Справа № 638/2672/22
Провадження № 1-кс/638/573/22
УХВАЛА
Іменем України
17 березня 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді за участю: секретаря судового засідання прокурора слідчого захисника підозрюваного підозрюваного ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у режимі відеоконференції клопотання начальника відділення слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000458 від 15 березня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тростянець Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, який має на утриманні малолітню дитину, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимий, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
17 березня 2022 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника відділення слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Клопотання мотивоване тим, що 15 березня 2022 року приблизно о 09 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_6 в групі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період воєнного стану, введеного на території України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», вчинив умисні дії з таємного викрадення речей, які знаходились у вказаній квартирі АДРЕСА_3 .

Так, ОСОБА_6 діючи умисно разом із ОСОБА_7 , з корисливих мотивів вчинив дії з таємного викрадення речей, шляхом проникнення до приміщення квартири АДРЕСА_4 , що знаходиться на території Шевченківського району міста Харкова, та здійснив закінчений замах на викрадення: шуруповерт торгової марки «Milwaukee», лазерний рівень торгової марки «Deko», якими з цього моменту ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 отримали можливість розпорядитись та обернути викрадене майно у своє володіння, однак їх дії не були завершені з незалежних від них обставин, а саме через затримання останніх.

Крім того, 15 березня 2022 року приблизно о 09 год. 00 хв. ОСОБА_6 в групі з ОСОБА_7 , у період воєнного стану, введеного на території України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 , будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», вчинили умисні дії з таємного викрадення речей, які знаходились увказаній квартирі АДРЕСА_6 .

Так, ОСОБА_6 діючи умисно разом із ОСОБА_7 , з корисливих мотивів вчинив дії з таємного викрадення речей, шляхом проникнення до приміщення квартири АДРЕСА_7 , що знаходиться на території Шевченківського району міста Харкова, та здійснив закінчений замах на викрадення: вентилятор торгової марки «Делфа», обігрівач торгової марки «Сатурн», кросівки чорно білого кольору торгової марки «Найк», чохол на мобільний телефон, якими з цього моменту ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 отримали можливість розпорядитись та обернути викрадене майно у своє володіння, однак їх дії не були завершені з незалежних від них обставин, а саме через затримання останніх.

Також 15 березня 2022 року приблизно о 09 год. 00 хв., громадянин ОСОБА_6 в групі з ОСОБА_7 , у період воєнного стану, введеного на території України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_8 , будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», вчинили умисні дії з таємного викрадення речей, які знаходились у вказаній квартирі АДРЕСА_9 .

Так, ОСОБА_6 діючи умисно разом із ОСОБА_7 , з корисливих мотивів вчинив дії з таємного викрадення речей, шляхом проникнення до приміщення квартири АДРЕСА_10 , що знаходиться на території Шевченківського району міста Харкова, та здійснив закінчений замах на викрадення: музична гітара торгової марки «Айбохнер» та портативний пауєр банк «Місанді», якими з цього моменту ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 отримали можливість розпорядитись та обернути викрадене майно у своє володіння, однак їх дії не були завершені з незалежних від них обставин, а саме через затримання останніх.

Таким чином, ОСОБА_6 , своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинений в умовах воєнного стану.

15 березня 2022 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
15 березня 2022 року о 16 год. 23 хв. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинений в умовах воєнного стану.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами, а саме: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення; протоколом огляду предметів, постановою про визнання в якості речових доказів, протоколами допиту свідків.
Зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, орган досудового розслідування просив суд застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб Застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти вказаним ризикам.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Введення в Україні воєнного стану та проведення в м. Харкові бойових дій унеможливило безпосередню участь учасників кримінального провадження в судовому засіданні, зважаючи на що слідчим суддею було поставлено на вирішення питання щодо здійснення судового провадження в режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження).

Прокурор, слідчий, підозрюваний та його захисник проти здійснення дистанційного судового провадження не заперечували.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, посилаючись на недоведеність ризиків, просили суд обрати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний надав пояснення, в яких зазначив, що викладені прокурором в клопотанні обставини не відповідають фактичним обставинам, ним та ОСОБА_7 не було здійснено замах на таємне викрадення чужого майна, вчинений в умовах воєнного стану, оскільки він разом з ОСОБА_7 допомагав усувати аварію в будинку за наступних обставин. Зважаючи на воєнну агресію та проведення на території м. Харкова активних бойових дій, за результатом яких виник вибух у військовому училищі, мешканці будинків АДРЕСА_11 та АДРЕСА_12 , яким ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 надавали допомогу. Зважаючи на морози, в одній з квартир, що розташована на 4 поверсі будинку АДРЕСА_11 , прорвало батарею та вода текла до 1 поверху та підвалу, в якому приховувались жильці будинку, дехто з яких є інвалідами, особами похилого віку та дітьми. Зважаючи на аварію, що виникла в квартирі, власник якої поїхав з міста Харкова та не міг забезпечити вільний доступ для усунення наслідків, мешканець будинку зателефонував до Виконкому з метою узгодження умов надання доступу до квартири та усунення аварії. Після узгодження порядку усунення аварії та зупинки води було здійснено проникнення до квартири та перекриття води. Зважаючи на перебування жильців будинку в підвалі ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 взяли з квартири певні речі з метою їх надання останнім. В той час, коли ОСОБА_7 та ОСОБА_6 спускалися до підвалу з речами, один з жильців будинку побачив це та неправильно зрозумів наміри останніх, звинувативши у мародерстві.

Суд, заслухавши доводи прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до нього матеріали, дійшов висновку щодо відмови у задоволенні клопотання з наступних підстав.

Під час розгляду даного клопотання судом встановлено, що в провадженні слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000458, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 березня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.
15 березня 2022 року о 16 год. 23 хв. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.
Клопотання про обрання запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.2 ст. 1, ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17 липня 1997 року, є невід`ємною частиною національного законодавства України.

Суд вважає за необхідне і доцільне застосувати норми міжнародного права при розгляді даного клопотання.

Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.
Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" визначений термін "обґрунтована підозра", який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, зокрема:
- даними протоколів допиту підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 15 березня 2022 року;
- даними протоколів допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 15 березня 2022 року;

- даними постанов про визнання в якості речових доказів від 15 березня 2022 року.

З досліджених вищевказаних доказів вбачається, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України є обґрунтованою.
Матеріали кримінального провадження, на які посилався прокурор у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а належність, допустимість та достатність доказі здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретних характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, обґрунтовано стосовно ОСОБА_6 наступним чином:
- ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років;

- ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки існують достатні підстави вважати, що підозрюваний продовжить свою злочинну діяльність.

Суд вважає доведеним наявність та обґрунтованість ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме спробі підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Проте, стороною обвинувачення не доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки прокурором в клопотанні та в судовому засіданні не були доведені обставини, за наявності яких вказані ризики існують. Наведені в клопотанні та в судовому засіданні прокурором доводи слідчий суддя відносить до припущення, яке не підтверджене жодними належними та допустимими доказами.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором у клопотанні ризики, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, недостатньо обґрунтовані та вмотивовані, зважаючи на що є недоведеними. В судовому засіданні прокурор додаткових обґрунтувань існування даних ризиків не надав.

Крім того, суд дійшов висновку, що не доводять надані стороною обвинувачення докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тростянець Сумської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно непрацевлаштований, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимий.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Калашник проти Росії» тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі. Якщо законом встановлено презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважують правило поваги до особистої свободи.
Під час вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 5 ст. 177 КПК України.
Зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», відповідно до якої при розгляді клопотання про обрання або ж продовження строку тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, та враховуючи фактичні обставини та вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_6 вказаного вище кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється,недоведеності стороною обвинувачення ризиків, передбачених п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку щодо відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 5 ст. 194 КПК України.
Частиною 1 ст. 179 КПК України передбачено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
При цьому суд роз`яснює обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зважаючи на зазначене вище, керуючись ст. 176-179, 193, 314, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання начальника відділення слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000458 від 15 березня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тростянець Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, який має на утриманні малолітню дитину, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимий, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України відмовити.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до Дзержинського районного суду м. Харкова;

- повідомляти Дзержинський районний суд м. Харкова про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися із м. Харкова, в якому він проживає, без дозволу Дзержинського районного суду м. Харкова;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні.

Строк дії покладених обов`язків визначити до15 травня 2022 року.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що в разі невиконання зазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1