У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.08.2022 Справа №607/11103/22

Провадження № 1-кс/607/3567/2022
м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Зборівського відділу Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, українця, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону №671-IX від 04.06.2020 р.), ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ч. 2 ст. 307 КК України (в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018 р.), ч. 1 ст. 209 КК України (в редакції Закону №361-IX від 06.12.2019 р.),

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2022 року старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Зборівського відділу Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002207 від 02 листопада 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 306, ч.ч. 1, 2 ст. 209 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні СУ ГУНП в Тернопільській областіперебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002207 від 02 листопада 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 306, ч.ч. 1, 2 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з вересня 2019 року по 07.04.2022 р. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , діючи у складі злочинної організації, окрім цього ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 у складі злочинної групи за допомогою мережі Інтернет, сайту « ІНФОРМАЦІЯ_2 », месенджера «Telegram», інтернет-магазинів під назвами « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та « ІНФОРМАЦІЯ_4 », незаконно отримували, зберігали, перевозили з метою збуту та шляхом так званих «закладок» збували наркотичні засоби, особливо небезпечні наркотичні засоби, психотропні речовин та особливо небезпечні психотропні речовини у Тернопільській та Хмельницькій областях особам, які схильні до вживання вказаних речовин.

Окрім цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кошти одержані злочинним шляхом, а саме здобуті від незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, використовували, розпоряджалися та вчиняли дії щодо приховування та маскування таких грошових коштів, і в подальшому частину з яких використовували з метою продовження - забезпечення функціонування незаконної діяльності злочинної групи та продовження незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, а саме оплачували винагороду учасникам злочинної групи за їх злочинну діяльність, купляли наркотичні засоби та психотропні речовини, забезпечували матеріально-технічну базу, так званого інтернет-магазину з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Також, ОСОБА_4 з вересня 2021 року по березень 2022 року за допомогою Інтернет мережі, програми «Telegram», магазин під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 », псевдонімів у ньому « ІНФОРМАЦІЯ_5 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 », за інтернет посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 , незаконно збувавав на території м. Тернополя та області наркотичні засоби та психотропні речовини особам які схильні до вживання вказаних речовин.

Окрім цього, ОСОБА_4 кошти одержані злочинним шляхом, а саме здобуті від незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, використовував, розпоряджався та вчиняв дії щодо приховування та маскування таких грошових коштів.

Також, ОСОБА_9 з вересня 2021 року по квітень 2022 року за допомогою Інтернет мережі, програми «Telegram», магазину під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 », незаконно збувавав на території м. Тернополя та області наркотичні засоби та психотропні речовини особам, які схильні до вживання вказаних речовин.

ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону №671-IX від 04.06.2020 р.), ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ч. 2 ст. 307 КК України (в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018 р.), ч. 1 ст. 209 КК України (в редакції Закону №361-IX від 06.12.2019 р.).

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі, на строк до дванадцяти років, з конфіскацією майна, та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім цього слідчий вказав, що відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено на шість місяців, а саме до 07.10.2022 р., з огляду на значний обсяг запланованих у кримінальному провадженні слідчих та процесуальних дій. З урахуванням викладеного, даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 ,слідчий вважає, що є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, тому йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 обґрунтованими.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили щодо задоволення клопотання слідчого та просили у його задоволенні відмовити. При цьому зазначили про те, що батько підозрюваного помер, а його матір перебуває закордоном. Також просили у разі обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосувати альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002207 від 02 листопада 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 306 ч.ч. 1, 2 ст. 209 КК України.

У даному провадженні 24 серпня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону №671-IX від 04.06.2020 р.), - участь у злочинній організації;

- ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України - у вчиненні незаконного придбання, зберігання, перевезення та пересилання з метою збуту, а також збуту наркотичних засобів, особливо небезпечних наркотичних засобів, психотропних речовин та особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах у складі злочинної організації;

- ч. 2 ст. 307 КК України (в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018 р.) у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, психотропних речовин, вчиненого повторно;

- ч. 1 ст. 209 КК України (в редакції Закону №361-IX від 06.12.2019 р.) у використанні майна, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, а саме здійсненні фінансових операцій з таким майном, та у вчиненні дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч.2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 209 КК України. Зокрема, такими доказами є: копія витягу з ЄРДР №0002207 від 02.11.2020 р., повідомлення про підозру від 24.08.2022 р., протоколи огляду від 06.10.2021 р., 11.10.2021 р., 06.01.2022 р., 16.04.2022 р., 18.07.2022 р., 22.07.2022 р., 25.07.2022 р., протоколи про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 21.01.2021 р., 14.09.2021 р., 23.09.2021 р., 08.12.2021 р., 21.01.2022 р., висновки експерта за результатами експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/120-21/9567-НЗПРАП від 23.11.2021 року, №СЕ-19/120-21/9562-НЗПРАП від 22.11.2021 року, №СЕ-19/120-21/9565-НЗПРАП від 22.11.2021 року, №СЕ-19/120-21/9566-НЗПРАП від 23.11.2021 року, №СЕ-19/120-21/9569-НЗПРАП від 24.11.2021 року, №СЕ-19/120-22/43-НЗПРАП від 11.03.2022 року, №СЕ-19/120-22/48-НЗПРАП від 28.01.2022 року, протокол допиту свідка ОСОБА_24 від 06.01.2022 р., протокол обшуку від 28.04.2022 р., висновок аналітичного дослідження №13/19-00-08-00-16/ від 11.08.2022 р., рапорт ст. о/у УБН в Тернопільській області ОСОБА_25 від 02.11.2020 р., протокол за результатами негласної слідчої (розшукової) дії негласне обстеження публічного недоступного місця від 21.05.2021 р., висновки експерта за результатами експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/120-21/1025-НЗПРАП від 10.02.2021 року, №СЕ-19/120-21/9995-НЗПРАП від 22.10.2021 року, №СЕ-19/120-21/9998-НЗПРАП від 25.10.2021 року, №СЕ-19/120-21/10007-НЗПРАП від 26.10.2021 року, №СЕ-19/120-21/9992-НЗПРАП від 08.11.2021 року, №СЕ-19/120-21/9997-НЗПРАП від 09.11.2021 року, №СЕ-19/120-21/10005-НЗПРАП від 24.11.2021 року, №СЕ-19/120-21/10001-НЗПРАП від 26.11.2021 року, №СЕ-19/120-21/9994-НЗПРАП від 26.11.2021 року, №СЕ-19/120-21/9991-НЗПРАП від 26.11.2021 року, №СЕ-19/120-21/9990-НЗПРАП від 29.11.2021 року, №СЕ-19/120-21/9989-НЗПРАП від 06.12.2021 року, №СЕ-19/120-21/10003-НЗПРАП від 08.12.2021 року, №СЕ-19/120-21/9986-НЗПРАП від 20.12.2021 року, №СЕ-19/120-21/9996-НЗПРАП від 29.12.2021 року, №СЕ-19/120-21/9993-НЗПРАП від 29.12.2021 року, №СЕ-19/120-21/9987-НЗПРАП від 30.12.2021 року, №СЕ-19/123-21/9422-НЗПРАП від 10.01.2022 року, №СЕ-19/120-22/1101-НЗПРАП від 15.02.2022 року, №СЕ-19/120-22/1099-НЗПРАП від 16.02.2022 року, протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії накладення арешту на кореспонденцію її огляд і виїмку від 22.11.2021 р., 24.01.2022 р., 25.01.2022 р., протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуальне спостереження за особою від 17.02.2022 р., протокол допиту свідка ОСОБА_26 від 13.01.2022 р., протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 07.07.2021 р., 19.07.2021 р., 29.07.2021 р., 24.12.2021 р., 19.01.2022 р., 21.02.2022 р., інформація щодо електронних гаманців «EasyPay», інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинено, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В свою чергу, підозрюваним не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на його непричетність до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону №671-IX від 04.06.2020 р.), ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ч. 2 ст. 307 КК України (в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018 р.), ч. 1 ст. 209 КК України (в редакції Закону №361-IX від 06.12.2019 р.), які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, та за їх вчинення законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі, на строк до дванадцяти років, з конфіскацією майна.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання підвартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за вчинення яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та покарання, яке йому загрожує, підозрюваний може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України, так і поза її межами з метою уникнення відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.

Окрім того ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема не відшукані на даний час наркотичні засоби, психотропні речовини, комп`ютерну техніку, мобільні телефони, грошові кошти, одержані від їх реалізації, а також оскільки злочинна діяльність тісно пов`язана із мережею інтернет (здійснювалася дистанційним метедом із застосуванням конспірації з метою не викриття злочинної діяльності) та вся інформація, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, знаходиться в мережі інтернет, її можливо видалити дистанційним методом, маючи доступ до інтернет мережі.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від цих осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

При цьому слідчим суддею взято до уваги, що на даний час досудовим розслідуванням не встановлено усіх свідків та очевидців злочину, а також інших причетних до його вчинення осіб, вказані особи не допитані, в той же час деякі з них можуть бути відомі ОСОБА_4 , а відтак останній може незаконно впливати на вказаних осіб з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань. Окрім того ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, через мережу інтернет може повідомити інших невстановлених на даний час осіб своїх спільників, які приймають участь у вказаній злочинній діяльності, про розслідування даного кримінального провадження, вживати будь-яких заходів, спрямованих на унеможливлення встановлення їх органом досудового розслідування, впливати на них з метою ухилення ними від органу досудового розслідування та суду, ненадання ними показів чи надання показів в її користь тощо.
Крім того слідчий суддя також враховує, що злочинна діяльність ОСОБА_4 є багатоепізодовою, вчинена з корисливих мотивів та з метою отримання прибутку, а тому з огляду на те, що ОСОБА_4 на даний час не працює, не має постійного законного заробітку, не має на утриманні осіб, що свідчить про слабку міцність соціальних зв`язків в місцях його проживання, а тому слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушеннячи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.
Втім, за наведених вище обставин, на переконання слідчого судді, застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не гарантує унеможливлення продовження ОСОБА_4 злочинної діяльності, навіть у разі перебування під цілодобовим домашнім арештом.
Доводи сторони захисту не надають підстав для можливості застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки застосування таких запобіжних заходів не забезпечить в повній мірі дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З урахуванням викладеного, слідчий суддя доходить висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_4 , та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, в судовому засіданні прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявні обґрунтовані ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого, погоджене прокурором, необхідно задовольнити і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Водночас слід зазначити, що за змістом ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. При цьому згідно ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено у яких випадках слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, в тому числі щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
З викладеного вбачається, що законодавцем передбачено можливість, а не обов`язок слідчого судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а тому слідчий суддя з урахуванням встановлених в ході розгляду даного клопотання обставин та характеризуючих даних про особу підозрюваного, зокрема те, що він раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності, його молодий вік, майновий стан, належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування кримінального провадження, приходить до переконання про можливість визначити підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави у відповідності до вимог ст. ст. 182, 183 КПК України, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.3 абз. 1 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що застава у розмірі двісті п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Зборівського відділу Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону №671-IX від 04.06.2020 р.), ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ч. 2 ст. 307 КК України (в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018 р.), ч. 1 ст. 209 КК України (в редакції Закону №361-IX від 06.12.2019 р.), запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 год. 59 хв. 06.10.2022 року.

Взяти підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду негайно.
Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України, визначити заставу в розмірі двісті п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 620 250 грн. (шістсот двадцять тисяч двісті п`ятдесят гривень), яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Банк отримувача ДКСУ м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0003454; призначення платежу: застава за ОСОБА_4 у справі №607/11103/22; провадження №1-кс/607/3567/2022 згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.08.2022 року.
Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом, вимогою за визначеною ними періодичністю;
- не відлучатися за межі м. Тернополя без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у межах даного кримінального провадження;
- здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Термін дії ухвали та обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 23 год. 59 хв. 06.10.2022 року.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1