Справа № 567/721/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000076 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Оженин Рівненської області, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянки України, з повною середньою освітою, незаміжньої, не працюючої, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7

встановив

07.05.2021 близько 18:00 год. ОСОБА_3 , знаходячись на ґрунтовій дорозі поряд із місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 виникла сварка. В ході якої у ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння їй фізичного болю. Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_3 схватила ОСОБА_6 правою рукою за шию, почала здушувати її, а лівою рукою схватила та потягнула за волосся. В подальшому, ОСОБА_3 повалила ОСОБА_6 на землю, де з метою спричинення фізичного болю, продовжила шарпанину та завдала не менше 5 ударів кулаками рук та 3 ударів взутими ногами по тілу ОСОБА_6 .
Вказаними протиправними діями ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його небезпечні наслідки, заподіяла ОСОБА_6 фізичного болю при цьому не спричинила тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, пояснила, що вона, дійсно вчинила кримінальне правопорушення у спосіб, в час та за обставин, зазначених в обвинувальному акті.
Зазначила, що 07.05.2021 близько 18:00 год. вона перебувала на городі поряд з місцем свого проживання та стала свідком сварки, яка виникла між її матір`ю та ОСОБА_6 через особисті неприязні відносини, намагалася вдарити її матір. Вона вирішила підтримати свою матір та підбігши до них, схватила ОСОБА_6 за волосся та між ними почалася шарпанина в ході якої вони впали на землю в той момент вона встигла нанести їй ще кілька ударів.
У вчиненому щиро розкаюється, просить суд її суворо не карати.
Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що між нею та сім`єю її сестри ОСОБА_9 скались неприязні відносини. 07.05.2021 близько 18:00 год. вона помітила як листоноша прийшла до подвір`я її сестри ОСОБА_10 та віддає для неї пенсію, яка призначена для їх матері, яка проживає в сім`ї ОСОБА_10 . Вона вирішила підійти та запитати в неї чому вона отримує виплати за їхню матір в результаті чого між ними виник словесний конфлікт. В цей час, почувши крики, до неї підбігла донька ОСОБА_10 - ОСОБА_3 , яка почала нецензурно висловлюватись в її адресу, схватила її за шию та волосся, в результаті чого вони впали на землю. Після чого ОСОБА_3 нанесла їй кілька ударів руками та ногами, що завдало їй фізичного болю.
При призначенні покарання обвинуваченій покладається на розсуд суду.

Показання обвинуваченої та потерпілої відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи повне визнання вини обвинуваченою ОСОБА_3 , думку прокурора, обвинуваченої та потерпілої, які пояснили, що бажають закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, наявних в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.
З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною вину обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, побоїв або інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкодежнь.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Беручи до уваги особу обвинуваченої, суд враховує, що ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину.

Відповідно до вимоги УІАП ГУНП ОСОБА_3 раніше не судима.

Відповідно до довідок КНП "Острозька багатопрофільна лікарня" ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 є матір`ю малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 66 КК України, як пом`якшуючі покарання обставини суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Під час судового розгляду ОСОБА_3 визнала свою провину, висловила жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Відповідно до ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення кваліфікується як кримінальний проступок за який передбачено альтернативу видів покарання.
З огляду на обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, та врахувавши дані про особу винної, а також взявши до уваги поведінку ОСОБА_3 після вчинення кримінального правопорушення, її щире каяття, суд вважає доцільним призначити їй покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 126 КК України.
Дане покарання відповідає вимогам ст.50, 65 КК України є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Одночасно суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що характеризують особу обвинуваченої, середовище, в якому вона перебуває.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався та суд не вбачає підстав для його обрання.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.100, 369-371, 374, 376 КПК України, суд
засудив
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
Речові докази: диск із записом конфлікту, зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1