Справа №591/7371/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/527/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 22 вересня 2021 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення,-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачувався за ч.1 ст. 122 КК України у тому, що 26 травня 2017 року умисно заподіяв тілесні ушкодження середньої тяжкості ОСОБА_9 .

Під час судового розгляду від потерпілого надійшла заява, згідно якої він відмовляється від обвинувачення відносно ОСОБА_8 , в зв`язку з чим просив закрити кримінальне провадження.

22.09.2021 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми кримінальне провадження за № 0002122 відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, ОСОБА_8 закрито у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_9 від обвинувачення.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 звернувся до Сумського апеляційного суду із апеляційною скаргою в якій просив ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 22.09.2021 року, скасувати та призначити в суді першої інстанції новий судовий розгляд.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник вказував, що обвинувачений ОСОБА_8 та він, як його захисник категорично не погоджуються щодо закриття кримінального провадження з підстав відмови потерпілого від приватного обвинувачення. Відмова потерпілого від обвинувачення є нереабілітуючою підставою закриття кримінального провадження.

Зазначав, що стороною захисту під час судового розгляду, починаючи з підготовчого засідання піднімались питання щодо вчинення слідчим та прокурором процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень поза межами строку досудового розслідування. Судом під час підготовчого провадження вирішено, що вказані питання є такими, які будуть досліджуватись і враховуватись судом на стадії судового розгляду, під час дослідження доказів, а також у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по справі.

Звертав увагу на те, що як вбачається з документів наданих суду, повідомлення про підозру було оголошено ОСОБА_8 04.06.2017 року. Через 4 місяці і 26 днів, тобто через 2 місяці і 26 днів після закінчення строку досудового розслідування, а саме: 30.10.2017 року було складено та оголошено про зміну підозри. Саме в цій підозрі було конкретизовано в чому підозрюється ОСОБА_8 і які саме тілесні ушкодження отримав потерпілий. Таким чином підозра від 04.06.2017 року втратила чинність, а підозра від 30.10.2017 року складена в неіснуючому (незаконному) кримінальному провадженні. Таким чином у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002122 - предмет цього судового розгляду, на думку апелянта, жодній особі не повідомлено про підозру.

Вказував, що відомостей про те, що у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_8 продовжувався строк досудового розслідування в порядку визначеному ст..219 КПК України та параграфом 4 глави 24 КПК України, ані реєстр матеріалів досудового розслідування, ані надані прокурором матеріали не містять.

Зазначав, що незважаючи на відсутність строку, стороною обвинувачення, крім незаконного повідомлення про підозру від 30.10.2017 року вчиняються ряд процесуальних дій та приймаються процесуальні рішення, а саме:

- 12.12.2017 року слідчим у кримінальному провадженні складено, а прокурором затверджено процесуальне рішення обвинувальний акт;

- Цього ж дня стороною обвинувачення вчинено процесуальну дію вручення ОСОБА_8 копії обвинувального акту, цивільний позов та реєстр матеріалів досудового розслідування;

- 18.12.2017 року вказані документи вручено захиснику;

- 20.12.2017 року обвинувальний акт направлено до суду.

Вказував, що з вищевикладеного вбачається, що складання обвинувального атку відносно ОСОБА_8 , його вручення стороні захисту та направлення до суду відбулося поза межами строків досудового розслідування.

На думку апелянта у кримінальному провадженні № 0002122 відсутній обвинувачений, бо повноваження слідчого і прокурора в цьому провадженні сплили 04.08.2017 року.

Зазначав, що таким чином у цьому кримінальному провадженні існують інші, реабілітуючи підстави для його закриття, насамперед такі як відсутність події кримінального правопорушення, відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на ухвалу суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, ухвалу суду першої інстанції, скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, заперечила, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно зі ст.477 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо певних кримінальних правопорушень, перелік яких зазначено в даній статті. Зокрема, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, зазначене в п.1 ч.1 ст.477 КПК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дане кримінальне провадження № 0002122 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК України, відноситься до справ приватного обвинувачення.

Під час судового розгляду потерпілим ОСОБА_9 подана заява про відмову від обвинувачення та закриття кримінального провадження (а.с.196 т.5).

Згідно п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Згідно ч.4 ст.26 КПК України відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку, що істотних порушень норм права, які тягнуть за собою скасування оскаржуваної ухвали і призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, як про це просить обвинувачений в апеляційній скарзі, під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційного провадження не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про існування підстав для закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_9 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, вважає їх правильними, обґрунтованими та взаємоузгодженими між собою.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з доводами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про те, що у цьому кримінальному провадженні існують інші, реабілітуючи підстави для його закриття, насамперед такі як відсутність події кримінального правопорушення, відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, оскільки відповідно до ч.4 ст.22 та ч.4 ст.26 КПК важливою відмінністю участі потерпілого у кримінальному провадженні з приватною формою обвинувачення є те, що йому тут належить ще й право підтримувати обвинувачення або відмовитися від обвинувачення, що є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

Крім цього колегія суддів зазначає, що при закритті кримінального провадження на підставі відмови потерпілого від обвинувачення суд фактично визнає відсутність самого обвинувачення щодо певної особи, а тому не потрібно встановлювати ні сам факт вчинення злочину, ні винуватість чи невинуватість особи, за таких умов не має необхідності в дослідженні того, чи було дотримано інші процесуальні вимоги закону під час провадження у справі.

Вказане узгоджується з судовою практикою Верховного суду щодо застосування норм права, зокрема висновком, зазначеним у постанові від 18 грудня 2018 року (у справі № 595/1962/14-к).

З огляду на викладене, а саме на те, що провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 було закрито, що колегією суддів визнано правомірним, апеляційний суд не вдається до аналізу інших доводів апелянта.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 22 вересня 2021 року, якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4