Дата документу 18.07.2022 Справа № 333/7602/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1059/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/7602/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

особи, щодо якої

вирішувалося питання про

зміну примусових заходів

медичного характеру, ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08 червня 2022 року про зміну застосування примусових заходів медичного характеру щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду задоволено заяву директора КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради та щодо ОСОБА_8 змінено застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В апеляційній скарзі прокурор просила ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивувала тим, що КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради відсутнє у переліку спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги, затвердженим наказом МОЗ України від 20.03.2018 року №516, а відтак не є суб`єктом звернення до суду із заявою про зміну примусових заходів медичного характеру, а також не має повноважень надавати висновок комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру. Питання про переведення ОСОБА_8 до спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради не ініційовано. Крім того, з огляду на те, що останні 20 років ОСОБА_8 перебуває на примусовому лікуванні в психіатричних закладах, критики до скоєння кримінальних правопорушень та хвороби не мав, має 2 групу інвалідності безстроково з 28.02.2017 року за психіатричним захворюванням, висновки лікарів від 12.05.2022 року є сумнівними. Також судом не з`ясовано де саме ОСОБА_8 повинен проходити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку, оскільки адреса, за якою мешкає ОСОБА_8 , на цей час є тимчасово окупованою територією.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, яка повністю підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити; ОСОБА_8 та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За змістом оскаржуваної ухвали, директор КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради звернувся до суду із заявою про зміну примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку щодо ОСОБА_8 .

Суд задовольнив дану заяву, оскільки за висновком комісії лікарів психіатрів від 12.05.2022 року ОСОБА_8 подальшого застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом не потребує та може бути переведений на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Проте колегія суддів не може погодитися із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ст.95 КК, ст.514 КПК визначено, що розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Зі змісту вказаних норм Закону слідує, що зміна застосування примусових заходів медичного характеру є правом, а не обов`язком суду.

Крім того, згідно з ч.2 ст.514 КПК зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

З матеріалів провадження вбачається, що директор КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР звернувся до суду із заявою про зміну щодо ОСОБА_8 застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

До вказаної заяви було долучено висновок комісії лікарів-психіатрів від 12.05.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_8 подальшого застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом не потребує, а може бути переведений на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Задовольнивши зазначену заяву, суд в ухвалі лише послався на висновок комісії лікарів-психіатрів від 12.05.2022 року та процитував його зміст.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що за матеріалами провадження примусові заходи медичного характеру були застосовані до ОСОБА_8 ще у 2003 році і з того часу він постійно перебував на примусовому лікуванні в психіатричних закладах.

Крім того, встановлено, що ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08.07.2021 року було продовжено застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричного стаціонару. Тобто у 2021 році ОСОБА_8 ще потребував застосування до нього примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню.

Між тим, за висновком комісії від 12.05.2022 року ОСОБА_8 вже не потребує застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги. Але при цьому матеріали провадження не містять в собі будь-якого обґрунтування конкретних обставин, які зумовили такі істотні зміни у психічному стані ОСОБА_8 менше ніж за рік з урахуванням встановленого йому діагнозу недиференційована шизофренія та його перебування на лікуванні протягом останніх майже 20 років.

Крім того, суд першої інстанції, задовольняючи заяву, не врахував тривалість стаціонарного лікування ОСОБА_8 в психіатричних закладах та характер і тяжкість вчинених ним суспільно-небезпечних діянь.

Також суд першої інстанції взагалі не дослідив реальну можливість амбулаторного лікування ОСОБА_8 в м.Дніпрорудному Василівського району Запорізької області, яке на даний час є тимчасово окупованою територією, а також те, яким чином таке лікування може відбуватись з огляду на зазначені обставини.

При цьому колегія суддів критично ставиться до наданої стороною захисту довідки про те, що наразі ОСОБА_8 проживає на території Новоолександрівської сільської ради, оскільки з огляду на положення ст.514 КПК до вирішення питання про зміну застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги особа має перебувати у відповідному закладі.

Отже наведені обставини дають колегії суддів підстави для скасування ухвали суду першої інстанції з ухваленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про зміну застосування примусових заходів медичного характеру.

При цьому колегія суддів відкидає доводи апеляційної скарги прокурора про те, що КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР не є суб`єктом звернення до суду із заявою про зміну примусових заходів медичного характеру. Адже відповідно до ст.514 КПК розгляд питання про зміну застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги де тримається особа. З матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_8 проходить лікування в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, а відтак заява подана особою, яка має на це право.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08 червня 2022 року про зміну щодо ОСОБА_8 застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви директора КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради ОСОБА_9 про зміну примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку щодо ОСОБА_8 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4