у злочинній організації, створеній з метою вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
Отже, за диспозицією ч. 1 ст. 255 КК України в редакції Закону №2341-111 від 05 квітня 2001 року, необхідною умовою відповідальності за участь у злочинній організації є спеціальна мета участі у такій організації - вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
Натомість, диспозицією ч. 2 ст. 255 КК України у редакції Закону України № 671-ІХ від 04 червня 2020 року не передбачено таку ознаку, як мета участі у злочинній організації.
Разом з тим, згідно даних повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0001825, ОСОБА_6 підозрюється в участі у злочинній організації, без посилання на наявність такої ознаки, як мета участі у такій організації - вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
При цьому, вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 255 КК України в редакції Закону № 2341-111 від 05 квітня 2001 року, тобто за законом, який не передбачав відповідальність за такі дії.
Особливу увагу захисник звертає на той факт, що згідно з рапортом старшого оперуповноваженого на ОВО 2 сектору 5 відділу 1 управління ГУ БКОЗ СБ України, ОСОБА_9 , від 17 травня 2021 року, створена злочинна організація розпочала збут, придбання, зберігання, передачу, пересилання, перевезення, переробку бурштину, походження якого не підтверджується відповідними документами, легалізацію готівкових та безготівкових коштів, отриманих внаслідок зазначених незаконних дій шляхом придбання рухомого та нерухомого майна, у 2018 році. Проте, ст. 240-1 з`явилась у Кримінальному кодексі України в редакції від 29 грудня 2019 року, тобто, майже через 2 роки після вказаного у рапорті початку здійснення злочинної діяльності.
З урахуванням викладеного, вважає, що кваліфікація органом досудового розслідування дій підозрюваного за ч.ч. 1, 2 ст. 255 КК України у редакції Закону №2341-111 від 05 квітня 2001 року не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки підозрюваний не міг за жодних обставин створити злочинну організацію з метою збуту, придбання, зберігання, передачі, пересилання, перевезення, переробки бурштину, походження якого не підтверджується відповідними документами, оскільки описані у повідомленні про підозру дії взагалі не вважались злочином на момент, нібито, створення злочинної організації.
Крім того, наголошує, що формулювання підозри не містить будь-яких відомостей про те, коли саме, хто саме, за яких обставин, нібито, залучив, прийняв підозрюваних до злочинної організації, ознайомив їх із її структурою, задачами, встановив порядок та конкретне підпорядкування, окреслив їм їх цілі та задачі, обумовив їх матеріальну винагороду за злочинні дії тощо.
Таким чином, захисник вважає, що підозра ОСОБА_6 за ч.ч. 1, 2 ст. 255 КК України є необґрунтованою, такою, що не відповідає Закону про кримінальну відповідальність, а відтак підлягає скасуванню.
Підозрюваний у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання завчасно проінформований, захисники та прокурор не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за його відсутності, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дане провадження за відсутності підозрюваного, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.

Зокрема, частинами 1-3 ст. 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

За змістом ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається затриманій особі в день його складання слідчим або прокурором не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені вимоги закону органом досудового розслідування дотримані в повному обсязі.

Як убачається з матеріалів судового провадження, 01 червня 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру в створенні та керівництві злочинною організацією; в участі в злочинній організації; незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні, а так само збуті бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами; незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні, а так само збуті бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 1 ст. 240-1, ч. 2 ст. 240-2 КК України.
17 січня 2022 року захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва зі скаргою на згадане повідомлення в частині повідомлення про підозру за ч. 1 та ч. 2 ст. 255 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року у задоволені вказаної скарги захисника відмовлено.
Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим, виходячи з наступного.
Слідчий суддя у постановленій ухвалі вірно зазначив, з чим в повній мірі погоджується і колегія суддів, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 здійснено у порядку, передбаченому КПК України, і за своїм змістом воно повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України та містить усі необхідні відомості.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, при вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, колегія суддів виходить з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та розгляду кримінального провадження по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Оцінюючи у сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про ймовірне вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 КК України, колегія суддів вбачає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у контексті її розуміння Європейським судом з прав людини, на момент прийняття оскаржуваного рішення присутня, всупереч доводам апеляційної скарги.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. Дослідивши матеріали провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Доводи автора апеляційної скарги щодо неправильної кваліфікації дій підозрюваного, є, як вважає колегія суддів, передчасними, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадження ще не закінчено, відповідно до вимог ст. 279 КПК України у разі виникнення підстав за стороною обвинувачення залишається право для повідомлення особі про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри.

Щодо доведеності або недоведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні згаданих кримінальних правопорушень, то цим обставинам оцінка судом буде надаватись вже під час судового розгляду кримінального провадження по суті.
З урахуванням наведеного, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та фактично зводяться до оцінки винуватості чи невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника, навіть з урахуванням усіх викладених у ній доводів без задоволення.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст.ст. 309, 376, 404, 405, 407, 412, 415, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року,якою відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на повідомлення від 01 червня 2021 року про підозру ОСОБА_6 , в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 255 КК України у кримінальному провадженні № 0001825 від 25 вересня 2020 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/2223/22-к Справа № 11-сс/824/1783/2022 Категорія: ст. 303 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1