Номер провадження: 11-сс/813/956/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2 ,
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.07.2022 року про застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000462 від 01.07.2022 року, щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Херсон, громадянина України, який є вдівцем, пенсіонером, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого на посаді головного інженера Одеського КП з обслуговування консульських установ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286 КК України, -
встановив:
В провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000462 від 01.07.2022 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, викладених у клопотанні слідчого.
01.07.2022 року ОСОБА_8 затриманий в порядку ст.208 КПК України.
02.07.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
02.07.2022 року слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
05.07.2022 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строком до 01.09.2022 року, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби. Захисник посилається на необґрунтованість ухвали, оскільки заявлені органом досудового розслідування ризики, передбачені ст.177 КПК України, фактично відсутні.
Разом з апеляційною скаргою захисником подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді. В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що повний текст ухвали ним було отримано лише 11.07.2022 року, що позбавило сторону захисту подати апеляційну скаргу у передбачений законом строк. Колегія суддів визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника, чим забезпечити стороні захисту право доступу до правосуддя.
Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; колегія суддів дійшла висновку про таке.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України (далі КПК) основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні/продовженні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування/продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

За результатами розгляду клопотання слідчий суддя не погодився з доводами клопотання про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відмовив у задоволенні клопотання слідчого, та застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.
При цьому, слідчий суддя обґрунтовано зазначив про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, а також врахував наявність ризиків, які слугують підставами для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Слідчий суддя вмотивовано не погодився з доводами клопотання про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та належним чином мотивував свій висновок відносно того, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування до останнього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Апеляційний суд в цілому погоджується з таким висновком слідчого судді, але вважає, що застосований до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту є занадто суворим, з огляду на таке.
При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що, за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», «42310/04, § 219, 21.04.2011р.).
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Таким чином, обґрунтованість підозри передбачає наявність фактів чи свідчень, здатних переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Ризик же, в свою чергу, - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.
Прийняте оскаржене рішення про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
На думку апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на даній стадії досудового розслідування, підтверджується зібраними по справі доказами, які долучені до матеріалів клопотання.
Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.
Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що фактів і інформації, які на даній стадії досудового розслідування свідчать про можливу причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри.
Слідчий суддя взяв до уваги, що підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце реєстрації та проживання, має постійне місце роботи, хронічні хвороби, вдівець, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, являється пенсіонером, позитивно характеризується як за місцем роботи, так і за місцем проживання, що свідчить про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків.
Слідчий суддя обґрунтовано врахував обставини, які вказують на відсутність даних, що можуть свідчити про наявність ризиків передбачених п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Разом з цим, колегія суддів вважає, що слідчий суддя не в достатній мірі мотивував свого рішення щодо доцільності застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у виді цілодобового домашнього арешту, а тому таке рішення колегія суддів визнає немотивованим та необґрунтованим.
Так, в ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_8 повідомлено про підозру 01.07.2022 року, тобто місяць тому. За вказаний період час підозрюваний не переховувався від органів досудового розслідування, а після застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту не порушував покладені на нього обов`язки, що не заперечується прокурором.
Доводи прокурора про те, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування, з посиланням на те, що останній не відшкодував потерпілому спричинену злочином моральну шкоду, апеляційний суд визнає декларативними та безпідставними, оскільки відсутність відшкодування спричиненої шкоди на початковій стадії досудового розслідування не свідчить про не усвідомлення виною особою своєї провини та відсутності у неї бажання відшкодувати таку шкоду. Крім того, прокурор не надав раціонального пояснення стосовно взаємозв`язку невідшкодування підозрюваним спричиненої шкоди на даній стадії досудового розслідування з ризиком переховування останнього від органу досудового розслідування.
Водночас, апеляційний суд приймає до уваги той факт, що прокурор не оскаржив ухвалу слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання, що безумовно свідчить про те, що прокурор фактично погодився з можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
За наведених обставин, колегія суддів, враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема відсутність судимостей, наявність міцних соціальних зв`язків, відсутність відомостей про порушення підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також враховуючи той факт, що підозрюваний є вдівець та самостійно виховує двох неповнолітніх дітей, які потребують опіки та матеріального забезпечення в умовах воєнного стану, вважає що в даному випадку необхідно забезпечити дотримання розумного балансу між застосованими обмеженнями та забезпеченням права підозрюваного права на працю з метою матеріального забезпечення родини, а також можливістю забезпечення безпеки життю та здоров`ю його неповнолітніх дітей.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, буде достатнім для забезпечення запобіганню ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.
Відповідно до вимог ч. 4 ст.176, ч. 6 ст. 181, ч. 6 ст. 194 КПК строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді домашнього арешту обчислюється з моменту оголошення ухвали апеляційного суду та діє в межах строку досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, тобто до 01.09.2022 року.
Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Пункт 3 ч. 1 ст. 409 КПК передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою відносно підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби, із покладанням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.07.2022 року в кримінальному провадженні №0000462 від 01.07.2022 року, якою до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 , в кримінальному провадженні №0000462 від 01.07.2022 року, запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною залишати житло в період часу з 22:00 години до 06:00 години наступної доби, але з можливістю залишати житло у разі оголошення повітряної тривоги чи іншої небезпеки для життя та здоров`я підозрюваного.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- не відлучатися за межі Одеської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.
Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у виді домашнього арешту становить до 01 вересня 2022 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4