У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000299 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 листопада 2021 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, не судимого, з середньою освітою, зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_1 ,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати та виправдати його, у зв`язку з не доведенням, що в його діях є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Постановлено строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 19 лютого 2021 року. Зараховано в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 20 березня 2018 року до 22 березня 2018 року включно. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 15 січня 2022 року.
Цивільний позов прокурора залишено без розгляду.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 :
59 530 (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот тридцять) грн 36 коп. у рахунок відшкодування завданої майнової шкоди;
150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. у рахунок відшкодування моральної шкоди;
10 800 (десять тисяч вісімсот) грн 00 коп. витрат на професійну правову допомогу.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений, зазначає, що висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а висновок суду про його винуватість у скоєні злочину ґрунтується на припущеннях.

Вказує, що покази потерпілого ОСОБА_8 про те, що він його вдарив ножем ґрунтуються на припущеннях, оскільки ніхто не бачив як він його вдарив ножем, а сам потерпілий, того дня, тривалий час вживав алкогольні напої та перебував у стані алкогольного сп`яніння. Інші свідки також не були очевидцями події, так свідок ОСОБА_9 прийшов додому ОСОБА_10 де побачив потерпілого, який просив викликати швидку допомогу, хто вдарив ножом ОСОБА_8 він не бачив. Свідок ОСОБА_11 лише викликала швидку допомогу. Також під час слідчого експерименту не було встановлено хто наніс ножові поранення потерпілому.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 березня 2018 року близько 15.00 години, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_8 , на ґрунті особистих неприязних відносин між ними виникла словесна сварка, під час якої у обвинуваченого виник раптовий умисел на спричинення потерпілому ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження. Реалізовуючи свій злочинний умисел, обвинувачений схопив зі столу кухонний ніж та наніс удар в область лівої частини грудної клітини спереду. В результаті протиправних дій обвинуваченим було спричинено потерпілому ОСОБА_12 тяжке тілесне ушкодження.

Судом кваліфіковано його дії за частиною 1 статті 121 КК України, тобто нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, підставами для скасування чи зміни судового рішення є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

При цьому, конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.

Апеляційним судом не встановлено порушень, які наведені в апеляційній скарзі обвинувачено та які перешкодили суду всебічно розглянути матеріали кримінального провадження щодо нього.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину винуватість не визнав та суду показав, що перебував у друга ОСОБА_10 у с. Новоселівка, точної дати та часу він не пам`ятає. Крім нього в будинку знаходились ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які між собою сварилися за гроші. Потім ОСОБА_14 вийшов з будинку на вулицю, а він залишився разом із ОСОБА_15 , який почав сваритися з ним за гроші та металобрухт. ОСОБА_15 почав штовхатися, а він у відповідь легенько штовхнув ОСОБА_15 і пішов на вулицю. На вулиці він спілкувався з ОСОБА_14 , курили. ОСОБА_14 повідомив йому, що конфлікт відбувся через гроші та металобрухт. Хвилин через 10 зайшли в будинок. ОСОБА_14 запропонував випити, вони випили по 100 грамів горілки. Потім ОСОБА_14 побачив, що в кутку сидить ОСОБА_15 і йому про це сказав. Біля ОСОБА_15 на підлозі була кров, яку він також особисто побачив. З ОСОБА_14 він вирішив викликати швидку медичну допомогу. Коли ОСОБА_14 почав кричати про виклик швидкої, біля нього проходив ОСОБА_16 , який є другом ОСОБА_15 . Далі він пам`ятає, як отямився вже в приміщенні будинку ОСОБА_14 .

Разом з тим, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого в нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що встановлені судом і детально викладені у вироку, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні показаннях обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , а також письмових доказах, які містяться в матеріалах справи.

Твердження обвинуваченого про те, що покази потерпілого ОСОБА_8 ґрунтуються лише на припущеннях, спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким суд надав належну правову оцінку.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 , суду пояснив, що 20 березня 2018 року близько 15.00 години він приїхав у с. Новоселівка Вітовського району Миколаївської області, щоб перевірити в якому стані належний йому будинок. Зустрів знайомого ОСОБА_16 , з яким у місцевому магазині вжили спиртні напої. Після цього, він придбав пляшку горілки та вирішив пригостити сусіда ОСОБА_10 , який проживає в будинку АДРЕСА_2 , в знак подяки за те, що останній приглядає за його будинком. Зайшовши до приміщення вище зазначеного будинку, не відразу помітив обвинуваченого, який сидів за столом, господар будинку розповів, що ОСОБА_5 брав участь в бійці з односельцем ОСОБА_18 , що було недивно, оскільки обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, себе не контролює та стає агресивним. Не встигнувши дістати пляшку, ззаду почув дзвін посуду на столі, обернувшись побачив обвинуваченого, з шаленим поглядом, та із закривавленим ножем в руці. Потім у нього потекла кров, обвинувачений швидко протер ніж об свою куртку та кинув його вбік. Потерпілий, намагаючись втриматись на ногах, схопився за стіл, однак лише встиг попросити ОСОБА_17 викликати швидку допомогу та співробітників поліції. До тями прийшов у лікарні в відділенні реанімації. Раніше конфліктів з обвинуваченим не було.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що 20 березня 2018 року близько 14.00 години він повертався додому з роботи та дорогою зустрів обвинуваченого ОСОБА_5 , з яким він в подальшому вжив спиртні напої. Після чого, зустрівся з потерпілим ОСОБА_8 , у місцевому магазині вони разом вжили спиртні напої та придбали пляшку горілки, щоб пригостити ОСОБА_10 . Коли прийшли до будинку ОСОБА_10 , першим зайшов потерпілий, зайшовши слідом за ним через незначний час, він побачив, що ОСОБА_8 у крові, який лише встиг його попросити викликати швидку та впав на підлогу. Свідок побіг до ОСОБА_11 та попросив викликати швидку допомогу та співробітників поліції.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні не допитувався, оскільки згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 20 червня 2019 року, свідок помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.114). Разом з цим, суд уважав за доцільне дослідити протокол слідчого експерименту від 04 квітня 2018 року та відеозапис фіксації ходу даного експерименту за участі свідка ОСОБА_10 , оскільки указана слідча дія проведена з дотриманням вимог КПК України та таке дослідження, з урахуванням факту смерті свідка та положень статті 23 КПК України не буде порушенням принципу безпосередності дослідження доказів. В ході слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 показав на місті, як 20 березня 2018 року близько 15.00 години, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в його будинку, розташованому в АДРЕСА_2 , наніс ОСОБА_8 , удар кухонним ножом в область лівої частини грудної клітини спереду.

Крім того, вина ОСОБА_5 підтверджується даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 20.03.2018р., протоколі проведення слідчого експерименту з відеозаписом фіксації ходу даного експерименту від 21 квітня 2018 року, у висновку експерта від 27 квітня 2018 року №122, відровідно до якого у ОСОБА_8 були наявні тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки спереду, середнього гемопневмотораксу, підшкірної емфіземи, анемії тяжкого ступеню, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечних для життя, в протоколі слідчого експерименту від 04 квітня 2018 року та відеозапису фіксації ходу даного експерименту за участі свідка ОСОБА_10 , відтвореного та дослідженого в судовому засіданні

Оцінюючи докази в їх сукупності, колегія суддів вважає доведеною вину ОСОБА_5 в нанесенні потерпілому ОСОБА_8 умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а тому його дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , викладені в його апеляційній скарзі, на думку колегії суддів, мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні поданої апеляційної скарги.

Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, їх належність та допустимість визнана судом.

Зважаючи на викладене, рішення суду є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження обвинуваченого, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 409, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 листопада 2021 року, стосовно ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: