СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3468/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2022 року слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві клопотання адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:
До Святошинського районного суду м. Києва 07.10.2022 року надійшло клопотання адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про скасування арешту майна, в якому просять скасувати арешт накладений ухвалою Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/10414/22 від 31.08.2022 року в частині майна, яке на праві власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а саме: - транспортний засіб «VOLVO», червоного кольору, з номерним знаком НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_5 ; - транспортний засіб «ATLAS», з номерним знаком НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .

Клопотання обгрунтоване тим, що 31.08.2022 року слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_7 розглянуто справу № 759/10414/22 за клопотанням начальника відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000321 від 24.08.2022 та винесено ухвалу про накладення арешту від 31.08.2022 року. Так, ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 31.08.2022 року накладено арешт вищезазначено майно. Обгрунтовуючи внесене клопотання сторона кримінального провадження вказує, що здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000321 від 24.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.08.2022 року невстановлені особи незаконно видобували корисні копалини місцевого значення у великому розмірі, а саме піски у с. Селичівка, Броварського району Київської області. З матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно майна третіх осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на яке накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Окрім цього матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту майна свідка.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені в клопотанні.

Прокурор ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, долучені до нього додатки, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Положеннями ч. 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 ПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст.170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У судовому засіданні встановлено, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.08.2022 за № 0000321, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 31.08.2022 року задоволено клопотання начальника відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме на - транспортний засіб «VOLVO», червоного кольору, з номерним знаком НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_5 ; - транспортний засіб «ATLAS», з номерним знаком НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 ; зрозок піску з кузова самоскиду транспортного засобу «VOLVO», червоного кольору, з номерним знаком НОМЕР_1 ; - зрозок піску з ковша транспортний засіб «ATLAS», з номерним знаком НОМЕР_2 , зразку піску з кар`єра, які вилучено 24.08.2022 на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 ), яка на праві власності належить ОСОБА_10 .

Зі змісту ухвали слідчого судді від 31.08.2022 року вбачається, що арешт на вказане майно накладався у зв`язку з тим, що вказане майно визнано речовим доказом, вказані речові докази мають істотне значення для кримінального провадження.

Про те, з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно майна третіх осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на яке накладено арешт, існує сукупність підстав чи підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній консфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Окрім цього матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту майна свідка.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що на даній стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що є необхідність у накладенні арешту на вищезазнчене майно, спеціальної конфіскації або конфіскації.

При цьому, слід зазначити, що з моменту накладення арешту майна минуло два місяці, а тому прокурор, слідчий зобов`язані довести необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна, актуальність цього питання.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Разом з тим, такі додаткові доводи щодо необхідності продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, прокурором у судовому засіданні не наведено.

Також у відповідності з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Отже, жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання адвокатів та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду надано не було, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, дійшов до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні є обґрунтованими.

Аналіз наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів свідчить про відсутність на даний час підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Викладені обставини в сукупності свідчать про те, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту, на транспортний засіб «VOLVO», червоного кольору, з номерним знаком НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_5 та на транспортний засіб «ATLAS», з номерним знаком НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали, що обґрунтовано матеріалами, доданими до клопотання. Крім того, слідчому судді не наведено додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_5 та ОСОБА_6 майном на підставі зазначених обставин, оскільки адвокатами володільцев майна доведено, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Крім того, як свідчать матеріали кримінального провадження, відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінальне провадження не відкривалося органом досудвого слідства та їм не повідомлялось про підозру у вчиненні будь-яких кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає доцільним скасувати арешт майна в частині, який накладений ухвалою Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/10414/22 від 31.08.2022 року, а саме: - транспортний засіб «VOLVO», червоного кольору, з номерним знаком НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_5 ; - транспортний засіб «ATLAS», з номерним знаком НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , оскільки не вбачає потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак клопотання адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування арешту майна, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 7, 170-174, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/10414/22 від 31.08.2022 року в частині майна, яке на праві власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а саме: - транспортний засіб «VOLVO», червоного кольору, з номерним знаком НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_5 ; - транспортний засіб «ATLAS», з номерним знаком НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1