Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1546/20
Провадження № 1-кп/553/56/2022
У Х В А Л А
Іменем України

10.05.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рамках кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З липня 2020 року у провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримільного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України.

Прокурором подано клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 в обґрунтування клопотання прокурором вказувалось про те, що близько 09:30 год. 11.05.2020 року, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи з корисливих спонукань, з прямим умислом, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, правомірно перебуваючи в магазині ТОВ «ЕКО-Маркет», за адресою м.Полтава, бул. Б.Хмельницького, 5/2, намагався відкрито заволодіти продуктами харчування, а саме: пляшкою горілки «Хлібний Дар» об`ємом 1 л вартістю 149,17 грн. (без ПДВ), батоном Полтавського ХК Підмосковний вартістю 11,13 грн. (без ПДВ), ковбасою МК «Фінська» вартістю 97,25 грн. (без ПДВ), напоєм безалкогольним «ПепсіКола» об`ємом 2 л вартістю 23,17 грн. (без ПДВ), напоєм сильногазованим «Рево. Вишня» в кількості 2 шт. загальною вартістю 58,58 грн. (без ПДВ), м`ясним виробом «Свинина на кості» вартістю 100,95 грн. (без ПДВ), яйце куряче «Еко-КО» в кількості 10 шт. загальною вартістю 22,83 грн. (без ПДВ), всього ОСОБА_4 намагався відкрито заволодіти продуктами харчування на загальну суму 661,41 грн.. Після цього, намагався з місця скоєння злочину зникнути, попри крик охоронця, але був помічений співробітником охорони магазину, який намагався наздогнати останнього та залишив викрадені ним продукти харчування поза межами магазину, а саме: біля будинку, № 9А, по бульвару Б. Хмельницького в м. Полтава. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК Україн, які виразились у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.

В обґрунтування клопотання прокурором вказувалось про те, що метою продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, оскільки перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним злочину, за вчинення якого передбачене позбавлення волі на строк 4 роки, зможе ухилятися від суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадження, посилаючись на те, що потерпілий та свідки у кримінальному провадженні надали покази, що підтверджують скоєння кримінального правопорушення саме ОСОБА_4 .. Тому, знаходячись на волі, обвинувачений зможе вплинути на свідків та потерпілого, а також здійснювати на них психологічний тиск; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , будучи неодноразово раніше судимим за корисливі злочин, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та вчинив новий злочин. Ця обставина вказує на те, що ОСОБА_4 є суспільно небезпечною особою; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачений немає постійного джерела доходу, ніде не працює, міцних соціальних зв`язків не має, внаслідок чого існує ризик, що він буде ухилятись від явки до суду.

Прокурором вказувалось про те, що беручи до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі 4 роки, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки усвідомлюючи невідворотність покарання, може незаконно впливати на потерпілого та свідків. А також те, що підозрюваний раніше судимий за корисливі злочини, міцних соціальних зв`язків не має, після вчинення кримінального правопорушення з місця скоєння злочину втік та на шлях виправлення не став. Тому, вважав що ступінь дійсної та реаільності ризиків. які мали місце при застосуванні заходу забезпечення кримінального провадженння у вигляді тримання під вартою на момент продовження строків застосування запобіжного заходу не зменшився та продовжує існувати.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання прокурора з підстав його недоцільності, оскільки наведені прокурором ризики відсутні, а доказів в обґрунтування клопотання прокурором не надано. Захисником вказувалось про те, що, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 постійно працював неофіційно та, перебуваючи на волі, може бути суспільно корисним в умовах сьогодення, постійно проживав без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , тому вважала, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника .

Суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора.

Як встановлено частиною 1 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Статтею 177 КПК України визначено мету і підстави застосування запобіжних заходів, а саме:
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлено, що з липня 2020 року на розгляді перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі 4 до 6 років.

Згідно ухвали судді Ленінського районного суду м. Полтави від 16 березня 2022 року застосовано запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
При вирішенні питання щодо можливості продовження або зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Крім того, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням викладеного, суд вважає, що встановлений раніше ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України наразі не зменшився та продовжує існувати з високою ймовірністю.

З огляду на ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Під час розгляду питання про зміну запобіжного заходу судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам. Проте, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим та його захисником на його користь, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень у справі.

Під час розгляду клопотання не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою .

В той же час, суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено, що встановлені при обранні та продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, та що інший, більш м`який запобіжний захід, є недостатнім для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що в свою чергу спростовують твердження сторони захисту щодо доцільності запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який у вигляді особистого зобов`язання.

.Керуючись ст. ст. 314-316, 537, 615 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження заходу забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити, з утриманням в ДУ "Полтавська установа виконання покарань №23", строком на 60 днів, починаючи з 15 год. 30 хв. 10 травня 2022 року по 15 год. 30 хв. 08 липня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1