Справа № 161/6580/21 Провадження № 11-кп/802/233/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.121 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

16 червня 2022 року місто Луцьк

Вироком Луцького міськрайоного суду Волинської області від 02 листопада 2021 року ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 16 червня 2022 року у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , апеляційну скаргу прокурора та обвинуваченого залишено без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2021 року без змін, вважаючи прохання прокурора про необхідність призначення ОСОБА_3 реального покарання безпідставними, а його доводи недостатньо обґрунтованими для призначення обвинуваченому більш суворого покарання.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, керуючись ч. 3 ст. 375 КПК України, висловлюю окрему думку.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

При цьому воно повинно бути необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно із оскаржуваного вироку, підставою для звільнення обвинуваченого від відбуття основного покарання із випробуванням, стали обставини справи, відомості про особу обвинуваченого (вік, стан здоров`я, тощо), наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, з`явлення із зізнанням, добровільне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та позиція потерпілого, який просив не позбавляти волі обвинуваченого.

Однак, апеляційний суд не надав належної оцінки характеру та підвищеному ступеню суспільної небезпеки вчиненого злочину та обставинам його вчинення, зокрема тій обставині, що обвинувачений ОСОБА_3 не висловлював щирий жаль із приводу скоєного та осуд своєї поведінки, вину не визнав, а навпаки наполягав на провині потерпілого у виникненні конфлікту, з останнім не примирився, вибачення не просив, а також настання наслідків від протиправних дій обвинуваченого, які виразились у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Також поза увагою суду залишилось наявність обставини, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення, особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевказане, навіть позитивні дані про особу винного та наявність кількох пом`якшуючих обставин не можуть бути визнані мотивованими підставами для застосування до засудженого інституту звільнення від відбування покарання із іспитовим строком.

Вважаю, колегія суддів апеляційного суду, ухваливши рішення про відмову в задоволенні апеляційної скарги прокурора, не дотрималась вимог ст. ст. 50, 65 КК України.

За таких обставин, призначене покарання зі звільнення від його відбування не відповідатиме принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання, та в цьому випадку є недостатнім.

Враховуючи викладене, вважаю, що колегія суддів за наслідками розгляду апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого мала всі підстави скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_3 , та ухвалити рішення про призначення останньому покарання, яке слід відбувати реально.

З огляду на зазначені застереження ухвала суд не могла бути мною підтримана.

Суддя ОСОБА_2