Ухвала
11 липня 2022 року
м. Київ
справа № 127/32711/19
провадження № 51 - 1919 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 29 березня 2022 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК шляхом приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2019 року остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 березня 2022 року вказаний вирок залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання приписів зазначеної статті.
Так, у касаційній скарзі, крім іншого, має бути зазначено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому уповноважений перевіряти лише правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права та правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, а тому із будь-яких інших підстав, крім наведених у ст. 438 КПК, не вправі втручатися у рішення судів нижчих ланок. Таким чином особа, яка подає касаційну скаргу, посилаючись на незаконність судових рішень, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у вказаній статті, що є підставами для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи, тобто не тільки висунути на підтвердження допущених судом порушень переконливі факти, але й аргументувати як саме ці порушення істотно позначилися на законності та обґрунтованості судового рішення. Крім цього, вимагаючи скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді відповідної інстанції, особа у касаційній скарзі має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на які вона посилається.
У касаційній скарзі прокурор на підставах істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості просить скасувати оскаржуване судове рішення щодо ОСОБА_4 .
Разом із цим, в обґрунтування незаконності судового рішення прокурор заперечує правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин справи, висловлює незгоду з наданими судами першої та апеляційної інстанції оцінкою доказів, при цьому надає їм власну оцінку. Таким чином прокурор у касаційній скарзі переважно посилається на порушення, передбачені ст. 411 КПК, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Тобто прокурор всупереч законодавчим приписам не навів у касаційній скарзі правового обґрунтування своїх вимог та не послався на допущення судом таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваного рішення на підставах, передбачених КПК.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин необхідно залишити без руху касаційну скаргу, надавши прокурору строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 29 березня 2022 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3