Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/64/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2022 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницький матеріали кримінального провадження № 0001785 за апеляційною скаргою прокурора Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.11.2021, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, не працює, інваліда ІІІ групи за загальним захворюванням, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначено йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбуття призначеного покарання з випробуванням на один рік, зобов`язавши його повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз в кримінальному провадженні в сумі 2745 (дві тисячі сімсот сорок п`ять) гривень 92 копійок.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_6 не оспорюючи фактичних обставин провадження, юридичної кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності вини, просить вирок суду скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення норм кримінального процесуального закону.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним та призначити покарання за ч.1 ст. 289 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Мотивує свої доводи наступним.

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, проте санкцією даної статті передбачено покарання у виді обмеження волі на строк від 3 до 5 років або позбавлення волі на той самий строк.
Однак, за вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 289 КК України призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі, що взагалі не передбачено санкцією вищевказаної частини статті Кримінального кодексу України, оскільки відповідальність за вказаний злочин передбачено у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.
Таким чином, суд І інстанції при ухваленні вироку безпідставно та незаконно призначив ОСОБА_8 за злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України, строк покарання який не передбачений санкцією відповідної статті Кримінального кодексу України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення норм кримінального процесуального закону.

Короткий зміст суті справи:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним за вчинення умисних дії, що виразилися в незаконному заволодінні транспортним засобом, за наступних обставин.
ОСОБА_8 21 липня 2021 року близько 22-20 години, більш точного часу органом досудового розслідування та судом не встановлено, перебував на території автозаправної станції «ANP», що розташована за адресою: м. Кропивницький, вул. Кропивницького 2А, де помітив автомобіль ЗАЗ-968М білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований на ОСОБА_11 , але фактично належить ОСОБА_12 . ОСОБА_8 , підійшовши до вищевказаного автомобіля, відчинив незамкнені на замикаючі пристрої ліві водійські дверцята автомобіля та за допомогою дротів замка запалення завів двигун автомобіля і почав на ньому рухатися, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом. Після цього, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 5117,55 гривень.

Заслухавши доповідача, думку прокурора у кримінальному провадженні, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_10 , які не заперечували щодо поданої апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.409 КПК України однією з підстав для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
У відповідності до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, повністю досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.
Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст. 289 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.
Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
При цьому, районний суд дотримався вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.
На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч.1 ст.349 КПК України докази не досліджувались.
Заслуговує на увагу вимога апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, при призначенні ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 289 КК України.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів
Згідно із ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.
Як убачається зі змісту вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.
При цьому, судом таке рішення не мотивоване, підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України за вчинене кримінальне правопорушення, визначені ст. 69 КК України, - судом не зазначені.
Судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_8 покарання суд повинен був призначити покарання в межах санкції інкримінованої статті, яка визнана судом доведеною під час розгляду кримінального провадження. за ч. 1 ст. 289 КК України.
Згідно із ч. 1 ст. 420 КПК України: суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 2) необхідності застосування більш суворого покарання.
Як визначає ч. 1 ст. 421 КПК України: обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
За наведених обставин колегія суддів вважає за необхідне привести вирок суду першої інстанції у відповідність до закону про кримінальну відповідальність, визнаючи слушними доводи апеляційної скарги прокурора у частині неправильного призначення покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 289 КК України.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в цілому дотримався принципів призначення покарання, вимог закону, в тому числі, згідно із вимогами ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, які пом`якшують та які обтяжують покарання.
Однак суд призначив покарання менші ніж передбачено санкцією інкримінованого правопорушення.
Зважаючи на зазначене вище, колегія суддів скасовує вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, за ч. 1 ст. 289 КК України, з постановленням нового вироку в цій частині.
Колегія суддів при призначенні покарання враховує, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 , який кримінальне правопорушення вчинив вперше, в скоєному щиро розкаявся та повністю відшкодував спричинену потерпілому матеріальну та моральну шкоду, характеризується виключно позитивно, раніше не судимий, офіційно працевлаштований, є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням,за місцем проживання характеризується виключно з позитивного боку, на обліку в наркологічному диспансері не значиться, згідно довідки КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» № 11168/10 від 05.08.2021 року з 1994 по 2016 рік звертався за медичною допомогою до лікаря-психіатра, неодноразово стаціонарно лікувався, в останнє у 2008 році проходив стаціонарне обстеження за направленням військомата з приводу розладу особистості та поведінки внаслідок резидуально-органічного ґенезу, легкий когнітивний розлад. Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнав щире каяття обвинуваченого ОСОБА_8 та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які б обтяжували покарання, колегія суддів вважає за можливе призначити покарання, яке є достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованого злочину, застосувавши до нього ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора з наведених у ній мотивів підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання - скасуванню з постановленням за правилами п.2 ч.1 ст.420 КПК України апеляційним судом, нового вироку.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.
Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.11.2021 в частині призначеного покарання - скасувати.
Ухвалити новий вирок в частині призначеного покарання, визнати винним ОСОБА_8 та призначити покарання за ч.1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбуття призначеного покарання з випробуванням на один рік, зобов`язавши його повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскарженим в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2