Справа № 307/547/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

18.04.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/629/21, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , про тимчасове залишення засудженого ОСОБА_7 за місцем його теперішнього утримання в ДУ «Закарпатська УВП № 9» до закінчення строку на подання касаційної скарги на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2021 року, яким його визнано винуватим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 3 ст. 135 КК України, на підставі ухвали Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року залишеним без зміни, до 30 грудня 2021 року.
В ухвалі вказується на те, що захисник засудженого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_6 , звернувся до Тячівського районного суду з клопотанням про тимчасове залишення засудженого ОСОБА_7 за місцем його теперішнього утримання в ДУ «Закарпатська УВП №9» до закінчення строку на подання касаційної скарги на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2021 року, яким його визнано винуватим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 3 ст. 135 КК України, на підставі ухвали Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року залишеним без зміни, до 30 грудня 2021 року. В обґрунтування клопотання захисник ОСОБА_6 вказує, що вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2021 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 2 ст. 286 та ч. 3 ст. 135 КК України залишений без зміни на підставі ухвали Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року, з урахуванням ч. 2 ст. 532 КПК України набрав законної сили, проте ОСОБА_7 має намір оскаржувати вказані судові рішення у касаційному порядку, в зв`язку із чим через адміністрацію ДУ «Закарпатська УВП № 9» та свого захисника подав до Тячівського районного суду Закарпатської області клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.
Суд в оскаржуваній ухвалі зазначив, що законних підстав для задоволення клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , немає. Дослідивши матеріали клопотання, суд встановив, що вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 2 ст. 286 та ч. 3 ст. 135 КК України і на підставі ч. 1 ст. 70 КК України йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року вказаний вирок залишений без зміни, що підтверджується відомостями з Єдиного Державного реєстру судових рішень. В ухвалі також вказується на те, що відносно ОСОБА_7 не здійснюється інших кримінальних проваджень, а тому відсутня необхідність у проведенні слідчих дій за його участі. Із офіційного веб-порталу судової влади України убачається, що у кримінальному провадженні захисником засудженого ОСОБА_7 подано касаційну скаргу до Верховного Суду, однак, згідно з ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 25 жовтня 2021 року, вказану скаргу залишено без руху. Оскільки, касаційне провадження не відкрито, тому суд відхиляє посилання захисника ОСОБА_6 на те, що необхідність утримання ОСОБА_7 у слідчому ізоляторі пов`язана із розглядом справи щодо нього у касаційному суді. Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для тимчасового залишення ОСОБА_7 у слідчому ізоляторі, а тому у задоволенні клопотання захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 суд вважає за необхідне відмовити.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, відтак підлягає скасуванню. Стверджує, що у п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України та ст. 90 КВК України чітко вказано, що розгляд справи у суді відносно засудженого є окремою та самостійною підставою для його залишення у слідчому ізоляторі, однак, місцевим судом допущено неправильне тлумачення вищевказаних норм, яке суперечить їх точному змісту, і своєю чергою, призвело до їх незастосування. Апелянт вказує, що місцевий суд, у своєму рішенні послався на відомості з офіційного веб-порталу судової влади України, однак, будь-яких документальних доказів судом першої інстанції не досліджувались. На переконання адвоката, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. При цьому, апелянт стверджує, що всі недоліки касаційної скарги, які слугували підставою для залишення її без руху, захисником засудженого були усунуті у той же день, коли розглядалось відповідне клопотання, а саме 29.10.2021, у зв`язку з чим Касаційний кримінальний суд Верховного Суду ухвалою від 08.11.2021 відкрив касаційне провадження у справі №307/547/21. Висновки суду про те, що за правилами ст. 537 КПК України не передбачено можливості залишення засудженого у слідчому ізоляторі на час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до закінчення строку на подання касаційної скарги на вирок, апелянт вважає хибними, з огляду на приписи цієї статті. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою клопотання адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційний розгляд проводиться за відсутності засудженого та захисника, неявка яких, з огляду на положення частини 4 статті 405 КПК України, не перешкоджає його проведенню. При цьому, береться до уваги, що: засуджений та захисник належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення апеляційного розгляду на інший термін та відомості про поважність причин їхньої неявки; від засудженого також не надходили клопотання про бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги.

Апеляційний суд відповідно до ч. 1 ст. 404 КК України переглядає судове рішення в межах поданої апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як визначено ч. 2 ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Встановлено, що вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2021 року, залишеним без зміни ухвалою Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року, ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 2 ст. 286 та ч. 3 ст. 135 КК України та на підставі ст. 70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати серед іншого питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КВК України особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не раніше спливу триденного та не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили.

Частиною 1 ст. 90 КВК України передбачено, що у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, засуджений у разі необхідності провадження слідчих дій у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, вчинене іншою особою або цією ж особою, за яке вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді може бути тимчасово залишений у слідчому ізоляторі або переведений з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора.

Апеляційний суд вважає, що під час розгляду клопотання адвоката ОСОБА_6 суд першої інстанції дав належну оцінку наведеним вище нормам та обставинам, а також обґрунтовано взяв до уваги те, що оскільки відносно ОСОБА_7 не здійснюється інших кримінальних проваджень, тому відсутня необхідність у проведенні слідчих дій за його участі.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, взявши до уваги те, що касаційне провадження за поданою в інтересах ОСОБА_7 касаційною скаргою на момент розгляду клопотання не відкрито, обґрунтовано відхилив доводи адвоката ОСОБА_6 про те, що необхідність утримання ОСОБА_7 у слідчому ізоляторі пов`язана з розглядом справи у касаційному суді.

При цьому, суд першої інстанції дійшов належного висновку про те, що положення ст. 537 КПК України не передбачають можливості залишення засудженого у слідчому ізоляторі на час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до спливу строку на подання касаційної скарги на вирок.

Крім того, апеляційний суд вважає, що при оцінці наданої адвокатом ОСОБА_6 копії ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 10 березня 2021 року, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги положення ч. ч. 1, 3 ст. 9 КПК України та дійшов належного висновку про те, що суд під час розгляду кримінального провадження дотримується вимог чинного законодавства, а врахування судових рішень, постановлених іншими судами такого ж рівня, кримінально-процесуальним законодавством не передбачено.

Тому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для тимчасового залишення засудженого ОСОБА_7 у слідчому ізоляторі.

Доводи апеляційної скарги про те, що у п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України та ст. 90 КВК України чітко вказано, що розгляд справи у суді відносно засудженого є окремою та самостійною підставою для його залишення у слідчому ізоляторі, однак, місцевим судом допущено неправильне тлумачення вищевказаних норм, яке суперечить їх точному змісту, і своєю чергою, призвело до їх незастосування, - апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі з урахуванням наведеного вище, не впливають на висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 та не дають підстав для тимчасового залишення ОСОБА_7 у слідчому ізоляторі.

Як такі, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд у своєму рішенні послався на відомості з офіційного веб-порталу судової влади України, однак будь-яких документальних доказів судом першої інстанції не досліджувалось, у зв`язку з чим висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Із цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що всі недоліки касаційної скарги, які слугували підставою для залишення її без руху, захисником засудженого були усунуті у той же день, коли розглядалось відповідне клопотання, а саме 29.10.2021, у зв`язку з чим Касаційний кримінальний суд Верховного Суду ухвалою від 08.11.2021 відкрив касаційне провадження у справі №307/547/21.

Як необґрунтовані, безпідставні й такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, апеляційний суд визнає та відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що хибними є висновки суду про те, що за правилами ст. 537 КПК України не передбачено можливості залишення засудженого у слідчому ізоляторі на час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до закінчення строку на подання касаційної скарги на вирок.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд бере до уваги й те, що адвокатом ОСОБА_6 не наведено конкретних фактів порушення судом прав та законних інтересів засудженого, а описано лише норми права, які судом порушені не були, а також викладено обставини, які жодним чином не свідчать про порушення судом першої інстанції прав засудженого ОСОБА_7 при розгляді клопотання адвоката ОСОБА_6 .. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Разом із тим, апеляційний суд бере до уваги те, що в клопотанні порушується питання про тимчасове залишення засудженого ОСОБА_7 у Закарпатській УВП № 9 до 30.12.2021, однак на момент розгляду апеляційної скарги указаний термін пройшов, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що вимоги клопотання та апеляційної скарги на даний момент не є актуальними.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, засуджений та захисник не з`явилися на її розгляд без поважних причин, позбавивши себе можливості заявити будь-які клопотання чи надати докази у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки місцевого суду та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Тому, апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та визнаються безпідставними й необґрунтованими, підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції як законна та обґрунтована залишається без зміни.
Керуючись ст. ст. ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 про тимчасове залишення засудженого ОСОБА_7 за місцем його теперішнього утримання в ДУ «Закарпатська УВП № 9» до закінчення строку на подання касаційної скарги на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2021 року, яким його визнано винуватим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 3 ст. 135 КК України, на підставі ухвали Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року залишеним без зміни, до 30 грудня 2021 року, -залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: