справа № 492/1137/21
ВИРОК
Іменем України

30 березня 2022 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арциз Одеської області обвинувальний акт з угодою про примирення у кримінальному провадженні № 0000333, внесеному 28 липня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нова Іванівка Арцизького району Одеської області, болгарина, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

встановив:
28 липня 2021 року, приблизно о 10 год. 00 хв., більш точного часу в ході судового слідства встановити не представилося можливим, ОСОБА_6 , знаходячись на вул.Миру, с.Нова Іванівка Болградського району Одеської області, побачивши біля будинку № 117 зазначеної вулиці потерпілу ОСОБА_7 , яка, тримаючи у долоні руки мобільний телефон, розмовляла по мобільному телефону, керуючись прямим умислом на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, з метою свого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до потерпілої ОСОБА_7 та, шляхом ривка, відкрито викравмобільний телефон марки «Samsung Galaxy A10S», вартістю 2500,00 грн., що належать на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_7 , чим заподіяв останній матеріальну шкоду на зазначену суму, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.
Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Під час судового провадження 30 березня 2022 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 за участю захисника-адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000333 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно даної угоди потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 186 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_6 , а саме у вигляді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин, та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи в порядку ч. 3 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо нетяжких злочинів.

Прокурор, захисник-адвокат в судовому засіданні зазначили, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечували проти затвердження угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що угода про примирення укладена добровільно, обвинувачений повністю відшкодував завдану шкоду; цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України; наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України та просила суд укладену між нею та обвинуваченим угоду про примирення затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України; наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України. Просив вищевказану угоду про примирення затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Заслухавши прокурора, захисника-адвоката, потерпілу та обвинуваченого, які просили затвердити угоду про примирення, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що угода про примирення укладена у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана інтересам потерпілої ОСОБА_5 ; умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України; наявні фактичні підстави для визнання винуватості; узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Судом також встановлено, що санкцією ч. 1 ст. 186 КК України передбачене покарання, у тому числі у вигляді громадських робіт.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також, судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні погодився на призначення узгодженої ним та потерпілою міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_6 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у вигляді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирати.

Відповідно до ч. 2 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених ч. 3 цієї статті, відповідно до якої у резолютивній частині вироку на підставі угоди повинні міститися відомості, передбачені ст. 374 КПК України.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо речових доказів, відшкодування процесуальних витрат, щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Суд вирішує питання про речові докази у справі згідно ч. 9 ст. 100 КПК України: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A10S», в корпусі червоного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , підлягають поверненню власниці ОСОБА_5 .

В силу ч. 2 ст. 124 КПК України на користь держави підлягають стягненню з ОСОБА_6 процесуальні витрати на залучення експерта, який проводив судову товарознавчу експертизу у наявному кримінальному провадженні у розмірі 1716,10 грн.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи, що речові докази, на які ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 06 серпня 2021 року накладено арешт, підлягають поверненню власнику, суд прийшов до висновку про скасування арешту на вищевказані речові докази.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 369-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -
ухвалив:
Затвердити угоду про примирення від 30 березня 2022 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000333.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 30 березня 2022 року покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) гривень 10 копійок.

Речові докази: «Samsung Galaxy A10S», в корпусі червоного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , - повернути ОСОБА_5 .

Скасувати арешт на «Samsung Galaxy A10S», в корпусі червоного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , накладений на підставі ухвали слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 06 серпня 2021 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1