Справа № 192/1184/22
Провадження № 1-в/192/241/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника ДУ «СВК (№21)» ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, з середньою освітою, розлученого, який має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на даний час відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2020 року за ч. 1 ст. 121 КК України з урахуванням Постанови Верховного суду України від 09 грудня 2020 року у виді 5 років позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

Початок строку: 06.02.2018 року
Кінець строку: 06.02.2023 року
ВСТАНОВИВ:

До Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений просив клопотання задовольнити та звільнити його від подальшого відбуття покарання умовно-достроково. Зазначив, що працює з першого дня, має декілька заохочень, про наявність стягнення дізнався лише під час попереднього розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення, яке розглядалось судом більше року тому. У злочині, за який відбуває покарання свою провину визнав повністю в касаційній інстанції.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» в судовому засіданні вважав, що ОСОБА_5 в даний час. не довів свого виправлення.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню, оскільки засуджений раніше звільнявся від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, умовно-достроково, на підставі амністії, але належних висновків не робив та знову вчиняв злочини, його заохочення не мають системного характеру, він не довів свого виправлення.

Суд, вислухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, виходить з такого.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, зокрема, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

ОСОБА_5 відбуває покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі за постановою Верховного суду України від 09 грудня 2020 року, якою вирок Дзержинського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 16.04.2020 та ухвала Дніпровського апеляційного суду від 06.07.2020 року змінені в частині строку призначеного покарання, відбув 2/3 строку призначеного покарання.

Згідно характеристики ОСОБА_5 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 13.02.2018 року. За період перебування в УВП№3 характеризувався посередньо, мав одне стягнення, заохочень не мав. В Солонянській виправній колонії № 21 знаходиться з 15.10.2020 року. Працевлаштований на виробництві установи вантажником цеху «ССЦ-3», до праці ставиться посередньо. За час відбування покарання характеризується посередньо. Мав 1 стягнення яке погашене за плином часу, має 1 заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом при наявності контролю. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначеннями. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, але остатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, програмах диференційованого виховного впливу, роботі самодіяльних організацій не бере, не входить до складу ради колективу засуджених. Підтримує зв`язки з рідними.

13.11.2020 комісією установи відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно ст. 101 Кримінально-виконавчого кодексу України як особі, що не стає на шлях виправлення.

29.01.2021 комісією установи відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням, згідно ст.82 Кримінального кодексу України.

02.07.2021 комісією установи відмовлено в направленні матеріалів до суду про умовно-дострокове звільнення як особі, що не довела свого виправлення.

Разом з тим, під час дослідження особової справи засудженого судом було встановлено, що засуджений має два заохочення, що не знайшло свого відображення в довідці сформованій ДУ СВК (№21) на запит суду. Так, на а.с. 68 другої частини особової справи засудженого ОСОБА_5 є витяг з наказу №402 від 19.07.2022 згідно якого ОСОБА_5 оголошено подяку за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно ст. 9 КВК України, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання своїх обов`язків є лише одним з критеріїв, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає в дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Аналізуючи поведінку засудженого ОСОБА_5 за весь період відбування покарання, суд враховує, що він має одне погашене стягнення, має два заохочення, застосовані до нього 19.10.2021 та 19.07.2022, працевлаштований на виробництві установи, характеризується посередньо.

Суд не може прийти до висновку про сумлінність поведінки засудженого ОСОБА_5 за весь період відбування покарання, оскільки в умовах УВП№3 до нього застосовувалось стягнення у вигляді догани.

Суд вважає, що засуджений в період відбування покарання змінив своє ставлення до праці на позитивне, але адміністрація установи не врахувала цих змін та не надала цьому оцінку, зазначаючи що він має посереднє ставлення до праці.

Одночасно суд погоджується з доводами прокурора щодо відсутності системності заохочень засудженого та вважає, що застосовані до ОСОБА_5 заохочення є періодичними оскільки застосовані із плином значного проміжку часу фактично раз на рік.
На думку суду позитивні зміни в особистості ОСОБА_5 викликані саме відбуттям необхідних 2/3 строку призначеного покарання для умовно-дострокового звільнення, що не може свідчити про сумлінність його ставлення до праці та зразкову поведінку протягом всього строку відбування покарання та обґрунтованості висновку про його виправлення.
Суд приймає до уваги також і те, що за весь час відбування покарання він має посередню характеристику.

Судом враховано особу засудженого ОСОБА_5 в цілому. Так, ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, його неодноразово звільняли від призначеного покарання із застосуванням іспитового строку, він звільнявся умовно-достроково та на підставі Закону України «Про амністію».

Суд враховує також обставини, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину проти життя та здоров`я особи, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за який він відбуває покарання і вважає, що основна мета призначеного судом покарання на даному етапі його відбування ще не досягнута, клопотання засудженого є передчасним.

З урахуванням всіх встановлених та наведених обставин суд приходить до висновку про недоцільність умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , тому в задоволенні клопотання суд відмовляє.
На підставі викладеного, ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1