Єдиний унікальний номер судової справи 201/2972/22
Номер провадження 1-кс/201/1004/2022
УХВАЛА
Іменем України

13 червня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

за участю заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі клопотання заявника ОСОБА_4 про здійснення трансляції судового засідання в мережі Інтернет на «YouTube» каналі «Судова влада України» у справі за заявою ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 від розгляду скарги ОСОБА_4 на дії та бездіяльність слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області у межах кримінального провадження № 0000374, відомості про яке внесено до ЄРДР 07.05.2022р. із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

24.05.2022р. ОСОБА_4 звернулася зі скаргою до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська на дії та бездіяльність слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області у межах кримінального провадження № 0000374, відомості про яке внесено до ЄРДР 07.05.2022р. із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КПК України.

Справа за наслідками автоматизованого розподілу між суддями була передана на розгляд слідчому судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 .

В судовому засідання 03.06.2022р. ОСОБА_4 було заявлено відвід слідчому судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 .

За наслідками автоматизованого розподілу між суддями заява була передана на розгляд судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 .

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 від 07.06.2022р. заявлено самовідвід від розгляду заяви по відвід.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 від 08.06.2022р. заявлено самовідвід від розгляду заяви по відвід.

За наслідками автоматизованого розподілу між суддями заява була передана на розгляд слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 .

Під час розгляду заяви про відвід слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 заявник ОСОБА_4 заявив клопотання про здійснення трансляції судового засідання в мережі Інтернет на «YouTube» каналі «Судова влада України», в обґрунтування якого вказав, що він з аналогічною заявою звертався до слідчого судді ОСОБА_5 (заява наявна у матеріалах справи).

У заяві, яка міститься у матеріалах справи, заявник зазначав, що подане ним клопотання 17.04.2021р. про трансляцію судового засідання 19.08.2021р. суддя Беседа навмисно не розглянула, тому перед початком розгляду відводу судді та розгляду зауважень на журнал судового засідання та виправлення помилки в судовому рішенні від 19.08.2021р. він подає зазначене клопотання і зазначає, що звернення про трансляцію судових засідань технічними засобами суду є яскравим прикладом конструктивної співпраці громадянського суспільства та судової системи є запровадження і розвиток механізму транслювання судових засідань технічними засобами судів. Сьогодні цей механізм є важливим рушієм підвищення рівня забезпечення права на справедливий суд, зокрема права на публічні слухання, принципів гласності та відкритості судочинства. Суди за допомогою відеокамер, встановлених у залах судових засідань, транслюють судові засідання суспільно важливих справ до мережі YouTube та порталу «Судова влада України». Таким чином, громадськість може стежити за судовими процесами в реальному часі та дізнаватися інформацію про хід справи з першоджерела (+380 (50)411-20-47).

Відповідно до конституційних норм чинного законодавства та джерела прав рішень ЄСПЛ, викладених у http://roadcontrol.org.ua/forum/viewtoplc. php?=17868.

Захисником у кримінальному процесі може бути не лише адвокат!

«Європейський суд з прав людини підтвердив право «фахівця в галузі права», який не має адвокатського свідоцтва, виступати захисником у кримінальному процесі.

24.11.2011р. ЄСПЛ оприлюднив рішення у справі «Загородній проти України», яким встановлено, що недопуск в кримінальному процесі як захисника підсудного «фахівця в галузі права», який не має адвокатського свідоцтва, є порушенням права на справедливий суд, передбаченого пунктами 1 і 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому, суд наголосив, що така ситуація є несумісною із принципом правової певності, що, в свою чергу, є складовою принципу верховенства права.

Суд неодноразово зазначав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статею 6 § 1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права, при цьому одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності.

Право на доступ до судів охоплює вимогу статті 6 (1) стосовно судового процесу. Процесуальні вимоги самі по собі є недостатніми для встановлення повного змісту статті 6 (1); це лише елементарні гарантії, такі самі як ті, що відрізняють судовий процес від інших способів визнання юридичного становища особи. Саме ці вимоги, у поєднанні з доступом до судів, становлять суть верховенства права. Гарантії будуть важити значно менше, якщо право доступу до них не буде складовою частиною статті 6 (1). Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Голдер проти Сполученого Королівства»

Відповідно до статті 44 КПК України, як захисники допускаються особи, які мають свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю в Україні та інші фахівці у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Такі ж вимоги ставляться до захисника свідка, запрошеного ним для надання правової допомоги під час допиту чи проведення інших слідчих дій за участю свідка.

Проте, незважаючи на законодавчо закріплене право фахівця галузі права на захист особи в кримінальному процесі, правоохоронні органи часто не допускають юристів без адвокатських посвідчень до участі в кримінальній справі ні в якості захисника підозрюваного (обвинуваченого, підсудного) , ні в якості захисника свідка, посилаючись, при цьому на частину другу статті 59 Конституції України, що встановлює, що для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Рішенням Конституційного Суду України від 16.11.2000р. № 13-рп/2000 визнано неконституційним положення частини першої статті 44 КПК, за яким обмежується право на вільний вибір підозрюваним, обвинуваченим і підсудним як захисника своїх прав, крім адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. У справі "Загородній проти України" Європейський суд з прав людини посилається саме на це рішення Конституційного суду України. Навіть після внесення відповідних змін до статті 44 Кримінально-процесуального кодексу України, на практиці юристи без адвокатського свідоцтва не завжди допускаються до участі у справі як захисники.

Так, у вказаному рішенні Конституційний суд України визначив, що положення міжнародно-правових актів, що передбачають право кожного обвинуваченого захищати себе особисто або через вільно вибраного ним на власний розсуд захисника з-поміж юристів, які можуть надати ефективний правовий захист, відтворені у положеннях частини першої статті 59 Конституції України, які закріплюють право кожної фізичної особи на правову допомогу і право вільного вибору захисника з метою захисту від обвинувачення.

Положення частини другої статті 59 Конституції України про те, що для забезпечення права на захист від обвинувачення в Україні діє адвокатура, не може тлумачитись як право підозрюваного, обвинуваченого і підсудного вибирати захисником лише адвоката, тобто особу, яка має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до Закону України "Про адвокатуру" від 19 грудня 1992 року.

Таким чином, Конституційний суд визначив принципи гарантії права на захист, які закріплені з міжнародно-правових актах, та відображені в статті 59 Конституції України. Суд розтлумачив, що захист підозрюваного (обвинуваченого, підсудного) не підлягає обмеженню лише особами, які є адвокатами, а таке обмеження, безумовно, є порушенням статті 59 Конституції України. При цьому, навіть за умови існування спеціального закону, таке обмеження не відповідає Конституції, тобто є незаконним.

При цьому, незважаючи на зазначене рішення Конституційного суду, у 2003 році Пленум Верховного суду України, виносить Постанову № 8 "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві", якою вказує, що при вирішенні питання про наявність фахівців у галузі права повноважень на здійснення захисту в кримінальній справі належить також усовувати, яким саме законом їм надано право брати участь у кримінальному судочинстві як Захисникам. ВСУ визнає правильною практику тих судів, які за відсутності спеціального закону не попускають таких фахівців (юристів без адвокатського свідоцтва) до здійснення захисту в кримінальних справах, що по суті нівелює висновки Конституційного суду України щодо застосування статті 59 Конституції України, а як відомо, норми Конституції є нормами прямої дії.

Більше того, на момент прийняття названої Постанови Пленуму Верховного Суду України, набули чинності зміни до статті 44 Кримінально-процесуального кодексу України, який по своїй суті - законом та відповідно до якого як захисники допускаються особи, які мають свідоцтво про право на зняття адвокатською діяльністю в Україні, та інші фахівці у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

При цьому, на «нашу» думку, положення статті 44 КПК України «фахівці у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги" не можна тлумачити як таке, що вимагає прийняття спеціального закону для можливості реалізації громадянами права на захисника в особі юриста, що не є адвокатом. Право особи на захисника, звісно, не є абсолютним, але, як зазначив Європейський суд з прав людини в інших рішеннях, в тому числі щодо України (Croissant v. Germany, 25 September 1992, рішення в справі "Шабельник проти України"), таке право може бути обмежено лише на підставі відповідності такої необхідності інтересам правосуддя, так, наприклад, як необхідність наявності у захисника вищої юридичної освіти.

Рішенням у справі "Загородній проти України", Європейський суд з прав людини встановив, що правова непевність щодо права на вільний вибір захисника в кримінальному процесі за відсутності відповідного спеціального закону є порушенням права особи на справедливий суд.

Таким чином, ЄСПЛ визначив, що неправильною є позиція, за якої особі, яка не є адвокатом, відмовляють в участі в кримінальній справі у якості захисника, посилаючись при цьому на відсутність спеціального закону, який надавав би йому таке право.

Відповідно до Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" виконанням рішення ЄСПЛ є, в числі іншого, вжиття заходів загального характеру, що є заходами, спрямованими на усунення зазначеної в Рішенні системної проблеми та її першопричини, зокрема: внесення змін до чинного законодавства та практики його застосування; внесення змін до адміністративної практики.

Заявник на судовому засіданні подав клопотання про залучення до справи його представників та захисників на підставі джерела права та норми прямої дії, але суд в супереч мотивуванню п. 2 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 жовтня 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

На підставі висновків ЄСПЧ від 24.11.11 року по справі «Загородній проти України» та нотаріальної довіреності, керуючись ст. 7, 33, 34, 247, 248, 51, 287-289 287, 293, 294, 38, 280, 294 КУпАП, ст. 8, 58, 129 Конституції України, п. 2 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 жовтня 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Враховуючи судову практику щодо відводу суддів з зазначених підстав дивись судові рішення за справою № 335/1778/20 2/335/1180/2020 від 02.03.2020р. Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_8 тощо http://revestr.court.gov.ua/Review/87935697

Вважав, що замість гарантованого Конституцією України захисту конституційних та конвенційних прав людини суддею порушено Основний Закон України, як закон прямої дії, ст. 1 та ст. 2 Протоколу № 12 до Конвенції ЄКПЛ, норми процесуального та матеріального права згідно ЦПК України.

Право на публічне слухання засноване на концепції відкритого і прозорого правосуддя, основи якої були закладені у Конституції України 1996 року, а положення знайшли свій розвиток у конституційних змінах та новій редакції Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 2 червня 2016 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» розгляд справ у судах відбувається відкрито, крім випадків, установлених законом. У відкритому судовому засіданні мають право бути присутніми будь-які особи. У частині 4 вказаної статті встановлено, що особи, присутні в залі судового засідання, представники засобів масової інформації можуть проводити в залі судового засідання фотозйомку, відео- та аудіозапис з використанням портативних відео- та аудіотехнічних засобів без отримання окремого дозволу суду, але з урахуванням обмежень, встановлених законом. Трансляція судового засідання здійснюється з дозволу суду.

Державна судова адміністрація України повідомила про можливість онлайн-трансляцій судових засідань по справах, що мають значний суспільний інтерес своїм листом №15-1924/16 від 14.03.2016р.

Реалізація права на онлайн-трансляцію судового процесу, суттєво зменшить претензії до судової влади, надасть можливість всім активним громадянам, які слідкують за перебігом даного процесу, безпосередньо бачити і слухати засідання, навіть за неможливості бути присутніми особисто і матиме позитивний вплив на довіру до дій судових органів під час розгляду справи, до якої прикута увага спільноти. Також вважаємо, що можливість спостерігати за перебігом справи, підвищить довіру до судової гілки влади з боку громадянського суспільства в цілому.

Слід зазначити, що в Україні трансляції судових засідань технічними засобами судів здійснюються у всіх областях та у судах всіх ланок.

Виходячи викладене, просив постановити ухвалу про дозвіл на трансляцію судових засідань за вищевказаною справою. Забезпечити трансляцію судових засідань технічними засобами за вищезазначеною справою, на YouTube каналі «Судова влада України» та на порталі «Судова влада Украйні».

Заявник в судовому засіданні додатково на обґрунтування своїх доводів про трансляцію судового засідання зазначив, що наявна цивільна справа, де Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська є відповідачем, яка розглядається у Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська, тому суд не може розглядати будь-які справи стосовно нього як скаржника, оскільки суд може мстити йому з те, що він подав до суду цивільний позов.

Слідчий СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області відніс заяву ОСОБА_4 на розсуд суду.

Вирішуючи заяву ОСОБА_4 про трансляцію судових засідань на YouTube на порталі «Судова влада Украйні», суд виходить із такого.

Як видно з матеріалів справи, заявник ОСОБА_4 звернулася зі скаргою до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська на дії та бездіяльність слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області у межах кримінального провадження № 0000374, відомості про яке внесено до ЄРДР 07.05.2022р. із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КПК України, у якій просив:

визнати порушення слідчим процесуального права за ч. 8 ст. 3 КПК України, ч. 1 ст.ст. 220, 214 та 55 КПК України в частині відсутності прийняття процесуального рішення;

визнати порушення слідчим СВ процесуального прав, передбаченого ч. 1 ч. 4 ст. 214, 217, 307 КПК України, яке полягає у не надсиланні йому у належний засіб постанови про визнання його потерпілим та витягу з ЄРДР та яке полягло в відмові у видачі витягу з ЄРДР;

у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України зобов`язати слідчого надати громадянину України ОСОБА_4 , тобто вчинити процесуальну дію щодо видачі на руки витягу з ЄРДР та постанови про визнання його потерпілим з одночасним надсиланням зазначених процесуальних документів поштою із зворотним повідомленням.

В судовому засіданні, яке відбувалося 03.06.2022р. ОСОБА_4 заявив відвід слідчому судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 , який розглядається слідчим суддею цього ж суду ОСОБА_1 .

Заявник ставить питання про трансляцію судових засідань на YouTube на порталі «Судова влада Украйні» розгляду його заяви про відвід слідчому ОСОБА_5 від розгляду його скарги.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами.

На розвиток конституційних гарантій гласності судового процесу спрямовані окремі положення чинного законодавства, які регламентують порядок реалізації права зацікавленої особи на проведення в залі судового засідання фотозйомки, відео та аудіо запису.

Положеннями ч. 1 ст. 27 КПК України передбачається, що учасники судового провадження, а також особи, які не брали участі у кримінальному провадженні, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки, не можуть бути обмежені у праві на отримання в суді як усної, так і письмової інформації щодо результатів судового розгляду та у праві на ознайомлення з процесуальними рішеннями й отримання їх копій. Ніхто не може бути обмежений у праві на отримання в суді інформації про дату, час і місце судового розгляду та про ухвалені в ньому судові рішення, крім випадків, установлених законом.

Частиною 4 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що особи, присутні в залі судового засідання, представники засобів масової інформації можуть проводити в залі судового засідання фотозйомку, відео- та аудіозапис з використанням портативних відео- та аудіотехнічних засобів без отримання окремого дозволу суду, але з урахуванням обмежень, встановлених законом. Трансляція судового засідання здійснюється з дозволу суду. Якщо всі учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, здійснюється транслювання перебігу судового засідання в мережі Інтернет в обов`язковому порядку.

Отже, дані норми права передбачають правову регламентацію порядку використання портативних засобів у ході розгляду судової справи.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» як і відповідні процесуальні нормативні акти, передбачає, що трансляція судового засідання здійснюється з дозволу суду. А право на здійснення фотозйомки, відео- та аудіозапису з використанням портативних відео- та аудіотехнічних засобів реалізується без отримання окремого дозволу суду, що виключає можливість постановлення судом ухвали про дозвіл або відмову в дозволі на реалізацію такого права.

При цьому, суд не приймає рішення з даного приводу ані у формі окремих процесуальних документів ані у формі внесення його змісту до журналу судового засідання.

Постановлення ухвали про дозвіл чи відмову у дозволі на здійснення фотозйомки, відео- та аудіозапису з використанням портативних відео- та аудіотехнічних засобів розглядається як порушення ст. 19 Конституції України, у відповідності до положень якої органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Презумпцією відправлення правосуддя у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах є відкритість судового процесу, що означає відкритий розгляд справи, відкритість інформації про справу як для сторін, третіх осіб та будь яких інших осіб, право будь яких осіб бути присутнім в залі судового засідання, вчиняти фотозйомку, відео- та аудіозапис судового засідання тощо.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Згідно листа в.о. голови Державної судової адміністрації України №15-1924/16 від 14.03.2016 року «Про можливість онлайн-трансляції судових засідань по справах, які мають значний суспільний інтерес» з метою здійснення онлайн-трансляції судових засідань по справах, які мають значний суспільний інтерес, державним підприємством "Інформаційні судові системи" на веб-сторінці суду веб-порталу "Судова влада України" реалізовано механізм оприлюднення анонсу та розміщення онлайн-трансляцій у вигляді банерів з посиланням на офіційний канал на YouTube "Судова влада України".

Суспільний інтерес являє собою гармонізований інтерес публічних і приватних осіб та може кваліфікуватися як суспільна користь, соціальний ефект від здійснення партнерства в будь-якій сфері права.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про інформацію» предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, тощо.

Заявник на обґрунтування своєї заяви про трансляцію питання про відвід слідчому судді від розгляду його скарги на офіційний канал на YouTube «Судова влада України» навів такі фактичні обставини. Зазначив, що іншим суддею (суддя Беседа) не розглянуте його клопотання у 2021 році про трансляцію судового засідання (без зазначення справи і предмету її розгляду). Вказав про наявна цивільної справи, у якій Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська є відповідачем, яка розглядається у Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська. Разом із тим долучив ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.11.2016р. у справі № 201/15331/16, якою залишено без руху апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2016р. по справі за позовом Держави Україна в особі представника громади України та м. Дніпропетровська, а також корінного мешканця України ОСОБА_4 , що діє також в інтересах малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , до ОСОБА_11 , Держави Україна в особі судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_12 , судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_12 , Держави Україна в особі судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_13 , судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_13 , Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, за участю особи, якій законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, Президента України, про визнання порушеними конституційні права (перевірено судом за даними Єдиного державного реєстру судових рішень України).

На обґрунтування цих фактичних обставин навів судову практику ЄСПЛ щодо права «фахівця в галузі права» виступати захисником у кримінальному процесі, зазначив про право громадськості стежити за судовими процесами в реальному часі та навів норми законодавства, які регулюють підстави для відкритого і прозорого правосуддя (Конституції України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» тощо), які дозволяють всім активним громадянам мати довіру до дій судових органів під час розгляду справи, до якої прикута увага спільноти.

Разом із тим, заявник не навів ані у письмовій заяві ані в судовому засіданні жодного доводу про те, яким чином усі ці обставини пов`язані із потребою суспільного інтересу до спостереження за судовим процесом із розгляду питання про відвід слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 він розгляду скарги ОСОБА_4 на дії та бездіяльність слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області у межах кримінального провадження № 0000374, відомості про яке внесено до ЄРДР 07.05.2022р. із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КПК України, за обставинами якого (згідно фабули) 11.04.2022р. невстановлена особа, знаходячись за адресою: м. Дніпро, вул. Жуковського, 41, таємно шляхом вільного доступу викрала залізну решітку, заподіявши матеріальну шкоду ОСОБА_4 .

Слідчий суддя приходить до висновку, що заявником не доведено наявність значного суспільного інтересу до вказаної заяви. Оскільки розгляд питання про відвід слідчого судді від розгляду вищезазначеної справи не становить значного суспільного інтересу, відповідно відсутні підстави для задоволення клопотання заявника ОСОБА_4 про здійснення трансляції судового засідання в мережі Інтернет на «YouTube» каналі «Судова влада України»

При цьому, суддя слідчий вважає за необхідне і доцільне роз`яснити заявникові, що на підставі ст. 27 КПК України, ч. 4 ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», він, як і кожен, хто присутній в залі судового засідання, може вести стенограму, робити нотатки, використовувати портативні аудіозаписуючі пристрої. Особи, присутні в залі судового засідання, представники засобів масової інформації можуть проводити в залі судового засідання фотозйомку, відео- та аудіозапис з використанням портативних відео- та аудіотехнічних засобів без отримання окремого дозволу суду, але з урахуванням обмежень, встановлених законом.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 27, 371, 372 КПК України, ч. 4 ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя слідчий,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання заявника ОСОБА_4 про здійснення трансляції судового засідання в мережі Інтернет на «YouTube» каналі «Судова влада України» у справі за заявою ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 від розгляду скарги ОСОБА_4 на дії та бездіяльність слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області у межах кримінального провадження № 0000374, відомості про яке внесено до ЄРДР 07.05.2022р. із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КПК України - відмовити.

Роз`яснити заявникові ОСОБА_4 , що на підставі ст. 27 КПК України, ч. 4 ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», він, як і кожен, хто присутній в залі судового засідання, може вести стенограму, робити нотатки, використовувати портативні аудіозаписуючі пристрої. Особи, присутні в залі судового засідання, представники засобів масової інформації можуть проводити в залі судового засідання фотозйомку, відео- та аудіозапис з використанням портативних відео- та аудіотехнічних засобів без отримання окремого дозволу суду, але з урахуванням обмежень, встановлених законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала самостійному оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали оголошений 16 червня 2022 року о 13 год. 50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1