ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/685/22 Справа № 203/909/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2022 року про залишення без задоволення його скарги на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією в місті Дніпро) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтаві, про закриття кримінального провадження № 0001284, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, -
за участю секретаря ОСОБА_6

в режимі відеоконференції

скаржника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2022 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією в місті Дніпро) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтаві, про закриття кримінального провадження № 0001284, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Слідчий суддя дійшов до висновку, що рішення про закриття кримінального провадження не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань внаслідок використання процесуальних прав і статусу потерпілого всупереч його призначенню у демократичному суспільстві без належної добросовісності з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Слідчий суддя також встановив, що доводи про недотримання слідчим формальностей у статусі ОСОБА_5 як потерпілого у кримінальному провадженні за змістом скарги не впливають на повноту, об`єктивність і всебічність висновків слідчого про обставини затримання ОСОБА_5 та отримання від нього показань, його подальшої процесуальної поведінки, які ні окремо, ні в сукупності не вказують на подію насильницького впливу на ОСОБА_5 з втручанням в його свободу самовикриття.

В апеляції:

- ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді від 17 березня 2022 року скасувати та постановити нову, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування вказує, що слідчий суддя розглянув його скаргу лише через 23 дні з моменту її надходження до суду, в той час, як повинен був розглянути протягом 5 днів.

Також зазначає, що слідчий суддя розглянув справу за його відсутності, в той час, як він просив бути присутнім в судовому засіданні, оскільки хотів надати додаткові пояснення.

Вказує, що слідчий суддя проігнорував дату його затримання, не зважаючи на протокол затримання.

Заслухавши суддю-доповідача, скаржника, який просив скасувати ухвалу слідчого судді, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.
Відповідно до ст. 9 ч. 2 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно та повно дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Виходячи з приписів ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яка може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, в тому числі в разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, розглядаючи скаргу ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження та постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні цієї скарги, дійшов правильного висновку, що рішення про закриття кримінального провадження, яке не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань внаслідок використання процесуальних прав і статусу потерпілого всупереч його призначенню у демократичному суспільстві без належної добросовісності з метою ухилення від кримінальної відповідальності, яке в повній мірі є мотивованим.

З матеріалів скарги та матеріалів кримінального провадження № 0001284 вбачається, що досудове розслідування даного кримінального провадження проводилось з 25 серпня 2020 року, протягом якого слідчим проведені всі необхідні дії для встановлення істини по справі, та 17 грудня 2021 року винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Колегія суддів вважає, що під час проведення досудового розслідування, слідчим органом досудового розслідування всебічно та повно досліджені обставини кримінального провадження, проведені необхідні слідчі дії, направлені на встановлення об`єктивної істини. За матеріалами кримінального провадження відсутні невирішені клопотання учасників кримінального провадження.

Крім того, у постанові про закриття кримінального провадження від 17 грудня 2021 року слідчим надано оцінку всім отриманим в результаті проведення слідчих дій письмовим доказам та показам свідків.

Посилання скаржника на те, що слідчий суддя розглянув його скаргу лише через 23 дні з моменту її надходження до суду, що є підставою для скасування судового рішення, не є обґрунтованими, оскільки розгляд скарги був призначений до розгляду в межах п`ятиденного строку, передбаченого ч. 2 ст. 306 КПК України, тобто на 28 лютого 2022 року. В подальшому, 28 лютого 2022 року, у зв`язку із неявкою сторін, слідчий суддя, з метою не порушення прав скаржника, а також у зв`язку з неявкою сторін та запровадженням воєнного стану, відклав слухання справи на 17 березня 2022 року.

В подальшому, 17 березня 2022 року, слідчий суддя постановив оскаржувану ухвалу за відсутності скаржника, оскільки останній перебуває в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4», клопотань про розгляд справи в режимі відеоконференції не заявляв.
Слідчий суддя також врахував, що у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, розпочатою 24 лютого 2022 року, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, у зв`язку з чим ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» не здійснює доставляння осіб в судові установи, крім невідкладних питань, пов`язаних з обранням, зміною чи продовженням строків тримання під вартою, а тому дійшов висновку про можливість розгляду скарги за відсутності скаржника ОСОБА_5 , з чим погоджується і колегія суддів, та не вбачає підстав для скасування рішення слідчого судді із наведених вище підстав.

Окрім того, участь скаржника в судовому засіданні апеляційного суду була забезпечена в режимі відеоконференції, за згодою останнього, апеляція скаржника розглядалася без участи адвоката, свої інтереси скаржник захищав самостійно, додаткових чи інших доводів чи обставин, які не були відомі суду першої інстанції та які б могли чи перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, скаржником в апеляційному суді не надано.

Тому, за наведених обставин, колегія суддів не вбачає порушення прав скаржника на захист з посиланням на розгляд його скарги судом першої інстанції без його участі, як на це ним наголошено в апеляції.

Доводи скаржника в тій частині, що не враховано, що його було затримано 08 а не 09 лютого 2018 року, є помилковими, оскільки скаржник посилається на протокол про хід проведення та результати НСРД від 23 лютого 2018 року, однак, цим протоколом фіксується спостереження за діями ОСОБА_5 та інших осіб, жодних даних про його затримання, вказаний протокол не містить.
Щодо доводів скаржника ОСОБА_5 на неповноту досудового розслідування з посиланням, що судом першої інстанції не враховано, що він та інші заявники в цьому кримінальному провадженні не були допитані та він надавав висновок експертизи, який слідчим не враховано та не прийнято до провадження, то вони не є слушними, оскільки судом першої інстанції дані доводи також ретельно перевірялися, і суд критично оцінив наданий потерпілим висновок спеціаліста -поліграфолога від 23.05.2019 року, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки суд дійшов об`єктивного висновку, що спеціаліст у своїй довідці, поіменованій висновком, сам застеріг про ймовірнісний характер отриманих результатів фізіологічних реакцій підекспертної особи, фактично спростував доводи ОСОБА_5 , вказав лише про можливу достовірність пояснень про погрози з використанням зброї під час затримання, що не виключає стресового стану, який зазвичай супроводжує процес затримання особи, який здійснюється озброєними працівниками правоохоронного органу.
Окрім того, самостійність слідчого в його процесуальній діяльності згідно ч. 5 ст. 40 КПК України на засадах змагальності сторін у кримінальному провадженні відповідно до ст. 22 цього Кодексу пов`язана з обстоюванням стороною обвинувачення її правової позиції самостійно, чим визначаються дискреційні повноваження слідчого за ст. ст. 93, 223 КПК України у збиранні доказів за допомогою визначених на власний розсуд слідчих дій. Тому слідчий суддя не вправі втручатися в порядку судового контролю за обґрунтованістю і законністю закриття кримінального провадження у доцільність допиту потерпілого за наявності у добутих слідчим матеріалах письмових звернень та пояснень такого потерпілого, в яких послідовно викладена обстоювана ним позиція жорстокого поводження, яка не знаходить свого підтвердження у зібраних об`єктивних фактичних даних протоколів, речових доказів та медичних оглядів.
Тому, висновок суду першої інстанції, що доводи скаржника про недотримання слідчим формальностей у статусі ОСОБА_5 як потерпілого у цьому кримінальному провадженні за змістом скарги не впливають на повноту, об`єктивність і всебічність висновків слідчого про обставини затримання ОСОБА_5 та отримання від нього показань, його подальшої процесуальної поведінки, які ні окремо, ні в сукупності не вказують на подію насильницького впливу на ОСОБА_5 з втручанням в його свободу самовикриття.
За наведених обставин не є слушними і прийнятними також доводи апеляції скаржника про не допит слідчим інших потерпілих заявників в цьому кримінальному провадженні.
Таким чином, висновок слідчого судді про законність та обґрунтованість підстав закриття кримінального провадження є таким, що відповідає вказаним вище нормам закону і фактичним обставинам цього провадження, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 стосовно не дослідження слідчим суддею висновку експерта та неврахування того, що слідчим не були допитані усі заявники у тому числі і ОСОБА_5 та свідок, є безпідставними, оскільки дані доводи судом першої інстанції ретельно перевірені і в оскаржуваній ухвалі судом в повній мірі надана цим доказам і доводам відповідна оцінка і наведені належним чином мотиви їх відхилення.
Суд першої інстанції при здійсненні судового розгляду даної скарги, у відповідності до положень ст. ст. 284, 306, 307 КПК України, належним чином дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу злочину за ч.2 ст. 365 КК України ґрунтується на повному і всебічному досудовому розслідуванні.
Враховуючи викладене, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування рішення суду та постанови слідчого з мотивів наведених в апеляції, не вбачається, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним, вмотивованим і обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2022 року про залишення без задоволення скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією в місті Дніпро) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтаві, про закриття кримінального провадження № 0001284, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4