Справа № 522/5630/22
1-кп/522/1576/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

при розгляді у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.02.2022 року за №0000213 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

-19.12.2018 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

-05.08.2019 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця республіки Вірменія, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суд

ВСТАНОВИВ:

В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.02.2022 року за № 0000213 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

В судовому засідання прокурором заявлено клопотання про застосування відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що наявні ризики, передбачені у п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу відносно останніх покладається те, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншім чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні захисник обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою та просив обрати відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, мотивуючи тим, що на теперішній час, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зменшились. Підстав вважати, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будуть переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення не має.

Також, захисник ОСОБА_6 просив врахувати, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не засуджений, має постійне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , спільно проживає з ОСОБА_8 , з якою перебував у офіційному шлюбі і мають малолітню дитину ОСОБА_9 2012 року народження, які фактично перебували на його утриманні, а також на його утриманні літня матір, яка хворіє на низку захворювань та потребує постійного догляду.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 р., заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

При цьому, судом враховано дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово засуджений, що дає достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та ОСОБА_3 за своїми моральними якостями, перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 є запобігання спробам переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Зважаючи на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, приймаючи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_3 вважаю за доцільне визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 суд приходить до наступного висновку.

Так, ОСОБА_4 має постійне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , спільно проживає з ОСОБА_8 , з якою перебував у офіційному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , 2012 року народження, та матір, яка має незадовільний стан здоров`я, раніше не засуджений.

Враховуючи зазначені підстави, вважаю, що для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, буде достатньо запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

При вирішення питання про доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховано, що відповідно до практики ЄСПЛ, якщо тримання під вартою триває тільки через побоювання, що обвинувачений буде переховуватись від правосуддя, проте його слід звільнити з-під варти, якщо він представить відповідні гарантії, що не переховуватиметься від суду, наприклад внесе заставу (правова позиція, викладена у п.46 рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції»).

Судом враховано, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд, приймаючи до уваги вищезазначені обставини, приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 під час підготовчого провадження та судового розгляду і не завадить проведенню судового слідства, у зв`язку із чим, вважає за можливе обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на останнього зобов`язань, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 181, 183, 314-316, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 15.07.2022 року, включно.

Визначити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого ОСОБА_3 : провадження по справі 1-кп/522/1576/22.

Обвинувачений ОСОБА_3 звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до суду;

2)повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 становить 60 днів і обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 17.05.2022 року.

У задоволенні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , у період часу з 22-00 год. до 07-00 год наступного дня, строком на 60 днів, тобто до 15.07.2022 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

-прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду.

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого) або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 становить 60 днів і обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 17.05.2022 року.

Виконання ухвали суду покласти на прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 або інших прокурорів з групи у вказаному кримінальному провадженні.

Контроль за поведінкою обвинувачених, які перебувають під домашнім арештом, покласти на працівників органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення обвинувачених.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1

17.05.2022