Справа № 592/187/20
Провадження № 1-кп/592/147/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 0001271, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2018 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, з вищою освітою, фізичної особи підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_7 ,
у с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
15.04.2018 приблизно о 16 год. 42 хв. ОСОБА_5 проходила неподалік будинку № 3 по вул. Засумській в м. Суми та її помітив ОСОБА_3 , з яким вона перебувала у тривалих неприязних відносинах. У ОСОБА_3 виник умисел на спричинення шкоди здоров`ю потерпілої, у зв`язку з чим він почав неодноразово кликати ОСОБА_5 , але остання продовжила рух.
ОСОБА_3 наздогнав потерпілу та зупинив її.
Реалізуючи умисел направлений на спричинення шкоди здоров`ю потерпілої, діючи умисно, на ґрунті неприязних відносин, ОСОБА_3 вийняв з кишені руку, в якій тримав балончик та направивши руку з балончиком в бік ОСОБА_5 , розпилив в її очі вміст балончику, чим спричинив останній легке тілесне ушкодження - опік кон`юнктиви та роговиці І ст. обох очей.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
За встановлених обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження ОСОБА_5 та його дії кваліфікує за частиною 1 статті 125 КК України.
Позиція сторони захисту.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України не визнав. Суду пояснив, що де саме був і чим займався 15.04.2018 року не пам`ятає. Можливо був на роботі його два робочих місця на відстані біля 0,5 км. один від одного по вул. Засумська, 5 та вул. Набережна р. Стрілки кафе «Бістро» і він щодня там буває. Злочин вказаний в обвинувальному акті відносно потерпілої не вчиняв. З 2007 року у нього з потерпілою конфлікт щодо приміщень, де займається бізнесом. Він разом з ОСОБА_5 та іншими особами мали намір будувати приміщення на орендованій земельній ділянці, три підприємці завершили будівництво і зареєстрували право власності, а ОСОБА_5 - не завершила. Потерпілій позичав кошти, які не повернула. Заперечує факт її обливання з газового балончику. У нього є зареєстрована зброя, газового балончику не було ніколи, а у сина потерпілої є. Про події дізнався від поліції і прокуратури коли вони йому у вікно кафе «Бістро» по вул. Набережній р. Стрілки у м. Суми кинули обвинувальний акт. Вказує, що свідок ОСОБА_8 , підтвердив суду факт його підкупу потерпілою за 200 грн. Про цей факт він дізнався від нього, коли ОСОБА_8 , був у його кафе «Бістро» та він возив останнього у поліцію на АДРЕСА_3 і дав йому 200 грн. для повернення ОСОБА_5 . Вважає, що потерпіла повідомила неправдиву інформацію до поліції щоб він злякався та віддав їй частину власного приміщення, її мета затягнути його до суду. Йому не відомо як опинився в суді, бо ніяких документів не підписував, все неправда. Просив виправдати.
Захисник ОСОБА_7 у судових дебатах вказував на необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ст. 284 КПК України, оскільки обвинувальний акт надійшов до суду за межами строку досудового розслідування, який сплив 16.12.2019. Крім того просив виправдати ОСОБА_3 з підстав відсутності доказів вчинення ним кримінального правопорушення. Вказував на необхідність критичного ставлення до показань потерпілої у якої з обвинуваченим неприязні відносини через нерухоме майно. У час вказаний потерпілою 16-45 ОСОБА_3 не міг вчинити кримінальне правопорушення, бо був на вул. Металургів вже о 16-47, а остання телефона в його руках не бачила. Копія висновку лікаря ОСОБА_9 не є медичним документом, не містить печатки медичного закладу, висновки експертів складені на підставі цього висновку явно незаконні, не відповідають вимогам ст. 101, 102, ч. 4 ст. 69 КПК України, не зазначено на підставі чого експерт дійшов певних висновків. У висновках експерта №753, 754 зазначено про проведення огляду потерпілої 24.04.2018, а експертизи призначені в жовтні 2019, у висновках посилаються на окуліста СОКЛ, а надавались лише протоколи слідчих експериментів. Слідчий експеримент зі свідком проведено у кабінеті, тобто не в максимально наближених умовах, з порушенням вимог ч. 7 ст. 223 КПК, оскільки понятими запросили людей, що розпивали спиртні напої за магазином. Допитаний понятий ОСОБА_10 раніше притягувався до адміністративної і кримінальної відповідальності. Складена довідка щодо телефонних з`єднань не є доказом згідно ч. 2 ст. 99 КПК України. Свідок ОСОБА_8 , дав заплутані свідчення, не підтвердив що бачив ОСОБА_3 , отримав від потерпілої 200 грн. Свідок ОСОБА_11 нічого не пам`ятав, діагноз не встановлював. Син потерпілої - свідок ОСОБА_12 був поряд з місцем події, але з`явився після приїзду швидкої, на нього до суду направлялись матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо матері.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Показання потерпілої ОСОБА_5 , відповідно до яких протягом 12 років у неї з обвинуваченим ОСОБА_3 конфлікт через приміщення по АДРЕСА_4 , яке останній здає в оренду. Років 3 вона ОСОБА_3 не бачила. 15.04.2018 у свято Проводи вона з сином мала намір поїхати на кладовище. Рухалася по вулиці Засумській у м. Суми до перехрестя з вул. Набережна р. Стрілки по проїзній частині. У районі будинку № 3 по вул. Засумська між приміщеннями в яких розташовані Оранта та Приватбанк о 16-42 годині її погукав ОСОБА_3 , будучи одягнутим у темну легку куртку і штани, підбіг до неї ззаду зі спини, ударив у праве плече кулаком, розвернув. Від удару вона не упала. Тріпаючи її за одяг запитав де світло. Діставши з кармана балончик залив голову, випік очі. Вона не бачила очима. Попросила людей по телефону зателефонувати її сину, сама нічого не бачила. Люди почали надавати допомогу. Першу допомогу надала швидка, яка прибула, молодий чоловік їй витирав обличчя водою, яка у нього була. Жінка з її телефону зателефонувала сину, який у той час зайшов у двори на Засумській поглянути на приміщення. Люди викликали швидку допомогу і поліцію. Її відвезли у лікарню надали допомогу, а потім поліція разом з сином відвезли їх у поліцію на АДРЕСА_3 , де вона відразу повідомила про всі обставини і хто їй випік очі. Амбулаторно проходила лікування. Злочином їй завдану моральну шкоду, яку оцінити важко, оскільки не спала ночами, відчувала фізичну біль, погіршився стан здоров`я, заявлений цивільний позов підтримала у повному обсязі.
Під час судового розгляду і потерпіла і обвинувачений вказували на наявність між ними тривалого конфлікту та неприязні відносини. Разом з тим, показання потерпілої узгоджуються з сукупністю інших досліджених доказів, є послідовними, тому суд не має підстав не довіряти потерпілій, а її показання відповідно до статті 84 КПК України є процесуальним джерелом доказів, які суд покладає в основу вироку.
Показання свідка ОСОБА_12 , який суду пояснив, що 15.04.2018 близько 16 години разом з матір`ю ОСОБА_5 вийшли з дому по АДРЕСА_5 щоб у свято Проводи з`їздити на кладовище. Дійшовши разом до АДРЕСА_4 він пішов через двір школи на зупинку громадського транспорту на вул. Набережна р. Стрілки, а мати пішла по вул. Засумській придбати квіти. Через 5-7 хвилин на його номер зателефонувала з телефона матері невідома жінка і повідомила, що на його мати здійснено напад із застосуванням газового балончика внаслідок чого не бачить. Він побіг на місце на проїзну частину вул. Засумська, навпроти бокового входу до Центрального ринку м. Суми. Побачив швидку допомогу біля якої стояла мати і поліція. У матері було почервоніле обличчя, сльозотеча та сліди на комірці верхнього одягу. Мати відразу повідомила, що підійшов ОСОБА_3 і застосував балончик. Жінку що телефонувала або інших людей поруч з матір`ю не бачив. На швидкій вони поїхали до обласної лікарні, де матері прописали ліки, а потім їх відвезли до поліції. ОСОБА_3 чи його автомобіль на місці події не бачив. Він знає, що між матір`ю та обвинуваченим є конфлікт щодо нерухомого майна по АДРЕСА_4 і виникають словесні конфлікти як по телефону, так і при зустрічі. У нього особисто конфліктів з ОСОБА_3 не було.
Показання свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що працює фельдшером з медицини невідкладних станів. За спливом часу особисто не пам`ятає потерпілу ОСОБА_5 , але все повідомлене нею вносив до карти виїзду екстреної медичної допомоги. З її слів вказав і прізвище ОСОБА_3 . Сам повідомив до поліції про цей виклик, про що зробив відмітку у карті. Він зазначив діагноз у карті, який попередньо встановив зі слів жінки та провівши її огляд.
Показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та з показаннями потерпілої, тому суд вважає їх належними і достовірними доказами вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.
Показання потерпілої та свідків узгоджуються з фактичними даними, що містяться в досліджених письмових доказах.
15.04.2018 о 16-53 год. на лінію 102 від ОСОБА_5 надійшло повідомлення, що біля страхової компанії «Оранта» ОСОБА_3 облив лице балончиком (т.1 а.с. 196).
15.04.2018 о 17-23 год. на лінію 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_11 (з органів охорони здоров`я), що БШМД № 3 потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що йшла по вулиці та підбіг відомий чоловік ОСОБА_3 , який бризнув у очі газовим балончиком. Діагноз: хімічний опік обох очей. Аналогічне повідомлення надійшло від Баландіної (з органів охорони здоров`я) о 17-54 год. (т.1 а.с. 197, 198).
На підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду міста Суми від 11.09.2019 отримано карту виїзду екстреної медичної допомоги № 350 від 15.04.2018, в якій зафіксовано виїзд бригади ШМД 15.04.2018 і прибуття на місце о 16-50 год. на вулицю до ОСОБА_5 , якій встановлено попередній діагноз: хімічний опік обох очей? Потерпілу доставлено у СОКЛ очний травмпункт, де прийняв черговий лікар ОСОБА_14 . При огляді відмічена сльозотеча обох очей. Зазначено, що зі слів хворої до неї на вулиці раптово підбіг чоловік ( ОСОБА_3 ) та бризнув в очі з газового балончика (т.1 а.с. 203 - 206).
Зазначений доказ спростовує доводи захисника, що попередній діагноз вказано зі слів потерпілої, а не встановлено фельдшером ОСОБА_13 .
ОСОБА_5 у травматологічному центрі 15.04.2018 о 17 год. 15 хв. встановлено діагноз: хімічний опік кон`юнктиви і роговиці І ступеня обох очей, що підтверджується висновком лікаря окуліста Травматологічного центру Сумської обласної лікарні від 15.04.2018 № 1111. Призначено амбулаторне лікування, рекомендовано нагляд і лікування у окуліста за місцем проживання (т.1 а.с.200).
Зазначений Висновок складено на бланку центру, він містить необхідні для документу реквізити дату, номер, кутовий штамп, печатку та прізвище лікаря ОСОБА_15 , підпис. Тобто висновок складено саме тим лікарем, до якої потерпілу доставила бригада ШМД.
Відсутність печатки медичного закладу не є підставою для визнання доказу недопустимим згідно вимог статті 87 КПК України.
Доводи захисника про те, що у порушення положень частини 3 статті 99 КПК України сторона обвинувачення не надала оригінал вказаного документу є безпідставними, оскільки під час судового розгляду стороною захисту не ставилося питання про надання оригіналу документа, а тому його надання судом не вимагалось.
Крім того є необґрунтованими доводи захисника про відсутність у наказах МОЗ України затвердженої форми медичного документу - висновку лікаря, оскільки зазначеними наказами № 110 від 14.02.2012 від 29.05.2013 № 435 затверджено форми з метою удосконалення обліку в закладах охорони здоров`я, первинну облікову документацію та інструкції щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я, які надають амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу населенню, незалежно від підпорядкування та форми власності.
Висновок Травматологічного центру Сумської обласної лікарні від 15.04.2018 № 1111 містить зафіксовані лікарем до якого потерпілу доставила для огляду бригада ШМД тілесні ушкодження, тому суд вважає його належним і допустимим доказом.
15.04.2018 о 18 год 14 хв. у ОСОБА_5 прийнято заяву про вчинення кримінального правопорушення, у якій остання просить притягнути до відповідальності за отримання тілесних ушкоджень та фізичного болю ОСОБА_3 , який 15.04.2018 о 16 год. за адресою: АДРЕСА_6 бризнув сльозоточивим газом в очі, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку обох очей та складено Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) (т. 1а.с. 199).
Показання потерпілої узгоджуються з висновком експерта № 310 від 23.05.2018, складеним судово - медичним експертом ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» на підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду міста Суми від 17.04.2018 за наслідками проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_5 у період з 24.04.2018 по 23.05.2018. Відповідно до Висновку при обстеженні у ОСОБА_5 виявлено ушкодження: в ділянці правого плеча та передпліччя в верхній третині середньої третини по задній та передній поверхні синці неправильної овальної форми розмірами 2х1; 1х1 см. синього кольору в центрі по периферії зелено-жовтого кольору. При огляді ургентним окулістом встановлено діагноз: «Хімічний опік кон`юнктиви та роговиці І ступеня обох очей». Ушкодження в ділянці очей утворилися від дії хімічної речовини та могли виникнути при обставинах указаних потерпілою. Потерпіла під час впливу на неї газом з балончику могла знаходитися у будь-якому можливому для нанесення ушкоджень положенні. Ушкодження в ділянці правої верхньої кінцівки утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень та могли виникнути внаслідок нанесення ударів та хапанні руками та подібними предметами. Кількість травматичних впливів не менше 2-3. Описані ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Могли утворитися в термін, вказаний в ухвалі, що підтверджується стадією розвитку ушкоджень, даними медичної документації (т.1 а.с. 201-202).
Твердження захисника про недопустимість вказаного доказу у зв`язку з тим, що висновок ґрунтується на висновку лікаря окуліста, який надано потерпілою та не відповідає вимогам частини 4 статті 69, статей 101,102 КПК України, Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.
У ході збирання доказів на виконання приписів частини 2 статті 242 КПК України щодо обов`язковості проведення експертизи на предмет встановлення виду та ступеня тяжкості заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень за клопотанням сторони обвинувачення та на підставі ухвали слідчого судді проведено судово-медичну експертизу.
Частиною 3 статті 93 КПК України передбачено право потерпілого на збирання доказів шляхом витребування й отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Відповідно до частини 3 статті 101 КПК України висновок експерта повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.
За вимогами частини 1 статті 12 Закону України «Про судову експертизу» судовий експерт зобов`язаний провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок.
Відповідно до пункту 4.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6, судово-медичний експерт встановлює особу обстежуваного за паспортом чи іншим документом, що його замінює, з`ясовує у нього обставини заподіяння ушкоджень, скарги та, за потребою, інші відомості; ознайомлюється з матеріалами справи і наявними медичними документами. Всі отримані відомості фіксуються у висновку експерта (акті судово-медичного обстеження).
Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження)) належить до компетенції експерта (пункт 1.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998).
Як убачається із вказаного висновку експерта, судово-медичну експертизу проведено на підставі ухвали слідчого судді, у якій наявні вихідні дані для проведення експертизи, міститься посилання на обставини випадку, слова потерпілої та її скарги, дані медичної документації - наданого потерпілою висновку лікаря окуліста СОКЛ, що був об`єктом експертного дослідження, а також перелік запитань, поставлених перед експертом.
Враховуючи викладене, а також вимоги КПК щодо процедури проведення досудового розслідування і судового розгляду кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення, спрямованого на захист суто особистих інтересів потерпілого, що відповідає висновкам щодо застосування норми права, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 (справа № 404/6160/16-к, провадження № 13-22кс19), у цьому випадку надання висновку лікаря окуліста безпосередньо експерту потерпілою не є підставою для визнання висновку судово-медичної експертизи № 310 недопустимим доказом.
Указане також узгоджується із судовою практикою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зокрема постановами від 08.06.2022 (справа № 766/16360/20, провадження № 51-3383 км 21), від 06.07.2022 (справа № 464/5140/18, провадження № 51-4629 км 21).
Як вже зазначено при оцінки висновку лікаря окуліста, за наявності сумнівів щодо достовірності медичного документу, який був об`єктом експертного дослідження сторона захисту, реалізуючи закріплені у статтях 22, 26 КПК України принципи змагальності й диспозитивності, на стадії дослідження доказів мала процесуальну можливість клопотати про надання документу, однак цього не зробила.
Враховуючи, що зазначену експертизу проведено судово медичним експертом ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи», тобто особою, яка володіє спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України «Про судову експертизу» на проведення експертизи та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, об`єктивних підстав не довіряти результатам експертизи та вважати її висновки недостовірними у суду не має.
З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що судово-медичну експертизу, за наслідками якої складено висновок № 310 від 23.05.2018 проведено з порушенням вимог процесуального закону, як про це стверджує захисник, оскільки її проведено з дотриманням вимог статей 101, 102, 242, 243 КПК України.
07.10.2019 під час проведення слідчого експерименту, зафіксованого за допомогою технічних засобів фіксації відеокамери, потерпіла ОСОБА_5 продемонструвала як ОСОБА_3 направивши руку в якій тримав балончик, розпилив вміст балончику їй в очі. Зазначені обставини підтверджуються Протоколом проведення слідчого експерименту від 07.10.2019 та відеозаписом слідчої дії (т.1 а.с. 207-210).
У подальшому, на підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду міста Суми від 09.10.2019, експертом ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» проведено судово-медичну експертизу та складено Висновок експерта № 753 від 25.10.2019 (т.1 а.с. 211-212). Відповідно до Висновку при обстеженні ОСОБА_5 24.04.2018 виявлено ушкодження: в ділянці правого плеча та передпліччя в верхній третині, середньої третини по задній та передній поверхні синці неправильної овальної форми розмірами 2х1; 1х1 см. синього кольору в центрі, по периферії зелено-жовтого кольору. При огляді ургентним окулістом встановлено діагноз: «Хімічний опік кон`юнктиви та роговиці І ступеня обох очей». Ушкодження в ділянці очей утворилися від дії хімічної речовини, на що вказує характер ушкоджень та могли утворитися внаслідок розпилення хімічної речовини з балончика, як було продемонстровано потерпілою під час проведення слідчого експерименту. Ушкодження у вигляді синців правої верхньої кінцівки утворися від дії тупих предметів. Механізм утворення синців не був продемонстрований потерпілою під час слідчого експерименту.
У даному висновку наявне посилання на поставленні питання, обставини випадку з ухвали слідчого судді, описова частина містить посилання дивитись Висновок експерта № 310 від 24.04.2018 та протокол слідчого експерименту від 07.10.2019 з потерпілою.
Отже дата виявлення ушкоджень у ОСОБА_5 - 24.04.2018 відповідає даті огляду потерпілої експертом, який проводив судово-медичну експертизу, що завершена 23.05.2018 та за наслідками проведення якої складено висновок № 310.
07.10.2019 під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 , останній у кабінеті відділу поліції за допомогою статиста у присутності понятих продемонстрував як ОСОБА_16 тримаючи у руці предмет, схожий на балончик, випрямив руку в бік обличчя ОСОБА_5 та розпилив його вміст. Слідчий експеримент зафіксовано за допомогою технічних засобів фіксації фотокамери мобільного телефону. Зазначені обставини підтверджуються Протоколом проведення слідчого експерименту від 07.10.2019 та фототаблицею (т.1 а.с. 228 - 231).
Доводи сторони захисту про недопустимість зазначеного доказу на увагу не заслуговують, з огляду на наступне.
Допитаний відповідно до частини 7 статті 223 КПК України свідок проведення слідчого експерименту ОСОБА_10 суду пояснив, що точного часу не пам`ятає більше року тому, разом зі знайомим ОСОБА_17 перебували на лавочці біля магазину і їх запросили бути понятим. Повідомили про справу по якій жінку побили чи балончиком щось зробили. Підтвердив своє зображення разом зі ОСОБА_17 і ще одним раніше не знайомим йому чоловіком на фототаблиці до Протоколу. Зазначив, що при ньому нічого незнайомому чоловіку не показували і як показувати не говорили, силу ні до кого не застосовували, побоюватися нічого не було. Потім прийшла жінка років 50-60 і разом зі слідчим всі прослідували по вул. Набережна р. Стрілки до Центрального ринку, де на вул. Засумській у м. Суми торгують квітами. Ближче до краю дороги жінка розказувала і все знімали на камеру.
Таким чином понятий ОСОБА_10 підтвердив суду факт проведення зазначеної слідчої дії та розповів обставини її проведення, а також те, що учасник слідчого експерименту самостійно все демонстрував. Після закінчення слідчого експерименту мав можливість ознайомитися з протоколом, розписалися в ньому, не висловлюючи жодних зауважень.
Показання ОСОБА_10 , повністю узгоджуються з протоколами проведення слідчого експерименту як за участю свідка ОСОБА_8 , так і потерпілої ОСОБА_5 .
Допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони обвинувачення свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що будучи слідчим у кримінальному провадженні проводив слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_8 , який самостійно продемонстрував механізм нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, що зафіксовано на фото. Понятих за його дорученням знайшли співробітники поліції. Ознак сп`яніння у понятих не бачив.
За клопотанням сторони обвинувачення суд вживав заходів щодо виклику іншого понятого на слідчих експериментах ОСОБА_17 для допиту, проте останній не проживає за адресою вказаною у протоколі, прокурор його явку біль ніж протягом року не забезпечив.
Обставини, які б виключали участь понятих, зокрема ОСОБА_10 під час слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_5 не встановлені. Доводи захисника про те, що свідки розпивали спиртні напої ґрунтуються на припущеннях, оскільки ОСОБА_10 про це не повідомляв. Повідомлення свідком про те, що раніше він притягувався до відповідальності не є обставиною яка виключає його участь у слідчій дії та не вказує на заінтересованість у результатах даного кримінального провадження.
Метою слідчого експерименту відповідно до частини 1 статті 240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зазначеною нормою не передбачено обов`язку відтворити всі умови, які існували на час події.
Під час слідчого експерименту свідку ОСОБА_8 пропонувалося продемонструвати на статисті механізм спричинення тілесних ушкоджень, шляхом відтворення дій, що не впливає на місце проведення такого експерименту.
Протокол слідчого експерименту від 07.10.2019 за участю свідка ОСОБА_8 є допустимим доказом, оскільки відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статей 104, 105 КПК України, відповідну слідчу дію проведено за правилами, передбаченими статтею 240 КПК України, є самостійним процесуальним джерелом доказів, що узгоджуються з висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному у постанові від 14.09.2020 (справа №740/3597/17, провадження № 51-6070кмо19).
Відтак, доводи сторони захисту про недопустимість протоколів слідчих експериментів за участю свідка та потерпілої, як доказів суд вважає необґрунтованими.
На підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду міста Суми від 10.10.2019 судово-медичним експертом ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» проведено судово-медичну експертизу ОСОБА_5 та складено Висновок експерта № 754 від 25.10.2019 (т.1 а.с. 232- 233). Відповідно до Висновку при обстеженні ОСОБА_5 виявлено ушкодження: в ділянці правого плеча та передпліччя в верхній третині, середньої третини по задній та передній поверхні синці неправильної овальної форми розмірами 2х1; 1х1 см. синього кольору в центрі, по периферії зелено-жовтого кольору. При огляді ургентним окулістом встановлено діагноз: «Хімічний опік кон`юнктиви та роговиці І ступеня обох очей».
Ушкодження в ділянці очей утворилися від дії хімічної речовини, на що вказує характер ушкоджень та могли утворитися внаслідок розпилення хімічної речовини з балончика, як було продемонстровано ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту. Ушкодження у вигляді синців правої верхньої кінцівки утворися від дії тупих предметів. Механізм утворення синців не був продемонстрований ОСОБА_8 під час слідчого експерименту.
У даному висновку наявне посилання на поставленні питання, обставини випадку з ухвали слідчого судді, описова частина містить посилання дивитись Висновок експерта № 310 від 24.04.2018 та протокол слідчого експерименту від 07.10.2019 зі свідком.
Отже у цьому висновку, як і у вищевказаних дата виявлення ушкоджень у ОСОБА_5 - 24.04.2018 відповідає даті огляду потерпілої експертом, відображеній у висновку експерта №310.
Згідно Протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 04.09.2019 на виконання ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду міста Суми від 06.08.2019 № 592/12028/19, ПрАТ «ВФ Україна» надало інформацію про з`єднання абонентського номеру НОМЕР_2 (т.1 а.с. 219 -225). Так, абонентський номер НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_3 15.04.2018 у період часу з 16-27 до 16-39, а також о 17-12 мав з`єднання в межах дії базової станції у м. Суми, вул. Засумська, 2; починаючи з 16-47 до 16-52 мав з`єднання в межах дії базової станції у м. Суми, вул. Металургів, 17 А; з 16-55 - мав з`єднання в межах дії базової станції у м. Суми, пл. Незалежності, 15; з 17-02 по 17-09 мав зв`язок в межах дії базової станції у АДРЕСА_7 .
Інформація зафіксована на оптичному носії відповідає інформації викладений у Довідці УОТЗ від 10.10.2019.
Інформація про з`єднання абонентського номеру НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_3 підтверджує факт перебування обвинуваченого у час вчинення кримінального правопорушення приблизно о 16-42 год. 15.04.2018 саме в межах дії базової станції у м. Суми, вул. Засумська, 2, тобто у місці вчинення кримінального правопорушення.
Судом установлено, що дійсно 16-47 та 16-52 ОСОБА_3 мав з`єднання в межах дії базової станції за адресою: м. Суми, вул. Металургів, 17 А, разом з тим через 3 хвилини о 16-55 він вже мав з`єднання в межах базової станції по АДРЕСА_8 .
За наведеного доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_3 приблизно о 16-45 годині не міг знаходитися на вул. Засумській в м. Суми суд вважає необґрунтованими, адже зазначений доказ не вказує на те, що обвинувачений перебував о 16-47 год. саме на вул. Металургів, 17 А, як вказує захисник.
Докази у кримінальному провадженні зібрані уповноваженими на те особами, що підтверджується повідомленням про початок досудового розслідування від 16.04.2018, дорученнями про проведення досудового розслідування від 16.04.2018, 26.04.2019, постановами про створення групи слідчих від 18.09.2018, 25.04.2019, постановою про призначення групи прокурорів від 16.04.2018 (т.3 а.с. 67-72).
На підтвердження своїх доводів про направлення до суду матеріалів про притягнення свідка ОСОБА_12 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо матері стороною захисту доказів не надано.
Оцінивши вищенаведені документи, висновки експерта суд вважає належними, допустимими і достовірними доказами, які у взаємозв`язку з показаннями потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 є достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України за обставин, встановлених судом.
Надаючи оцінку показанням свідка сторони обвинувачення ОСОБА_8 , суд зазначає наступне.
Свідок ОСОБА_8 , будучи двічі допитаним 12.08.2020 і 15.02.2021, пояснив, що працює двірником по АДРЕСА_9 . Коли все трапилось, рік, місяць, день - не пам`ятає, після 15 години був на роботі, замітав, збирався виносити сміття, побачив купу людей і почув крик про допомогу та виклик швидкої. Коли підійшов ближче потерпіла умивала обличчя, яке було червоне, як і очі. З її слів їй розпилили рідину з газового балончику. Особисто до потерпілої не підходив, був поряд на відстані до 3 метрів. Вона знаходилася в оточенні людей - чоловіків і жінок, була одягнута у куртку.
Наступного дня після подій його дружина у дворі за місцем роботи познайомила з ОСОБА_5 . Потерпіла сказала, що він буде її свідком, взяла номер телефону, дала йому 200 грн. Невдовзі його викликали до поліції для допиту і напередодні увечері потерпіла повела його на поштове відділення біля ПАТ «Укртелеком», де диктувала, а він сидячі за столиком власноручно записував пояснення, які потрібно надати слідчому.
Свідок підтвердив своє зображення на фототаблиці до Протоколу слідчого експерименту від 07.10.2019 і чітко сказав, що того дня він показував все як бачив мигцем бачив як чоловік бризнув в очі потерпілій з газового балончика та середнім бігом зник. Тиск на нього не чинили. Потім потерпіла, слідчий та поняті прослідували на вул. Засумську у м. Суми, де проводили слідчі дії, в яких участі вже не брав.
Суд зауважує, що у судових засіданнях свідок прізвище обвинуваченого дійсно не назвав, вказавши, що під час подій чоловіка бачив мигцем, проте що це незнайома йому людина також не вказав.
Разом з тим свідок чітко повідомив обставини проведення слідчого експерименту за його участі, зазначивши послідовно, що під час слідчої дії яку фотографували у поліції він показував і розказував все, що особисто бачив, при цьому тиску на нього не було.
Свідок підтвердив, що у подальшому йому телефонували як потерпіла, так і обвинувачений.
Так, ОСОБА_8 зазначив, що потерпіла періодично йому телефонувала, а він їй з метою захисту після нападу невідомих осіб. Крім того підтвердив суду, що влітку 2020 року, ще до допиту в суді під час чергового відвідування кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » особисто познайомився з його власником - ОСОБА_3 . Випивши розповів ОСОБА_3 , що є свідком у справі і що потерпіла дала 200 грн. ОСОБА_3 на авто возив його до відділу поліції, де його повідомляли про можливе покарання. Заяв у поліції про тиск на нього не писав. Потім на вимогу ОСОБА_3 їздив до дільничного інспектора поліції по вул. Калініна (Чорновола) у м. Суми. ОСОБА_3 також дав йому 200 грн.
Отже показання свідка ОСОБА_8 надані у судовому засіданні є непослідовними, суперечливими.
За клопотанням сторони обвинувачення на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.04.2021, отримано від ПрАТ «ВФ Україна» інформацію, з якої встановлено з`єднання між номером, якими користувалися свідок ОСОБА_8 НОМЕР_3 / НОМЕР_4 та номерами, якими користувалися: обвинувачений ОСОБА_3 ( НОМЕР_2 ) після надходження до суду обвинувального акту, останні раз 20.11.2020; потерпіла ОСОБА_5 ( НОМЕР_5 ) під час досудового розслідування та судового розгляду, останній раз 27.07.2020 (т.3 а.с.17-19).
Разом з тим, наявність з`єднань між вказаними абонентами не може бути належним доказом на підтвердження тиску на свідка ОСОБА_8 як зі сторони потерпілої, так зі сторони обвинуваченого.
Суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно (частина 1 статті 23 КПК України).
З огляду на викладене, оцінюючи відповідно до статті 94 КПК України показання свідка ОСОБА_8 надані у судовому засіданні суд вважає їх недостовірними, а тому не бере до уваги як доказ.
У судових дебатах захисник ОСОБА_7 зазначив про необхідність закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України з підстав того, що 26.10.2019 ОСОБА_3 повідомлено про підозру, ухвалою слідчого судді строк досудового розслідування продовжено до 16.12.2019, обвинувальний акт надійшов до суду 08.01.2020, тобто через 2 місяці і 13 днів.
Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 частину 1 статті 284 КПК було доповнено пунктом 10, згідно з яким кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Вказана норма була введена в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, починаючи з 16.03.2018 не має зворотної дії в часі та застосовується до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін, та може застосовуватися у даному кримінальному провадженні, що зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 16.04.2018 (т.3 а.с. 176).
Пунктом 5 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження, або з вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акту чи відповідного клопотання.
Ухвалами слідчих суддів від 10.04.2019, 13.09.2019 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 16.12.2019 (т.1 а.с.226-227).
26.10.2019 ОСОБА_3 повідомлено про підозру (т.3 а.с.26-27).
Згідно пункту 4 частини 3 статті 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
На час повідомлення про підозру ОСОБА_3 не було запроваджено інститут кримінального проступку, тому згідно пункту 4 частини 3 статті 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Кінцевою датою строку досудового розслідування є 26.12.2019, а не як стверджує сторона захисту 16.12.2019.
05.11.2019 прокурором ОСОБА_19 надано доручення про відкриття матеріалів іншій стороні (т.3 а.с.177).
Повідомлення про завершення досудового розслідування від 05.11.2019 ОСОБА_3 отримав 05.11.2019, що підтверджується його особистим підписом (т.3 а.с.178, 180).
05.11.2019 повідомлення про завершення досудового розслідування складено потерпілій ОСОБА_5 (т.3 а.с.181).
Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.11.2019 (справа № 592/17377/19, провадження № 1-кс/592/9842/19) клопотання слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_18 , про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001271 від 16.04.2018 - залишено без задоволення (т.3 а.с.182).
Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.11.2019 (справа № 592/17679/19, провадження № 1-кс/592/9974/19) встановлено підозрюваному ОСОБА_3 строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження 7 днів, закінчивши ознайомлення 28.11.2019 (т.3 а.с.183).
04.12.2019 обвинувальний акт у кримінальному провадженні затверджено прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_19
10.12.2019 та 05.01.2020 ОСОБА_3 у присутності понятих відмовився отримувати обвинувальний акт (т.1 а.с. 11, т.3 а.с. 184).
12.12.2019 постановою слідчого залучено захисника для надання безоплатної вторинної правової допомоги. Згідно Протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування захисник ОСОБА_20 ознайомилися з матеріалами досудового розслідування 12.12.2019 та цього ж дня отримала копію обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, що підтверджується розпискою (т.3 а.с. 185 -190, т. 1 а.с. 13).
Згідно Протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування, який не містить дати, потерпіла ОСОБА_5 ознайомилися з матеріалами досудового розслідування (т.3 а.с. 191-194).
Обвинувальний акт скеровано до суду листом прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_21 від 05.01.2020 №86-17/6-18.
Обвинувальний акт зареєстровано в Ковпаківському районному суді м. Суми 08.01.2020 (т.1 а.с. 14).
За змістом частини 5 статті 219 КПК України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, яка діяла на час вчинення процесуальної дії) строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 КПК України, не включається у строк досудового розслідування.
Таким чином, часовий проміжок з 05.11.2019 по 28.11.2019, згідно з приписами частини 5 статті 219 КПК України, не включається у строк досудового розслідування, тому перебіг такого строку у цьому кримінальному провадженні продовжився після 26.12.2019 на 23 дні.
Отже, у цьому кримінальному провадженні кінцевою датою строку досудового розслідування з урахуванням часу ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування є 18 січня 2020.
Проаналізувавши викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні затверджено та скеровано до суду в межах строку досудового розслідування, а тому доводи захисника в цій частині є неспроможними.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_3 відсутні.
Мотиви призначення покарання.
У відповідності до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Згідно вимог частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до частини 2 статті 12 КК України вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статі 125 КК України на час ухвалення вироку є кримінальним проступком.
ОСОБА_3 на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, є інвалідом 3 групи, отримує пенсію по інвалідності, має захворювання, є батьком багатодітної сім`ї та має 3 неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання (т.1 а.с.189-191, т.3 а.с.59-66).
Згідно досудової доповіді, орган пробації вважає, що запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень ОСОБА_3 можливе без цілодобового нагляду та ізоляції від суспільства (т.1 а.с.80-81).
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, на підставі статті 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, відсутність як обтяжуючих, так і пом`якшуючих покарання обставин та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у межах санкції частини 1 статті 125 КК України у виді громадських робіт.
Суд зазначає, що з урахуванням положень частини 3 статті 56 КК України покарання у виді громадських робіт може бути застосоване до ОСОБА_3 , адже він є інвалідом 3 групи і не досяг пенсійного віку. Саме таке покарання необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_3 , запобігання вчиненню нових злочинів.
Кримінальний проступок ОСОБА_3 вчинив 15.04.2018, тобто до постановлення вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.07.2019, яким йому за ч. 3 ст. 197-1 КК України призначене покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн., штраф сплачено 12.09.2019, тобто покарання відбуте повністю. В силу пункту 5 частини 1 статті 89 КК України з 13.09.2021 ОСОБА_3 є таким, що не має судимості за вказаним вирком (т.1 а.с. 194-195).
За наведених обставин, оскільки на час постановлення даного вироку ОСОБА_3 повністю відбув покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.07.2019 у виді штрафу і ця судимість на час ухвалення даного вироку погашена, не підлягає застосування положення частини 4 статті 70 КК України та застосування покарання за сукупністю злочинів, що узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 20.10.2020 у справі № 372/417/19 (провадження № 151-1020км20).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 49 КК України з дня вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення на час ухвалення даного вироку сплинули два роки - строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 125 КК України.
ОСОБА_3 був засуджений вироком Ковпаківського районного суду міста Суми від 03.07.2019 за вчинення злочину невеликої тяжкості, тому перебіг давності відповідно до частини 3 статі 49 КК України не переривався.
Згідно частини 5 статті 74 КК України особа може бути звільнена за вироком суду від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду (справи № 463/5277/16-к, № 729/1480/13-к, № 440/193/13-к, №308/3401/18) для звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК необхідна згода обвинуваченого на це, а за відсутності такої згоди суд вправі звільнити його лише від покарання на підставі частини 5 статті 74 КК України.
З огляду на позицію обвинуваченого, який категорично заперечував проти звільнення від кримінальної відповідальності на підставі пункту 1 частини 1 статті 49 КК України, зважаючи на положення частини 5 статті 74 КК України, ОСОБА_3 підлягає звільненню від покарання, призначеного за частиною 1 статті 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Цивільний позов.
Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов, згідно якого просить стягнути з ОСОБА_3 2 000 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що злочином, вчиненим ОСОБА_3 їй заподіяно матеріальну шкоду витрати на лікування та придбання ліків близько 5000 грн., на що є документально підтверджені суми на 2095,65 грн. Моральна шкода полягає у моральних переживаннях, порушенням нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, оскільки їй довелось лікуватися.
ОСОБА_3 позов не визнав.
Статтею 23 ЦК України, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Відповідно до положень статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Сталою судовою практикою визначено, що, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 зазнала фізичного болю та страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я та душевних страждань - у зв`язку з винними протиправними діями обвинуваченого щодо неї, чим їй завдано моральної шкоди.
Враховуючи характер та обсяг страждань ОСОБА_5 , яка є особою похилого віку, тривалість вимушених змін у її життєвих стосунках та їх негативні наслідки, внаслідок саме спричинених ОСОБА_3 тілесних ушкоджень хімічний опік очей, що призвело до зміни її звичайного укладу та способу життя, необхідності докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, суд визначає розмір моральної шкоди у сумі 25000 грн., що відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості за обставин цього провадження.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку.
Підстави для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.
Процесуальні витрати, речові докази відсутні.
Керуючись статтями 373 і 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 180 годин.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 49, частини 5 статті 74 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувати.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 25000 грн.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1