Справа № 953/4999/22
н/п 1-кс/953/3308/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого 2 відділення СВ УСБУ в Харківській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001111 від 05.05.2022, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2022 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 , в якому він просить накласти арешт на телефон Oppo Reno5 Lite, НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим відділом УСБУ в Харківській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 000111 від 05.05.2022, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється працівниками відділу Харківської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянином України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинено кримінальне правопорушення за таких обставин.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам Президент Російської Федерації (далі РФ) ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме - віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних Сил РФ (далі по тексту - ЗС РФ) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується дотепер, призводить до масової загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та у подальшому продовжено указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 573/2022 від 12.08.2022 відповідно.

Встановлено, що у період з 24 лютого 2022 року представниками ЗС РФ чи інших військових формувань РФ окуповано територію м. Балаклія Ізюмського району Харківської області. У невстановлений період, але не раніше 24.02.2022, у ОСОБА_4 на території Балаклійської територіальної громади Ізюмського району Харківської області виник кримінальний протиправний умисел, направлений на вчинення державної зради, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту та надання допомоги іноземній державі агресору Російській Федерації, представникам ЗС РФ та інших військових формувань РФ в проведенні підривної діяльності проти України з використанням умов воєнного стану.

Разом з цим, продовжуючи реалізацію свого вказаного вище умислу, перебуваючи на території Балаклійської територіальної громади Ізюмського району Харківської області, у період з 02.03.2022 по 11.09.2022 ОСОБА_4 з використанням умов воєнного стану, вчинив державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту та надання допомоги іноземній державі агресору Російській Федерації, представникам ЗС РФ та інших військових формувань РФ в проведенні підривної діяльності проти України з використанням умов воєнного стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 добровільно підшукував будівельні споруди, серед яких були гаражі, ангари, приватні домоволодіння, законні користувачі яких не перебували в них тривалий термін під час дії воєнного стану у зв`язку із окупацією представниками ЗС РФ та інших військових формувань РФ території Балаклійської територіальної громади Ізюмського району Харківської області. Надалі, ОСОБА_4 інформував про розташування вказаних споруд представників ЗС РФ та інших військових формувань РФ. Після чого, ОСОБА_4 , представники ЗС РФ та інших військових формувань РФ приходили до місць розташування вказаних об`єктів, незаконно проникали до них та привласнювали майно, яке перебувало там. Крім того, після сприяння ОСОБА_4 у незаконному заволодінні представниками ЗС РФ та інших військових формувань РФ будівельних споруд та майна, що в них перебувало, представники ЗС РФ та інших військових формувань РФ використовували їх на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України. У подальшому представниками ЗС РФ та інших військових формувань РФ використовувалися ангари як укриття для своєї техніки, домоволодіння, покинуті законними мешканцями, як місце для дислокації особового складу та зберігання зброї.

11.09.2022 о 13 год. 30 хв. ОСОБА_4 фактично затриманий слідчим СВ Управління СБ України в Харківській області в порядку статті 208 КПК України в м. Харкові за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України. Під час затримання ОСОБА_4 останній надав:

1. Телефон Oppo Reno5 Lite, CPH2205, IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

Як зазначено слідчим, зазначений вище предмет під час особистого обшуку попередньо оглянуті слідчим, в результаті чого встановлено, що він є предметом (засобом зв`язку, носієм інформації, документом тощо), що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування даного кримінального провадження.

11.09.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Під час зазначеної слідчої дії зафіксовано факти причетності безпосередньо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України. Вищевикладені обставини свідчать про те, що вилучене майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

11.09.2022 вищевказані речі і документи визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Предмет, вилучений під час затримання, відповідає критеріям статті 98 КПК України та може свідчити про причетність окремих громадян, інших невстановлених на даний час осіб до вчинення розслідуваних злочинів. Тобто вказана річ відповідає критеріям, зазначеним у ч. 3 ст. 170 КПК України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, конкретними доказами, що свідчить про володіння, користування чи розпорядження вказаними речами і документами є їх наданням ОСОБА_4 під час затримання.

Як зазначено слідчим, з метою проведення повного, об`єктивного, неупередженого об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин скоєного кримінального правопорушення, встановлення істини по справі, а також з метою забезпечення збереження речового доказу, що зберіг на собі сліди вчинення злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, орган досудового розслідування просить на час досудового розслідування та судового провадження накласти арешт на вилучений 11.09.2022 в ході затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку статті 208 КПК України, зазначений в клопотанні телефон.

У судове засідання слідчий, прокурор не з`явились, але прокурор ОСОБА_7 надав суду заяву про розгляд поданого слідчим клопотання за його відсутності, повністю його підтримуючи. Неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

ОСОБА_4 , власник майна, надав суду заяву про розгляд поданого слідчим клопотання про арешт майна без його участі, не заперечуючи проти його задоволення.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001111 від 05.05.2022, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та згідно з ч. 3 даної статті накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України, 11.09.2022 р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації на тимчасово вилученому у гр. ОСОБА_4 в ході затримання його в порядку ст. 208 КПК України телефоні, що належить останньому, який може містити відомості про факти чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та який може бути речовим доказом, - на це майно слід накласти арешт.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого 2 відділення СВ УСБУ в Харківській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001111 від 05.05.2022, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на телефон Oppo Reno5 Lite, НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Місцем зберігання арештованого майна визначити матеріали кримінального провадження № 0001111 від 05.05.2022.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1