В И Р О К
Іменем України

27 вересня 2022 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000049 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Теклинівка, Липовецького району Вінницької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Другого квітня 2022 року близько 13 години ОСОБА_4 перебуваючи на подвір`ї домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на грунті особистих неприязних відносин, під час конфлікту, наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар ножем в область лівої виличної ділянки, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівої виличної ділянки з ушкодженням лицевого нерву, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Отже, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме у заподіянні потерпілому умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював та надав показання, які відповідають висунутому обвинуваченню.

Вина обвинуваченого у скоєному іншими учасниками судового процесу також не оспорюється.

За клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим та потерпілим, судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам процесу судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_4 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, як заподіяння потерпілому ОСОБА_5 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким злочином, вчиненим проти здоров`я потерпілого, яке за Конституцією України є найвищою соціальною цінністю.

Водночас суд бере до уваги особу винного ОСОБА_4 , який повністю визнав свою вину у заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень, щиро розкаявся, добровільно відшкодував потерпілому завдану злочином шкоду у розмірі 9600 грн, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також суд не залишає поза своєю увагою думку потерпілого, який не наполягає на суворості покарання та правову позицію прокурора про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.

Окрім того суд враховує сукупність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому діянні та добровільне відшкодування потерпілому шкоди завданої злочинними діями.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді обмеження волі.

З огляду на враховані судом при призначенні покарання пом`якшуючі обставини, які істотно знижують ступінь суспільної небезпечності винної особи і вчиненого ним злочину, враховуючи особу обвинуваченого, його критичне ставлення до вчиненого, щире каяття, думку потерпілого та правову позицію прокурора, суд вважає, що ОСОБА_4 можливо звільнити від відбування цього покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: