462/3523/19
1-в/465/188/22
У Х В А Л А
24.05.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в особі судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

лікуючого лікаря-психіатра, представника заявника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

заінтересованих осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7

особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду заяву Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_8 , -

встановив:
Заступник генерального директора з експертизи КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_9 та лікуючий лікар-психіатр ОСОБА_4 звернулися в суд із заявою на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви покликаються на те, що з 15.01.2021 року у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» виконуються примусові заходи медичного характеру щодо ОСОБА_8 , які застосовані до нього на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2020 року про зміну застосування примусових заходів медичного характеру у виді примусового лікування в умовах відділення із посиленим наглядом на примусові заходи медичного характеру у виді примусового лікування в умовах відділення із звичайним наглядом, які востаннє були продовжені ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 25.11.2021 року.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 45 від 24.04.2019 року ОСОБА_8 страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїчної шизофренії, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під час інкримінованих йому дій ОСОБА_8 також страждав хронічним психічним захворюванням у формі параноїдальної шизофренії, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_8 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом. 26.07.2019 року.

26.07.2019 року ОСОБА_8 госпіталізований в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м.Луцьк». На підставі ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 12.06.2019 року про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом. В подальшому, з 15.01.2021 року до ОСОБА_8 застосовуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2020 року про зміну застосування примусових заходів медичного характеру у виді примусового лікування в умовах відділення із посиленим наглядом на примусові заходи медичного характеру у виді примусового лікування в умовах відділення із звичайним наглядом, був переведений з КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м.Луцьк» та госпіталізований до 23-го відділення КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» де до нього застосовуються примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в умовах відділення із звичайним наглядом до даного часу.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 19.05.2021 року та 25.11.2021 року примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом були продовжені.

На підстав ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» 19.04.2022 року ОСОБА_8 оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що ОСОБА_8 на момент огляду страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїчної шизофренії, безперервний тип перебігу з вираженим змішаним типом дефекту, стан ремісії. У зв`язку з повноцінною ремісією хронічного психічного захворювання, враховуючи стійку виражену стабілізацію його психічного стану, наявність достатньої критики до скоєного, відновлення пацієнтом соціальних, родинних зв`язків з усвідомленням необхідності постійного прийому ліків на тлі хронічного психічного розладу за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано застосування амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У судовому засіданні представник заявника-лікар психіатр ОСОБА_4 заяву підтримав та пояснив, що в процесі лікування настали такі зміни в стані психічного здоров`я ОСОБА_8 , які дають підстави вважати, що на даний час відпала потреба у раніше застосованих заходах медичного характеру, тому примусове лікування в психіатричній лікарні може бути змінено на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Вказує, що внаслідок проведеного комплексного лікування вдалося досягнути стану ремісії. Разом з тим, в судових дебатах при прийнятті рішення поклався на розсуд суду.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив. Просив суд врахувати, що із висновку лікарів не вбачається, що стан ОСОБА_8 істотно покращився, лише зазначено, що він перебуває в стані ремісії. Зазначив, що за місцем реєстрації ОСОБА_8 проживають неповнолітні діти 6 років та 12 років. Оскільки з висновку не вбачається, що стан здоров`я ОСОБА_8 покращився настільки, що він не несе суспільної небезпеки, відтак просив в задоволенні заяви відмовити.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заяву лікувального закладу підтримав, просить її задовольнити та змінити застосовані щодо ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Особа відносно якої вирішується питання зміни примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 в судовому засіданні просив задоволити заяву, висловивши своє бажання повернутися додому до сім`ї.

Заінтересовані особи дружина ОСОБА_8 - ОСОБА_6 та донька ОСОБА_8 ОСОБА_7 просили задовольнити заяву та змінити застосовані примусові заходи медичного характеру. Під час розгляду справи, дружина зазначила, що напади агресії в чоловіка трапляються серед ночі, а донька підтвердила, що в квартирі за місцем реєстрації батька проживають неповнолітні діти 6 та 12 років.

Заслухавши в судовому засіданні представника закладу охорони здоров`я, прокурора, захисника, заінтересованих осіб та особу відносно якої вирішується питання зміни примусових заходів медичного характеру, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів заяви вбачається, що 27.03.2019 року близько 15.45 год. ОСОБА_8 , знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс своїй дружині ОСОБА_6 ножем множинні колото-ріжучі поранення в область грудної клітки та тулуба, чим спричинив три колото-ріжучі рани грудної стінки (не проникаючі) та чотири колото-ріжучі рани передньої черевної стінки з проникненням в черевну порожнину з ушкодженням великого чепця та одне проникаюче колото-ріжуче поранення в поперекову ділянку.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 45 від 24.04.2019 року ОСОБА_8 страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїчної шизофренії, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під час інкримінованих йому дій ОСОБА_8 також страждав хронічним психічним захворюванням у формі параноїдальної шизофренії, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_8 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом. 26.07.2019 року.

Судом встановлено, що 26.07.2019 року ОСОБА_8 госпіталізований в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м.Луцьк». На підставі ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 12.06.2019 року про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

В подальшому, з 15.01.2021 року до ОСОБА_8 застосовуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2020 року про зміну застосування примусових заходів медичного характеру у виді примусового лікування в умовах відділення із посиленим наглядом на примусові заходи медичного характеру у виді примусового лікування в умовах відділення із звичайним наглядом, був переведений з КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м.Луцьк» та госпіталізований до 23-го відділення КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» де до нього застосовуються примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в усовах відділення із звичайним наглядом до даного часу.

Ухвалами Франківського районного суду м.Львова від 19.05.2021 року та 25.11.2021 року примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом були продовжені.

На підстав ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» 19.04.2022 року ОСОБА_8 оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що ОСОБА_8 на момент огляду страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїчної шизофренії, безперервний тип перебігу з вираженим змішаним типом дефекту, стан ремісії. У зв`язку з повноцінною ремісією хронічного психічного захворювання, враховуючи стійку виражену стабілізацію його психічного стану, наявність достатньої критики до скоєного, відновлення пацієнтом соціальних, родинних зв`язків з усвідомленням необхідності постійного прийому ліків на тлі хронічного психічного розладу за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано застосування амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Також частинами 2, 3 статті 514 КПК України визначено, що зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок зміни у стані її здоров`я відпала потреба у раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 КК України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До письмової заяви додається акт комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Крім того, згідно з вимогами статей 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або зміну застосування такого заходу.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише за наявності підстав, протягом часу, за яким було проведено госпіталізацію; у разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад шість місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр) повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації.

Отже, при цьому визначальним є не формальне ставлення до наданого висновку комісії лікарів-психіатрів, а такий стан особи, який дає можливість прийти до висновку про зміну застосованих щодо особи примусових заходів медичного характеру.

Суд не може ставити під сумнів висновок комісії лікарів у даній справі, але вважає, що наявність одного лише висновку комісії лікарів не є достатнім для зміни примусових заходів медичного характеру на амбулаторну примусову психіатричну допомогу та оцінюється у сукупності з іншими доказами та обставинами, які підлягають встановленню при вирішенні питання, що розглядається. При цьому суд враховує, що у висновку лікарями не встановлено, що за станом психічного здоров`я ОСОБА_8 не становить суспільної небезпеки та особливої небезпеки для оточуючих.

Судом досліджений висновок комісії лікарів-психіатрів №47 від 19.04.2022 року, разом з тим такий не містить будь-яких даних, щодо небезпечності ОСОБА_8 для оточуючих, у ньому не зазначено період часу, протягом якого у лікуванні ОСОБА_8 спостерігається позитивна динаміка, що унеможливлює зробити висновок про те, що останній в подальшому не потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Крім цього, при прийнятті рішення, суд врахував той факт, що ОСОБА_8 раніше лікувався у КНП ЛОР ЛОКПЛ з 2000 року, вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке створювало загрозу для життя та здоров`я громадян, примусові заходи до нього застосовуються близько трьох років, що у своїй сукупності вказує на передчасність поданої заяви.

Суд враховує, що ОСОБА_8 усвідомив та критично ставиться до скоєного правопорушення, став розуміти необхідність лікування, однак ці обставини, на даний час, не доводять того факту, що мета примусових заходів медичного характеру виконана, особа перестала бути суспільно-небезпечною та є необхідність у зміні виду примусових заходів медичного характеру.

За вказаних обставин, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів про те, що стан ОСОБА_8 покращився, разом з тим відсутні відомості про те, що ОСОБА_8 за своїм психічним станом не становить суспільної небезпеки та особливої небезпеки для оточуючих не зумовлює, враховуючи характер та обставини вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, та те, що за місцем реєстрації проживають двоє малолітніх дітей, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» та зміни застосованих відносно ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.92-95 КК України, ст.ст.376, 512-514 КПК України, ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд

постановив:
В задоволенні заяви Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_8 відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1