Номер провадження:1-кп/521/1466/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої розглядається питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси, клопотання старшого дізнавача СД ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння за ЄРДР №0000281 від 11.07.2022 року, що передбачене ч.1 ст.125 КК України,суд

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та додані до нього матеріали стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачені ч.1 ст.125 КК України.

11 липня 2022 року близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_4 проходив повз будинок АДРЕСА_2 , де на зустріч йшла потерпіла ОСОБА_7 .

У цей час, у ОСОБА_4 , на ґрунті несподівано наринувшої на нього агресії, раптово виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , підійшов впритул до потерпілої ОСОБА_7 та, діючи умисно, завдав, тримаючи у руці предмет зовні схожий на металевий ключ від дверей, одного удару по лівій руці потерпілої.

B результаті незаконних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_7 завдано, згідно висновку судової медичної експертизи, тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівого передпліччя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання слідчого задовольнити та застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
Захисник адвокат ОСОБА_5 про необхідність застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру просив вирішити на розсуд суду.
Потерпіла ОСОБА_7 просила вирішити питання на розсуд суду.

Законний представник особи, стосовно якої розглядається питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 підтримала думку прокурора про необхідність застосування примусових заходів медичного характеру.

ОСОБА_4 стосовно клопотання не висловився, наголосив що зі здоров`ям у нього все добре.

Дослідивши докази надані стороною обвинувачення, вислухавши правову позицію прокурора, захисника та особу стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, законного представник, суд приходить до наступного.
Судом, відповідно до ч. 1 ст. 512 КПК України, проводився судовий розгляд згідно із загальними правилами КПК.
В судовому засіданні особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 від надання будь-яких пояснень по обставинам вчинення суспільно небезпечних діянь, відмовився, не заперечував проти застосування до нього примусових заходів медичного характеру.
Винуватість особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 у вчиненні суспільно небезпечного діяння підтверджується показами потерпілої та наданими прокурором письмовими доказами, які безпосередньо досліджені судом.
Будучи допитана в якості потерпілої, ОСОБА_7 , пояснила, що ОСОБА_4 є не знайома для неї особа. Стосовно вищезазначеної події ОСОБА_7 пояснила що подія сталася влітку в теплу пору року, вона їхала в тролейбусі, після чого, вона вийшла на зупинці в м. Одеса на вул. Степова, та почала йти, та перед нею став «страшний» чоловік та розмахував руками, після чого, вдарив її дуже сильно по лівій руці чимось твердим, в неї почала йти кров і вона одразу зайшла в аптеку та викликала поліцію.

Відповідаючи на запитання захисника, потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_4 виглядав дуже «страшно» йшов на неї, розмахував руками, описала його зовнішній вигляд, що він був високим та худим, окрім того наголосила на тому що раніше вищезазначену аптеку вона раніше не відвідувала.
Будучи допитана в якості законного представника якості особи, стосовно якої розглядається питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 , пояснила, що ОСОБА_4 являється їй племінником. Стосовно ОСОБА_4 зазначила, що він випав із соціуму, в нього це вже давно, постійно вмикає газ, вдома все зламав, викинув пральну машину через вікно, зламав всі вікна, двері, зламав опалення, порізав свій одяг. Неодноразово викликалася поліція, але він не робить ніяких висновків для себе, поліції не боїться, вона його завжди відпускала.
Будучи допитаним в якості особи, стосовно якої розглядається питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 пояснив що з ним та його здоров`ям все добре, не працює, освіти не має, вказав що живе за рахунок підставних батьків, наголосив що його вирощують «на органи», вказав що шукав роботу але ніким не хоче працювати.

Прокурор в судовому засідання заявила усне клопотання про недоцільність допиту свідків сторони обвинувачення. Вислухавши доводи прокурора, думку учасників судового провадження, які не заперечували проти задоволення заявленого клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог процесуального закону, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, та саме на ньому лежить обов`язок щодо доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України.

Письмовими доказами, а саме:
- Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 11.07.2022 року, прийнятої від ОСОБА_7 , яка просить прийняти міри до невстановленої особи, яка 11.07.2022 року в період з 10 год. 00 хв. по 10 год. 40 хв., перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Степова 50, біля зупинки громадського транспорту спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді порізу лівої руки в районі зовнішньої сторони передпліччя.
- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.07.2022 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 в присутності понятих впізнала ОСОБА_4 за знімком № 2 як особу, який вчинив суспільно небезпечне діяння.
- Довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.07.2022 року.
- Протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів від 14.07.2022 року.
- Протоколом огляду місця події від 14.07.2022 року який проведений в період 13 год. 40 хв. по 14 год. 00 хв.
- Таблицею ілюстрацій до протоколу огляду місця події від 14.07.2022 року, де оглянуто ділянку місцевості за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , на якій зафіксовано місце вчинення суспільно небезпечного діяння та встановлено особу яка причетна до вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_4 та потерпілу ОСОБА_7
- Постановою про визнання оглянутого документу речовим доказом та долучення його до матеріалів кримінального провадження від 14.07.2022 року, а саме: DVD-R диск на якому записані та зафіксовані фрагменти відеозапису з камер зовнішнього відеоспостереження, розташованих на фасаді будинку АДРЕСА_3 від 11.07.2022 року.
- Протоколом пред`явлення за фотознімками від 20.07.2022 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 в присутності понятих впізнала ОСОБА_4 за знімком № 1 як особу, який вчинив суспільно небезпечне діяння.
- Довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.07.2022 року.
- Висновком експерта №847 від 11.07.2022 року, відповідно до якого, при огляді ОСОБА_7 виявлена забійна рана лівого передпліччя, дане ушкодження утворилося від ударної дії тупого, твердого предмету, індивідуальні особистості якого в ушкодженні не відобразилися, характер рани нехарактерний для самоспричинення. Враховуючи данні медичної документації слід вважати, що дане ушкодження виникло незадовго до звернення ОСОБА_7 в медичний заклад і таким чино могло бути заподіяно 11.07.2022 року. Зазначене ушкодження не було небезпечним для життя, має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 /шести/ днів, і за цим критерієм, відповідно до п.п. 2.3.5 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.
Речовими доказами, а саме: DVD-R диск з камер зовнішнього спостереження.

Враховуючи наведене, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання про повну доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та кваліфікує дії останнього як умисне легке тілесне ушкодження.

Разом з тим, згідно правової позиції Європейського суду з прав людини викладеної у п.18 справи «G. V. France, п.39 «Halilovis v. Bosnia and Herzegovina», почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.
Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст.96 КК) висновку судово-медичної експертизи.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №365 від 17.08.2022 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу що стосується вчиненню кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді: «Шизофренії, параноїдної форми, епізодичного типу перебігу, з наростаючим психопатоподібним дефектом» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F20.01» за МКХ 10 перегляду), внаслідок чого він не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У теперішній час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді: «Шизофренії, параноїдної форми, епізодичного типу перебігу, з наростаючим психопатоподібним дефектом» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F20.01» за МК 10 перегляду), внаслідок чого він не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За своїм психічним станом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має протипоказань для його присутності в судовому засіданні, також, ОСОБА_4 не може розуміти значення кримінального судочинства й свого процесуального положення та не здатний до дій спрямованих на реалізацію своїх процесуальних прав і обов`язків, тому потребує обов`язкової участі захисника.

ОСОБА_4 , із урахуванням рівня суспільної небезпеки (наявність агресивних тенденцій) та його актуального психічного стану, рекомендовано застосування, відносно нього, примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом (ч. 4 ст. 94 КК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Саме на підставі вказаних обставин, суд зробив висновок про вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння у стані неосудності та, як наслідок, необхідність застосування щодо останнього примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії, або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Суд враховує положення ст.92 КК України, яка встановлює, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, в спеціальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

За змістом статті 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, які вчинили у стані осудності; які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

У відповідності до абзаців 1,2 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03 червня 2005 року визначаючи відповідно до ч.3-5 ст.94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб ( ч.1 ст.94 КК суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, відповідно до ч. 4 ст.94 КК України, може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

В даному випадку, є очевидним, що психічний стан ОСОБА_4 і характер вчиненого суспільно небезпечного діяння, потребує тримання останнього у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у стані неосудності, що виключає можливість застосування покарання, оскільки він за своїм психічним станом був не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчинених діянь, ступінь небезпечності хворого ОСОБА_4 , а також приймає до уваги обставини вчиненого суспільно небезпечного діяння, що характеризує ОСОБА_4 , як особу, що становить особливу небезпеку для суспільства, а тому суд приходить до обґрунтованого висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 необхідно задовольнити і застосувати до останнього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

На підставі ст. 100 КПК України суд вважає необхідним речові докази по справі, а саме, відповідно до постанови дізнавача СД ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 14.07.2022 року, DVD-R диск з камер зовнішнього спостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000281 від 11.07.2022 року
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
Запобіжний захід в ході розгляду кримінального провадження не застосовувався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 93, 94 КК України, Законом України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 1-29, 100, 369-372, 376, 512, 513 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Клопотання старшого дізнавача СД ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000281 від 11.07.2022 року, за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, що передбачене ч.1 ст.125 КК України- задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що передбачене ч.1 ст.125 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного стаціонару із посиленим наглядом, а саме - до Миколаївської обласної психіатричної лікарні №2, що розташована за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с. Сапетня, вул. Сєверная буд. 14.

До набрання ухвали законної сили застосувати запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.
Виконання ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку відносно ОСОБА_4 покласти на співробітників Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.
Контроль за виконанням ухвали в частині запобіжного заходу покласти на прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 .

Ухвала в частині запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку підлягає негайному виконанню.
Речовий доказ відповідно до постанови дізнавача СД ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 14.07.2022 року, а саме: DVD-R диск з камер зовнішнього спостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000281 від 11.07.2022 року.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1