Справа № 474/814/22
Провадження № 1-кс/474/96/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(про накладення арешту на майно)
14.05.22 року смт. Врадіївка
Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
без участі:
слідчого у кримінальному провадженні ОСОБА_3
власника майна ОСОБА_4

розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Первомайського районного відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000218 від 13 жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
встановив:
12.05.2022 року слідчий звернулася до суду з клопотанням, в рамках кримінального провадження №0000218 від 13 жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК, в якому просить накласти арешт на речовий доказ, сокиру з дерев`яною рукояткою та металевим лезом, з метою збереження речового доказу, яка належить потерпілій ОСОБА_4 , шляхом заборони його відчужувати, розпоряджатись та користуватися цим майном фактичному власнику ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам.

Посилаючись на приписи ст.ст. 40, 98, 100, 110, 167, 170, 171 КПК України, слідчий вказує на необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речового доказу та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та вирішення спору, оскільки вказаний речовий доказ має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Слідчий у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явилася, звернувшись до суду з заявою (вх. № 844 від 12.05.2022 р.) про розгляд даного клопотання в її відсутність.
Власник майна ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду клопотання (телефонограма № 198 від 12.05.2022 року), на його розгляд не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв та клопотань не подавала.
Враховуючи приписи ст. 172 КПК України, якою визначено, що неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, вважає доцільним розглянути питання про арешт майна, без участі осіб, які не з`явилися в судове засідання.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Матеріали клопотання містять: протокол прийняття заяви від 12.10.2021р. , витяг з ЄРДР № 0000218 від 13.10.2021р. про внесення до нього відомостей на підставі заяви ОСОБА_4 про спричинення їй ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у виді перелому правої ліктьової кістки зі зміщенням уламків та рубленої рани лівої нижньої кінцівки, внаслідок нанесення ударів палицею; протокол допиту потерпілої ОСОБА_4 від 13.10.2021 р. про обставини спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , дерев`яною палицею, яку приніс ОСОБА_6 та яку ОСОБА_5 вирвав у нього з рук та почав нею наносити їй удари; повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 19.01.2022 р. щодо вчинених останнім дій, передбачених ч.1 ст.122 КК України; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 24.01.2022 р. щодо обставин нанесення ОСОБА_4 йому ударів сокирою; клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_7 від 26.01.2022 р. про проведення слідчих дій; постанову слідчого від 27.01.2022 р. про часткову відмову в задоволенні клопотання; заяву ОСОБА_4 від 12.05.2022 р. про добровільну видачу сокири якою вона двічі замахнулась в бік ОСОБА_5 під час подій 12.10.2021 р.; протокол огляду речей від 12.05.2022 року, об`єктом огляду є сокира, яка складається із дерев`яної рукоятки в зборі з металевим обухом, після проведення огляду речей вищезазначену річ було поміщено до синього поліетиленового пакету, кінці якого скріплені прозорою клейкою стрічкою та нитками до яких закріплено бирку «Пакет №1» з пояснювальними написами слідчого та підписом слідчого і учасника огляду; постанову слідчого СВ ВП №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 від 12.05.2022 року, відповідно до сокиру з дерев`яною рукояткою та металевим лезом яка належна потерпілій ОСОБА_4 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні 0000218 від 13.10.2021р., та передана на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів відділення поліції №2 Первомайського РВП ГУ НП в Миколаївській області.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Пунктами 1 та 3 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, причому у даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Частиною 1 ст. 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до ч. ч. 10 та 11 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Тобто, за приписами п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, причому у даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
В сукупності вищевикладеного вважаю, що слідчий довів необхідність арешту вищевказаного майна з метою збереження речових доказів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та вирішення спору, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому є достатні підстави для задоволення клопотання.
Водночас слід роз`яснити учасникам кримінального провадження, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173, 175, 369-372 КПК України, -
ухвалив:
Клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Первомайського районного відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000218 від 13 жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на речовий доказ - сокиру з дерев`яною рукояткою та металевим лезом, (синій поліетиленовий пакет, кінці якого скріплені прозорою клейкою стрічкою та нитками до яких закріплено бирку «Пакет №1»), з метою збереження речового доказу, яка належить потерпілій ОСОБА_4 , шляхом заборони його відчужувати, розпоряджатись та користуватися цим майном фактичному власнику ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена на протязі п`яти днів з моменту її проголошення сторонами кримінального провадження безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Слідчий суддя ОСОБА_1