УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.04.2022 Справа №607/5041/22

Номер провадження 1-кп/607/1117/2022

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0001470 від 26 жовтня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 3 ст. 355 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 3 ст. 355 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Під час підготовчого судового розгляду кримінального провадження №0001470 прокурор звернувся із клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки продовжують існувати ризики переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 у виді домашнього арешту та просив застосувати до нього особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого адвоката.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити строк домашнього арешту.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 листопада 2021 року під час досудового розслідування була встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, продовжений строк якого закінчується 24 квітня 2022 року.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України та ч. 6 ст. 181 КПК України, якими суд керується в силу ч. 3 ст. 315 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку домашнього арешту, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під домашнім арештом.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, дані, що характеризують його особу та наявність ризиків, а саме:

- обвинувачений, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, зокрема, позбавлення волі до восьми років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, так як з місця вчинення кримінального правопорушення втік, в подальшому не повідомив правоохоронні органи про вказаний злочин, в обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки в суспільстві, він без постійного місця роботи та джерела доходу;

- ОСОБА_4 проживає неподалік від місця вчинення злочину та проживання потерпілих та свідків, у зв`язку із чим обвинувачений може впливати на вказаних учасників провадження, чинити відповідний тиск, шляхом погрози та вмовляння може схиляти потерпілих та свідків до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні.

Отже, обставини кримінального провадження свідчать, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_4 є виправданим заходом, а тому строк такого слід продовжити.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 та заборонити йому залишати житло за адресою місця проживання у період доби з 23 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв.

Крім цього, прокурором в підготовчому судовому засіданні подано клопотання про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які покладені на обвинуваченого ОСОБА_5 , з метою забезпечення його належної поведінки, запобігання можливому переховуванню від суду, незаконного впливу на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні та запобіганню вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому обвинувачується, посилаючись на наступне. Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, зокрема, позбавлення волі до восьми років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. На підтвердження цього ризику є те, що ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та джерела доходу. ОСОБА_5 знає про місце проживання потерпілих, у зв`язку із чим обвинувачений може впливати на вказаних учасників провадження, чинити відповідний тиск, шляхом погрози та вмовляння він може схиляти потерпілих до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні. Обвинувачений може продовжувати вчиняти відносно потерпілого ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, а саме: примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань з пошкодженням майна чи застосуванням насильства як особисто так і залучивши інших осіб, так як вчинене ним кримінальне правопорушення має ознаки систематичності, на даний час грошовий борг потерпілим ОСОБА_7 обвинуваченому не повернутий, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 може продовжити вчиняти протиправні дії відносно потерпілого, з метою примусити його повернути грошові кошти.

ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт або просив зменшити розмір визначеної застави.

Суд, заслухавши думки сторін судового провадження щодо заявленого клопотання прокурора, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити строк дії покладених на них обов`язків.

Так, згідно ч. 6 ст. 194 КПК України, якою суд керується в силу ч. 3 ст. 315 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також те, що строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які покладені на обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року, та в подальшому продовжувався, закінчується 24 квітня 2022 року, заявлені раніше ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, суд приходить до переконання, що доводи сторони обвинувачення заслуговують на увагу, а тому клопотання необхідно задовольнити.

Доводи щодо зменшення розміру застави обвинуваченим ОСОБА_5 не обґрунтовані.

Також, в підготовчому судовому засіданні захисник-адвокат ОСОБА_6 звернувся із клопотанням про скасування арешту майна з мобільного телефону марки «Самсунг», який належить ОСОБА_4 . В обґрунтування своїх вимог вказує, що необхідність арешту на вказане майно відпала, оскільки на даний час із телефоном проведені усі необхідні експертизи та слідчі дії.

Прокурор в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення клопотання захисника про скасування арешту майна частково, вважає доцільним арешт в частині відчуження та розпорядження мобільним телефоном залишити в силі.

Обвинувачені підтримали клопотання адвоката.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, суд вважає, що клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 слід задовольнити частково, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Під час розгляду даного клопотання встановлено, що 01 листопада 2021 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0001470 від 26 жовтня 2021 року та накладено арешт, серед іншого, на мобільний телефон марки «Самсунг». Як вбачається із змісту даної ухвали, на майно накладено арешт з метою збереження їх як речових доказів, які необхідні для проведення необхідних експертиз та інших слідчих дій, від можливого приховування та знищення.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотань про скасування арешту на майно в порядку ст. 174 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, суд повинен з`ясувати мету, правову підставу для накладення арешту на майно. Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом».

Зважаючи на обставини кримінального провадження та тривалості проведення досудового розслідування та судового розгляду, що в свою чергу призводить до порушення права власника на користування мобільним телефоном, із врахуванням завдання арешту майна запобігання відчуженню, пошкодженню чи знищенню речових доказів (мобільного телефону), і того, що такі ризики наявні, суд вважає, що потреба в застосуванні арешту майна в частині заборони користування таким мобільним телефоном відпала, а тому клопотання підлягає частковому задоволенню та в цій частині слід скасувати арешт з мобільного телефону марки «Самсунг», який належить ОСОБА_4 .

В частині заборони власнику відчуження та розпорядження майна, захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту слід залишити без змін, таким чином обмеження права розпорядження (відчуження) цього майна буде співрозмірним завданню кримінального провадження.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170, 174, 181, 199, 315, КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заборонити ОСОБА_4 залишати місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 у період доби з 23 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв.

Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: з`являтися до прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт на мобільний телефон марки «Самсунг», який належить ОСОБА_4 , в частині користування майном.

Арешт в частині заборони відчуження, розпорядження мобільним телефоном марки «Самсунг» залишити в силі.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна, в рамках кримінального провадження №0001470.

Підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0001470 від 26 жовтня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 3 ст. 355 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 3 ст. 355 КК України на 14 год. 00 хв. 18 травня 2022 року.

Встановити строк дії ухвали, в частині покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків та застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, до 21 червня 2022 року до 23 год. 59 хв.

Контроль за виконанням ухвали, в частині заходів забезпечення кримінального провадження, покласти на прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_8 .

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Копію ухвали направити на виконання в Тернопільське РУП ГУНП в Тернопільській області.

Головуючий суддяОСОБА_1