Справа №585/1035/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/284/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 червня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

У кримінальному провадженні №0000233 від 02.06.2022 року, яке перебуває в провадженні Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

03.06.2022 року ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області, застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення строку застави, в межах строку досудового розслідування на 60 діб, до 30 липня 2022 року 22 год. 22 хв. включно.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.06.2022 року, якою ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначав, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вказував, що існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 є лише припущеннями, тоді як прокурор обмежився стандартними фразами про наявність вказаних ризиків та не надав доказів про їх існування, а також не довів, що застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належної поведінки.

Зазначав, що висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином не вмотивовані та не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Вказував, що слідчим суддею не в повній мірі оцінені в сукупності вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, його вік та міцність соціальних зв`язків.

Зазначав, що суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, характеризується наявністю прямого умислу на заволодіння майном, тобто суб`єкт злочину усвідомлює, що він відкрито викрадає чуже майно та бажає його викрасти.

В той же час в діях ОСОБА_8 не було умислу на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_9 і стороною обвинувачення не надано доказів, що дії підозрюваного були цілеспрямовані на відкрите заволодіння майном, а тому в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч.4 ст.186 КК України.

Вказував, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що з 2020 р. підозрюваний ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_9 перебувають у цивільному шлюбі і з березня 2022 року вони винаймають будинок у свого знайомого ОСОБА_10 в с. Вільшана Роменського району, в цьому ж будинку вони разом і проживають, вживають спиртні напої, сваряться і до них неодноразово з цього приводу приїжджали працівники поліції. 01 червня 2022 року близько 14:00 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 разом повернулися в с.Вільшана з смт.Недригайлів і по дорозі додому зайшли у гості до ОСОБА_10 , з яким розпивали спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв між підозрюваним та потерпілою виникла сварка і остання вибігла з будинку на трасу Київ-Суми-Юнаківка, яка проходить біля будинку ОСОБА_10 і побігла по трасі незважаючи на пожвавлений рух автомобілів та сигнали водіїв, які намагалися запобігти виникненню дорожньо-транспортної пригоди. З метою запобігання ДТП ОСОБА_8 вибіг з будинку та став виводити ОСОБА_9 з траси, що відвести до їхнього місця проживання. Остання пручалась та намагалась вирватись. Вивівши потерпілу на узбіччя дороги підозрюваний намагався відвести її додому. ОСОБА_9 вдарила ОСОБА_8 кулаком в обличчя, розбивши губу, у відповідь ОСОБА_8 вдарив кулаком ОСОБА_9 , а остання, в свою чергу, стала бити підозрюваного сумкою по руці. Захищаючись від ударів ОСОБА_8 схопив рукою за ремінець сумку та став тягнути ОСОБА_9 додому. ОСОБА_9 вирвалась та залишила сумку в руках у ОСОБА_8 , а сама побігла до будинку ОСОБА_11 , звідки зателефонувала до поліції. ОСОБА_8 з сумкою пішов до будинку, в якому разом проживав з ОСОБА_9 , де і був затриманий працівниками поліції. Сумку залишив на одному ліжку, а сам ліг спати на інше, її зміст не оглядав.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, думку прокурора, який проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника заперечив, просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження Роменським РВП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000233 від 02.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

01 червня 2022 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

02 червня 2022 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

03 червня 2022 року до Роменського РВП ГУНП в Сумській області звернулась слідчий Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_12 з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, яке 03 червня 2022 року було розглянуто та ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 липня 2022 року 22 год. 22 хв. включно, без визначення розміру застави.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується повністю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

З наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, колегія суддів вбачає, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, зокрема:

- заявою потерпілої ОСОБА_9 , що вказує, що саме ОСОБА_8 відкрито викрав у неї сумку з речами із застосуванням насильства;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка, який вказує, що 01.06.2022 бачив як ОСОБА_8 бив ОСОБА_9 та те, що вона забігла до його будинку без жіночої сумки та без речей, в тому числі без телефону, щоб заховатись від ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду місця події, а саме будинку за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_8 , де були вилучені викрадені речі, що належать потерпілій ОСОБА_9 ;

- протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України.

Враховуючи, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на приведені у клопотанні органу досудового розслідування докази, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав вважати, що підозра у причетності ОСОБА_8 до інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою. Сукупність наведених доказів спростовує доводи сторони захисту щодо безпідставності такої підозри ОСОБА_8 .

Також, колегія суддів погоджується і з висновками суду першої інстанції, щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування, впливати на потерпілу, свідків, продовжувати злочинну діяльність.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, а тому, обираючи ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з врахуванням інкримінованого злочину, суд своїм рішенням забезпечив не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, визначення яких, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Колегія суддів також зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, колегія суддів наголошує, що ОСОБА_8 неодноразово вчиняв щодо потерпілої ОСОБА_9 насильницькі дії, події даного кримінального правопорушення відбувались після судового засідання по обвинуваченню ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.126 КК України відносно потерпілої, разом з тим, в матеріалах справи міститься копія заяви потерпілої ОСОБА_9 , згідно якої вона просить прийняти міри відносно ОСОБА_8 , оскільки побоюється за своє життя (а.с.12).

Щодо доводів апелянта про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про неможливість запобігання заявленим у клопотанні ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та звертає увагу на те, що згідно матеріалів справи ОСОБА_8 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає за іншою адресою: АДРЕСА_2 , а апелянт в своїй апеляційній скарзі не вказав точну адресу, за якою підозрюваний може перебувати в разі обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризиками є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та відомості про його особу в їх сукупності.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що в даному випадку, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та є доцільним, приймаючи до уваги характер та обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

Що стосується доводів захисника, що на даний час потерпіла претензій до свого співмешканця ОСОБА_8 не має, причиною звернення її до поліції була чергова сварка між ними, тобто захисник посилається на те, що в подальшому підозра пред`явлена ОСОБА_8 , за ч.4 ст.186 КК України, з урахуванням такої позиції потерпілої, може бути змінена. То колегія суддів зауважує, що у разі зміни підозри ОСОБА_8 , чи встановлення нових позитивних для підозрюваного обставин, які пом`якшують його відповідальність ОСОБА_8 , чи його захисник не позбавлені можливості звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу підозрюваному.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 червня 2022 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4