Справа № 442/4375/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/815/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в режимі відеоконференці їапеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 серпня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

з участю прокурора ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисника-адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

встановила:

ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 серпня 2022 року клопотання прокурора Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_9 задоволено.
Продовжено строк дію обраного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 календарних днів, тобто до 14.10.2022 включно.
Розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді від 30.09.2021, залишено без змін.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від15 серпня 2022 року та визначити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за можливості внесення застави у 50 прожиткових мінімумів доходів громадян, а також повернути ОСОБА_10 заставу, внесену нею на виконання ухвали від 15.04.2021 слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі 442/297/2021, провадження №1-кс/442/599/2021.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений покликається на те, що у кримінальному провадженні №0001363 від 27.10.2020 відносно ОСОБА_11 , обвинуваченого за ч.2 ст.307 КК України слідчим суддею було постановлено ухвалу та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначено розмір застави у 181 600 грн.
У квітні 2021 року ОСОБА_12 (матір`ю ОСОБА_6 ) було внесено заставу та звільнено з під варти ОСОБА_6 .
30 вересня 2021 року ОСОБА_6 оголошено нову підозру за ч.2 ст.307 КК України у кримінальному провадженні № 000600 від 12.08.2021 року та обрано цього ж дня слідчим суддею Дрогобицького міськрайонного суду запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави у 100 прожиткових мінімумів доходів громадян, тобто 227 000 грн.
У листопаді 2021 року у кримінальному провадженні і№ 000600 від 12.08.2021 року було завершено досудове розслідування та скеровано у Дрогобицький міськрайонний суд.Автоматизованою системою визначено суддю ОСОБА_1 .
Тобто, у провадженні судді ОСОБА_1 перебували 2 кримінальні провадження відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.307 КК України: від 12.08.2021 року та 27.10.2020 року
ОСОБА_10 у травні 2022 року звернулась з клопотанням до судді ОСОБА_1 із заявою про повернення внесеної застави у сумі 181 600 грн.
Суддя ОСОБА_1 у кримінальному провадженні у справі № 442/4375/2021 провадження № 1-кп/442/292/2021 ЄРДР №0001363 від 27.10.2020 року відносно ОСОБА_6 не вирішили питання про повернення застави.
28 грудня 2021 року суддею Дрогобицького міськрайонного суду ОСОБА_1 було постановлено у справі №442/8927/21, провадження №1-кп/442/464/2021, ухвалу від 28 грудня 2021 року про об`єднання провадження №0001363 від 27.10.2020 року та № 000600 від 12.08.2021 року та присвоєно єдиний номер справи № 442/4375, провадження № 1-кп/442/292/2021.
10 січня 2022 року в об`єднаному кримінальному провадженні, як було описано вище, суддею ОСОБА_1 було продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляд тримання під вартою без визначення застави. Відносно визначення застави здійснено посилання на ухвалу слідчої судді ОСОБА_13 ( що таку вже було визначено у 227 тис. грн.)
Зазначає, що дана апеляційна скарга подана на ухвалу в зв`язку зсуттєвими порушеннями норм матеріального та процесуального права, невідповідностівисновків суду фактичним обставинам справи: за вимогами КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути визначено лише 1 запобіжний захід.
Вважає, що ухвала (в об`єднаному проваджені) від 10.01.2021 року суперечить вимогам ч.1 ст. 203 КПК України: не зазначено, що обраний запобіжний захід є фактично другим запобіжним заходом, обраним ОСОБА_6 , якому суддею Дрогобицького міськрайонного суду ОСОБА_1 ухвалою винесеною 15.04.2021 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливосте) внесення застави у розмірі 181 тисяча 600 гривень.

Який після припинення його дії не було подовжено та який згідно вимог ч. 1 ст. 203 КПК України припиняє свою дію після закінчення дії запобіжного заходу.

Таким чином суддею, всупереч вимогам існуючого законодавства України було продовжено ОСОБА_6 . Д другий запобіжний захід без винесення судової ухвали «Про припинення дії першого запобіжного заходу обраного ОСОБА_6 15.04.2021 року», який припинив свою дію у зв`язку з закінченням дії запобіжного заходу, дію якого не було продовжено.

За таких обставин на даний час не скасовано дію першого запобіжного заходу у вигляді «Тримання під вартою з можливостю внесення застави», яка була внесена заставодавцем, а саме мамою ОСОБА_6 , - ОСОБА_14 у сумі 181 тисяча 600 гривень.
Наголошує, що суддею всупереч вимогам: ч.2 ст. 182 та ч. 1 ст. 203 КПК України не було винесено ухвалу «Про припинення дії запобіжного заходу у вигляді « тримання під вартою з можливостю внесення застави» а не як зазначено у ухвалі судді запобіжного заходу « У вигляді застави», обраного ОСОБА_6 , який припинив свою дію з моменту закінчення дії запобіжного заходу, дію якого не було подовжено.
Вважає, оскільки термін дії застави закінчився 15.08.2021 року, то відповідно вимог ч. 11 ст. 182, ст.. 203 КПК України ухвала «Про застосування запобіжного заходу» припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Крім того, звертає увагу на те, що адвокатом ОСОБА_7 під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу наголошено, що за час з 30.09.2022 року по час розгляду клопотання суттєво змінились обставини : запровадження військового стану, не можливість оформити кредити у банках, навіть під нерухоме майно, неможливість позичити чи перезичити гроші, щоб внести заставу. Адвокат ОСОБА_7 просив суд зменшити розмір застави до 30 прожиткових мінімумів доходів громадян , однак ці обставин не знайшли свого відображення в оскаржувані ухвалі. Адвокатом наголошено ,що змінились умови (військовий стан, не працюють банки), а тому є необхідність у зменшені застави ОСОБА_6 , проте суд на вказані обставини уваги не звернув.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 у підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурорапро законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу (його продовження) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою без визначення застави обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області перебуває об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001363 та № 0000600, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 та ч. 2 ст. 307 КК України, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 27.10.2020.
Ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.09.2021 ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
У зв`язку із закінченням строку раніше продовженого запобіжного заходу та неможливістю завершити розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 прокурором подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

В судовому засіданні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.08.2022 прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу строком на 60 днів, оскільки розгляд справи ще не завершився.
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.08.2022 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 календарних днів, тобто до 14.10.2022 включно. Розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді від 30.09.2021, залишено без змін.
Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, що інший менш суворий запобіжний захід, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого у даному кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою необхідно враховувати вимоги ст. 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та положень, встановлених у рішеннях Європейського Суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно враховано, тяжкість злочинів, у вчиненні яких ОСОБА_6 , суворість можливого покарання, пов`язані із цим негативні для особи наслідки.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру заставиобвинуваченому ОСОБА_6 , врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, зокрема, ризики того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, на даний час продовжують існувати, тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

Так, наведені прокурором в клопотанні та в судовому засіданні суду першої інстанції підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

Доводи захисника щодо необґрунтованості ухвали є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_6 , більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 , під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його сімейний та майновий стан, ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що обраний суддею розмір застави у виді 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 227000 грн., є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні та не порушує права обвинуваченого.
Вказаний розмір застави, на переконання колегії суддів, є достатнім та необхідним для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків через побоювання втратити цю заставу.
Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави обвинуваченому дотримався вимог кримінального процесуального закону та постановив ухвалу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наявних у суду матеріалів, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.
Щодо клопотання захисника про повернення застави, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Враховуючи ті обставини, що кримінальне провадження в рамках якого було засновано заставу, перебуває на стадії судового розгляду в суді першої інстанції, питання про повернення застави вирішується судом першої інстанції.
Оскільки до повноважень апеляційного суду не відноситься розгляд клопотань про повернення застави, кримінальним процесуальним законодавством, відповідно, не передбачений перелік повноважень апеляційного щодо розгляду такого клопотання.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 серпня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді