КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження стосовно-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Умань, Черкаської обл., громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого (в силу ст. 89 КК України),-
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 , суд постановив рахувати з 04.02.2022 року та зараховано у строк відбуття покарання, перебування ОСОБА_7 під вартою в період з 28 грудня 2019 року по 04 березня 2020 року.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно вироку, суд визнав доведеним, що ОСОБА_7 27.12.2019 року, приблизно о 01 год. 00 хв., перебуваючи біля магазину неподалік будинку за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , розпивав спиртні напої разом з потерпілою ОСОБА_10 , з якою він познайомився в потязі та пообіцяв її працевлаштувати. Під час розпиття спритних напоїв потерпіла ОСОБА_10 втратила свідомість та ОСОБА_7 привів останню до свого помешкання за адресою: АДРЕСА_1 з метою злочинного умислу, направленого на зґвалтування ОСОБА_10 , тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи.
В цей же день, близько 03 год. 20 хв., ОСОБА_7 , знаходячись за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, зняв з потерпілої ОСОБА_10 весь одяг та положив її на ліжко у своїй кімнаті. У цей час потерпіла ОСОБА_10 прийшла до тями та зрозумівши, що ОСОБА_7 вчиняє дій спрямовані на її зґвалтування, почала кричати, та намагалася припинити вказані протиправні дії, на що останній, подолавши її волі до опору, а саме будучи фізично сильнішим, став її утримувати, використовуючи фізичну силу своїх рук, сильно тримаючи її за руки, завдаючи їй фізичного болю та легких тілесних ушкоджень у вигляді синців в ділянці правого ліктьового згину, ліктьовій поверхні правого передпліччя в нижній третині, в міжлопатковій ділянці справа, на променевій поверхні лівого зап`ястку, вступив проти її волі в статеві зносини природнім способом. При цьому ОСОБА_10 , захищаючись від протиправних дій ОСОБА_8 , стала голосно кричати, після чого останній, з метою подолання її волі до опору, наніс ОСОБА_10 декілька ударів лівою рукою по обличчю зправа, завдавши останній легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на підборідді справа, верхній повіці правого ока, в проекції кута нижньої щелепи справа та садна на слизовій оболонці нижньої губи справа. Від отриманих ушкоджень ОСОБА_10 втратила свідомість.
У подальшому, перебуваючи за вищезазначеною адресою, того ж дня приблизно об 11 год. 00 хв., ОСОБА_10 прийшла до тями та почала вимагати у ОСОБА_7 , щоб той повернув їй одяг, і коли останній передав ОСОБА_10 її одяг та вона почала одягатися, ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний умисел направлений на зґвалтування ОСОБА_10 , тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи, взявши в руки кухонний ніж, шляхом порізів зняв весь одяг з потерпілої та знову зґвалтував її, вчинивши дій сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_10 з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилаючись на незаконність вироку Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2022 року просить його скасувати та направити справу на новий судовий розгляд.
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що він заперечував свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, вину не визнав, проте суд, не дивлячись на заперечення ним своєї причетності до зґвалтування потерпілої, визнав його винуватим. При цьому вказує, що дійсно познайомився з потерпілою у потягу та хотів допомогти з працевлаштуванням, але не ґвалтував потерпілу, а її показання вважає суцільною брехнею.

Також звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що в матеріалах справи міститься висновок судово-медичної експертизи, яким не встановлено, що 27.12.2019 року ОСОБА_10 вступала в статевий акт. Крім того, у висновку експертизи №081-37-2020 зазначено, що на вилученому у нього дома простирадлі не виявлено сперми морфологічним методом.

Враховуючи, що від обвинуваченого ОСОБА_8 клопотання про виклик у судове засідання по розгляду його апеляційної скарги не надходило, колегія суддів у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 401 КПК України вважає провести апеляційний розгляд без участі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 на підтримку доводів поданої обвинуваченим апеляційної скарги; думку прокурора, який заперечував проти поданої обвинуваченим апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження № 0009457 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтовним є рішення, ухвалене судом на підставі обєктивно зясованих обставин, які підтверджені доказами дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст. 94 КПК України, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному і не упередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 в межах поданої ним апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказані вимоги кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження та при ухваленні вироку судом були дотримані.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України є обгрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні, оціненими відповідно до положень ст.94 КПК України та наведеними у вироку доказами, які визнані судом належними, допустимими і достовірними доказами, а їх сукупність достатніми для ухвалення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, провівши в межах висунутого обвинувачення судовий розгляд даного кримінального провадження, дослідивши зібрані в установленому законом порядку докази та за встановлених фактичних обставин, за яких ОСОБА_11 було вчинено інкриміноване йому кримінальне правопорушення, дійшов висновку про винуватість останнього у вчиненні дій сексуального характеру, повязаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи (згвалтуванні), з наведенням в обвинувальному вироку доказів на підтвердження свого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, який грунтується на показаннях потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколах прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколах огляду місця події від 28.12.2019 року, протоколі огляду речей від 30.12.2019 року, які добровільно надала потерпіла ОСОБА_10 , висновках експерта № 042-2679-2019 від 30.12.2019 та № 042-338-2020 від 05.02.2020 року, протоколі огляду штанів, вилучених у квартирі ОСОБА_8 та інших наведених у вироку доказах.

При цьому, в судовому засіданні судом повно та всебічно були перевірені доводи сторони захисту, які є аналогічними з доводами, викладеними в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 щодо його непричетності до згвалтування потерпілої, проте ці доводи сторони захисту були обгрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки вони суперечать встановленим судом фактичним обставинам та спростовуються сукупністю досліджених доказів у справі, які змістовно викладені у вироку.

Доводи апелянта про те, що докази, які суд поклав в обгрунтування обвинувального вироку, не підтверджують обставин, які йому інкримінують, так як згідно наявного в матеріалах справи висновку судово-медичної експертизи не було встановлено, що потерпіла ОСОБА_10 27.12.2019 року вступала в статевий акт, а згідно висновку експерта № 081-37-2020 на простирадлі, вилученому в його квартирі, сперма морфологічним методом не виявлена, на переконання колегії суддів не заслуговують на увагу, оскільки згідно ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а тому при оцінці показань потерпілої щодо обставин її згвалтування обвинуваченим ОСОБА_11 , а також свідків щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні в сукупності з іншими, дослідженими в ході судового розгляду, доказами з точки зору їх достатності та взаємозвязку, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність достатніх доказів на підтвердження обставин, які інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_15 .

При цьому, суд ретельно перевірив показання потерпілої ОСОБА_10 щодо обставин її згвалтування ОСОБА_11 27.12.2019 року в квартирі останнього, в яких вона послідовно і чітко повідомила про події, психологічний тиск на неї з боку обвинуваченого, подолання її волі при вчиненні дій сексуального характеру шляхом нанесення тілесних ушкоджень на її супротив, які підтверджуються сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, яким суд дав належну оцінку та обгрунтовано поклав в основу обвинувального вироку стосовно ОСОБА_8 .

Також суд обгрунтовано зазначив, що висновками експертів № 042-2679-2019 від 30.12.2020, № 042-338-2020 від 11-13.02.2020 та консультативним висновком лікаря-гінеколога від 28.12.2019, яким зібрано анамнез зі слів матері потерпілої та зафіксовано, що потерпіла звернулась у стресовому стані, що під фізичним впливом (побиття) стався акт згвалтування і у потерпілої ОСОБА_10 зафіксовано тілесні ушкодження, які за давністю спричинення могли утворитися 27.12.2019 року. Механізм нанесення тілесних ушкоджень та їх локалізація, опис яких міститься у висновку експерта узгоджуються з наданими в судовому засіданні показаннями потерпілої.

Крім того, суд вказав, що дані, які містяться у протоколах огляду предметів, а саме, мобільного телефону марки Xiaomi та належних потерпілій ОСОБА_10 штанів чорного кольору, які були вилучені під час огляду місця події в квартирі обвинуваченого ОСОБА_8 , у сукупності з показаннями потерпілої, самого обвинуваченого та свідків, підтверджують обставини зазначені потерпілою в судовому засіданні, зокрема факт її розмови з матірю 26.12.2019 року о 23:32 та 27.12.2019 року о 01:05-01:06 та наявність порізу на штанах, що належать потерпілій, зроблений обвинуваченим під час її згвалтування.

Отже на переконання суду першої інстанції, твердження обвинуваченого про те, що він не вчиняв інкриміноване йому кримінальне правопорушення, спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_10 , частково показаннями обвинуваченого, який підтвердив повідомлені потерпілою обставини про її перебування в квартирі ОСОБА_8 , про їх спільне вживання спиртних напоїв, а тому показання обвинуваченого, який заперечував обставини згвалтування останньої, розцінив як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Оцінюючи наведені у вироку докази, керуючись критерієм доведеності винуватості особи поза розумним сумнівом, суд обгрунтовано визнав належними і допустимими, наведені в оскаржуваному вироку, докази, які не викликають сумнівів у їх достовірності та у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, обєктивно узгоджуються між собою та повністю відтворюють картину вчиненого.

Крім того, за встановлених в ході судового розгляду фактичних обставин, за яких ОСОБА_9 вчинив дії сексуального характеру, повязані з вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої ОСОБА_10 , суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 , які органом досудового розслідування крім іншого кваліфіковані за ч. 2 ст. 152 КК України не містять ознаки повторності, оскільки дії останнього були спрямовані на одну й ту ж потерпілу особу, вчинені в одному і тому ж місці ( квартира обвинуваченого, в яку він привів потерпілу з єдиним злочинним умислом направленим на її згвалтування), між вказаними діяннями ОСОБА_8 пройшов незначний проміжок в часі, а тому в його діях наявні ознаки продовжуваного злочину.

За наведених обставин, суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_8 ознаки повторності та вірно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 152 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_15 покарання, суд, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, зважаючи на конкретні обставини справи, враховуючи вищезазначені факти і дані про його особу, призначив покарання, яке відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування чи зміни вироку, а також підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає вирок стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 законним, обгрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування та направлення кримінального провадження до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, про що ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого, не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2022 року, у кримінальному провадженні № 0009457 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:__________________ ____________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3