Справа № 162/496/22
Провадження № 1-кп/162/73/2022
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2022 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 04.08.2022 стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гута-Лісівська, Маневицького району Волинської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, раніше не судимого, працюючого на посаді старшого механіка у ФОП ОСОБА_4 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 332, ч.2 ст. 332 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

У ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Так, 24.02.2022 указом Президента України №69/2022 оголошено загальну мобiлiзацiю тa постановлено здійснити призов вiйськовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатнi для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку). Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.
Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів. Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У свою чергу, в середині квітня 2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, будучи обізнаним про наміри ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , незаконно слідувати у країни Євросоюзу через Республіку Польща організував його незаконне переправлення через державний кордон України до Республіки Польща через пункт пропуску «Ягодин», що в с. Старовойтове Ковельського району Волинської області за наступних обставин.

Зокрема, ОСОБА_7 , діючи умисно, реалізовуючи злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України до Республіки Польща, будучи відповідальним за підбір, працевлаштування та оформлення водіїв, пошук потенційних замовників, формування договірних відносин з ними, планування, організації та контролю перевезення вантажів в межах території України, а також міжнародних перевезень У ФОП « ОСОБА_9 », достовірно знаючи, що у відповідності до Постанови КМУ 194 від 03.03.2022 «Деякі питання бронювання військовозобов`язаних в умовах правового режиму воєнного стану» безперешкодно перетнути державний кордон України у воєнний стан можуть працевлаштовані водії автоперевізників, які мають ліцензію на здійснення міжнародних вантажних автомобільних перевезень, а також те, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працевлаштований у ФОП « ОСОБА_9 » та не має посвідчення водія відповідної категорії «СЕ», перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 16.04.2022 (точного часу не встановлено) здійснив внесення відомостей до ІС «ШЛЯХ» щодо здійснення міжнародного перевезення вантажу у ФОП « ОСОБА_9 » ОСОБА_8 в якості другого водія вантажного транспортного засобу та забезпечивши 17.04.2022 ОСОБА_8 транспортним засобом марки DAF XF105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_10 , який був необізнаний про злочинні дії ОСОБА_7 , організував незаконне переправлення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через державний кордон України до Республіки Польща 17.04.2022 через пункт пропуску «Ягодин», що в с. Старовойтове Ковельського району Волинської області.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України.

У подальшому, в кінці квітня 2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, будучи обізнаним про наміри ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , незаконно слідувати у країни Євросоюзу через Республіку Польща організував його незаконне переправлення через державний кордон України до Республіки Польща через пункт пропуску «Краківець», що в смт Краковець Яворівського району Львівської області за наступних обставин.

Зокрема, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, реалізовуючи злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України до Республіки Польща, будучи відповідальним за підбір, працевлаштування та оформлення водіїв, пошук потенційних замовників, формування договірних відносин з ними, планування, організації та контролю перевезення вантажів в межах території України, а також міжнародних вантажних перевезень у ФОП « ОСОБА_9 », достовірно знаючи, що у відповідності до Постанови КМУ 194 від 03.03.2022 «Деякі питання бронювання військовозобов`язаних в умовах правового режиму воєнного стану» безперешкодно перетнути державний кордон України у воєнний стан можуть працевлаштовані водії автоперевізників, які мають ліцензію на здійснення міжнародних вантажних автомобільних перевезень, а також те, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працевлаштований у ФОП « ОСОБА_9 » та не має посвідчення водія відповідної категорії «СЕ», перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 29.04.2022 (точного часу не встановлено) здійснив внесення відомостей до ІС «ШЛЯХ» щодо здійснення міжнародного перевезення вантажу у ФОП « ОСОБА_9 » ОСОБА_8 в якості другого водія вантажного транспортного засобу та забезпечивши 30.04.2022 ОСОБА_8 транспортним засобом марки VOLVO FH13.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який був необізнаний про злочинні дії ОСОБА_7 , організував незаконне переправлення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 через державний кордон України до Республіки Польща 30.04.2022 через пункт пропуску «Краківець», що в смт Краковець Яворівського району Львівської області.
Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненій повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.
Під час досудового розслідування між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_5 , з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_7 , з іншої сторони, за участю захисника ОСОБА_6 , було досягнуто та підписано угоду від 16.09.2022 про визнання винуватості.
Сторони угоди погодились, що обвинувачений ОСОБА_7 понесе покарання за ч. 1 ст. 332 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 місяців та за ч. 2 ст. 332 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підстав ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, буде призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строк на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, згідно зі ст. 76 КК України. В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки невиконання угоди.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 332 КК України, у вчиненому щиро розкаявся.
Підтвердив суду, що угоду про визнання винуватості він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості для нього є зрозумілими, а саме: наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є - для прокурора і підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України. Просив затвердити зазначену угоду.
Захисник та прокурор у судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості оскільки вона не суперечить вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України.
Крім того, обвинуваченому ОСОБА_7 судом було роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого обвинувачують підозрюваного, право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження обвинувального вироку, яким затверджена угода, в апеляційному порядку, що визначено в ч. 4 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначено в ч. 3 ст. 424 КПК України. Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_7 були роз`яснені та йому зрозумілі.
Після таких роз`яснень суду обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти затвердження угоди.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам статей 468-470 КПК України, в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкціями ч.1 ст.332 КК України та ч.2 ст. 332 КК України, а також остаточного покарання - за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ст. 70 КК України.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно із ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом було встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених Кримінальним кодексом України.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 і відповідає загальним засадам призначення покарання. При призначені покарання враховано обставини, передбачені статтею 66 КК України, які пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, які згідно з ст. 67 КК України, які обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 не встановлені.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до переконання про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: про призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 1, 2 ст. 332 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
На підставі наведеного, керуючись статтями 314, 368, 369, 370, 371, 374, 376, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16.09.2022 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 04.08.2022 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 332 КК України, між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 .
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 332, ч.2 ст. 332 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 місяців;

- за ч.2 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_12 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Любешівський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1