Справа № 504/905/22
Номер провадження 1-кп/504/600/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.08.2022 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав Одеського району Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Донське Березівського району Одеської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, працюючого водієм ТОВ «Гранд-Групп», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого

ч.3 ст.286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
11.01.2022р. близько 11 год. водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автопоїздом у складі сідлового тягача «RENAULT MAGNUM» номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом-контейнеровозом «VAN HOOL 28-СС», номерний знак НОМЕР_2 , виїхав з міста Миколаїв у бік міста Одеса, та здійснював рух по автодорозі міжнародного значення М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», що має відповідне обладнання дорожнього покриття та придорожньої зони.

Проїжджаючи в районі с. Іванове Одеського району Одеської області, приблизно о 13 год., ОСОБА_6 здійснив зупинку транспортного засобу і, знаходячись в кабіні тягача, вжив близько 400-500 мл. горілки, після чого заснув на кілька годин.

Того ж дня, близько 15:30 год., ОСОБА_7 , достеменно знаючи, що керування транспортними засобами під впливом алкоголю заборонено, знову приступив до керування цим автопоїздом, чим грубо порушив вимоги п.п. «а» п. 2.9. «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. (далі Правила), які зобов`язують водія:

п. 2.9. «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

У подальшому, в цей же день, о 16:20 годин, водій ОСОБА_6 , перебуваючи у стані важкого алкогольного сп`яніння (2,65 %о етилового спирту в крові), чим позбавив себе можливості адекватно сприймати навколишню дорожню обстановку, своєчасно реагувати на її зміну та безпечно контролювати рух транспортного засобу, рухався по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю зазначеної автодороги, з боку міста Миколаїв у бік міста Одеса, на прямій рівній ділянці, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по дві попутні смуги руху у протилежних напрямках, позначені відповідною горизонтальною дорожньою розміткою 1.3. (поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху, або на ділянках доріг з трьома (2+1) смугами) і 1.5. (переривчаста лінія, яка позначає межі смуг руху, за наявності двох і більше смуг, призначених для руху в одному напрямку), у лівій смузі свого напрямку руху, зі швидкістю близько 92 км/год.

Наближаючись до регульованого пішохідного переходу, розташованого на території Красносільської територіальної громади Одеського району Одеської області, напроти адмінбудівлі ПАТ «Севертранс», за адресою: 21 км Старокиївського шосе, 4, водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги пунктів: 1.5.; 2.3. б); 10.1.; 11.1.; 11.4.; 12.1.; 12.6. ґ) і розділу 34 «Дорожня розмітка» Правил, що зобов`язують водія:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»,

п. 11.1. «Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними»;

п. 11.4. «На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги»;

п. 12.1. «При виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п. 12.6. «Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю:

ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1. - не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год»;

п. 34. Дорожня розмітка

1. Горизонтальна розмітка

Лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Жовтий колір мають лінії 1.4, 1.10, 1.17, а також 1.2, якщо нею позначаються межі смуги для руху маршрутних транспортних засобів.

Горизонтальна розмітка має таке значення:

1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху, або на ділянках доріг з трьома (2+1) смугами. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється».

Так, керуючи великогабаритним транспортним засобом, водій ОСОБА_6 за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, рухаючись з перевищенням допустимої поза населеними пунктами швидкості, не забезпечив розташування керованого ним автопоїзда в межах своєї смуги для руху, чим створив небезпеку як для себе, так для життя і здоров`я інших учасників дорожнього руху, проявив злочинну самовпевненість, тобто передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, але легковажно розраховував на їх відвернення.

У той самий час по проїзній частині цієї автодороги, у зустрічному для ОСОБА_6 напрямку, у лівій смузі, зі швидкістю близько 74 км/год, рухався автомобіль «SKODA OCTAVIA А5», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 .

При відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, водій ОСОБА_6 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3., перетинати яку заборонено, і виїхав на зустрічну смугу для руху, при цьому, перед маневруванням не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Рухаючись по зустрічній половині проїзної частини, водій ОСОБА_6 заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, не впевнився, що зустрічна смуга руху вільна від транспортних засобів, швидкість руху не зменшив, на свою смугу руху своєчасно не повернувся, і, як наслідок, допустив зіткнення передньою переважно лівою частиною тягача з лівим бортом автомобіля «SKODA OCTAVIA А5», в його передній частині, під кутом близько 160-170 градусів, після чого, допустив зіткнення правим бортом напівпричепа з автомобілем «MERCEDES-BENZ CITAN», номерний знак НОМЕР_4 , під керування водія ОСОБА_9 , який рухався за автомобілем «SKODA OCTAVIA А5», у попутному напрямку, в лівій смузі свого напрямку руху.

Після зіткнення з цими автомобілями-учасниками ДТП ОСОБА_6 виїхав за межі проїзної частини на ліве узбіччя, де здійснив наїзд на перешкоду - залізобетонну опору ліній електромереж із закріпленим на ній світлофорним об`єктом.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водієві ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, що перебувають у прямому причинному зв`язку з його смертю на місці пригоди, а саме:

а) відкрита черепно-лицева травма та травма шиї: масивне осаднення обличчя; масивна рвана рана голови; багатоуламковий перелом кісток мозкового та лицевого черепу, з розривами твердої мозкової оболонки та екстракцією головного мозку; багатоуламкові переломи під`язикової кістки та хрящів гортані;

б) відкрита травма тулуба: масивне осаднення передньої поверхні тулуба; масивна розміжчена проникаюча рана нижньої третини тулуба, з переходом на стегна; розриви обох куполів діафрагми; розриви легень, печінки, серця, нирок, сечового міхура, шлунка; розрив тонкої кишки з травматичною екстракцією її частини; розтрощення грудини; переломи 1-12-го правих та лівих ребер по всім анатомічним лініям; розтрощення 9-10-го хребців грудного відділу; багатоуламкові переломи обох лопаток; багатоуламковий перелом кісток тазу;

в) травма кінцівок: рвано-забійна рана в ділянці лівого ліктьового суглоба; рвана рана лівого передпліччя; розміжчення м`яких тканин та розтрощення кісток лівої гомілки на межі верхньої та середньої третин; забійно-рвана рана в ділянці правого колінного суглоба; відкрите розтрощення лівої плечової кістки; відкритий багатоуламковий перелом кісток лівого передпліччя; відкрите розтрощення кісток лівої гомілки; відкрите розтрощення правої стегнової кістки; відкрите розтрощення кісток правої гомілки.

Отже, водій ОСОБА_6 , шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5.; 2.3. б); 2.9. а); 10.1.; 11.1.; 11.4.; 12.1.; 12.6. ґ) і розділу 34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху, гарантовано мав технічну можливість запобігти ДТП і його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди, а також настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_8 .

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому пояснив, що дійсно 11.01.2022р. біля 11 год. водій він керував автопоїздом у складі сідлового тягача «RENAULT MAGNUM» номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом-контейнеровозом «VAN HOOL 28-СС», номерний знак НОМЕР_2 , виїхавши з м.Миколаїв у бік м.Одеса, та здійснював рух по автодорозі міжнародного значення М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ». Того ж дня приблизно о 13 год. він зупинився в району с.Іванове Одеського району Одеської області, та знаходячись в кабіні тягача, вжив близько 400-500 мл. горілки, після чого заснув на кілька годин. Надалі, близько 15:30 год., він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знову приступив до керування автопоїздом. Наближаючись до регульованого пішохідного переходу, розташованого на території Красносільської територіальної громади Одеського району Одеської області, напроти адмінбудівлі ПАТ «Севертранс» він, у зв`язку із перебуванням в стані алкогольного сп`яніння, належним чином не слідкував за дорожньою обстановкою, рухався з перевищенням допустимої швидкості, не забезпечив розташування керованого ним автопоїзда в межах своєї смуги для руху. В цей час по проїзній частині цієї автодороги, у зустрічному напрямку, у лівій смузі, рухався автомобіль «SKODA OCTAVIA А5», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням, як пізніше взнав, водія ОСОБА_8 . В свою чергу, він перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, яку перетинати заборонено, виїхав на зустрічну смугу для руху, при цьому не впевнився, що зустрічна смуга руху вільна від транспортних засобів, швидкість руху не зменшив, в результаті чого допустив зіткнення передньою переважно лівою частиною тягача з лівим бортом автомобіля «SKODA OCTAVIA А5», в його передній частині, після чого, допустив зіткнення правим бортом напівпричепа з автомобілем «MERCEDES-BENZ CITAN», номерний знак НОМЕР_4 , під керування водія ОСОБА_9 , який рухався за автомобілем «SKODA OCTAVIA А5», у попутному напрямку, в лівій смузі свого напрямку руху. Після зіткнення з цими автомобілями він виїхав за межі проїзної частини на ліве узбіччя, де здійснив наїзд на перешкоду - залізобетонну опору ліній електромереж із закріпленим на ній світлофорним об`єктом. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Позовні вимоги, заявлені потерпілою до нього, визнав в повному обсязі. У вчиненому злочині ОСОБА_6 розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України, з чим також погодилися захисник-адвокат ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 .

Зі вступною промовою учасники процесу виступити відмовилися.

Потерпіла ОСОБА_10 та її представник-адвокат ОСОБА_11 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення якого були сповіщені своєчасно, належним чином, однак надали до суду заяву в якій просила розглянути дане кримінальне провадження без її участі.

Представник цивільного відповідача ПрАТ СК «Український страховий стандарт» ОСОБА_12 , в судові засідання не з`явилася, надавши відзив на позов та заяву про розгляд справи за відсутності представника страховика.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.3 ст.286-1 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого, в тому числі матеріали наданої досудової доповіді, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, зокрема, враховує те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, на обліку у лікарів: нарколога, психіатра не перебуває, скоїв необережне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії тяжких відповідно до ст.12 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до положень ст.66 КК України являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до положень ст.67 КК України, не встановлено.

Прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 просив суд призначити ОСОБА_6 покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

В свою чергу ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_4 просили суд не позбавляти обвинуваченого волі, надавши можливість відшкодовувати завдану шкоду.

З огляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення пов`язаного з порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, до нього не може бути застосовано ст.75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням).

За таких обставин, суд вважає необхідним обрати ОСОБА_6 міру покарання у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення і перевиховання можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Приймаючи до уваги те, що обвинувачений був затриманий 11.01.2022р., надалі ухвалою слідчого судді та в подальшому ухвалою Комінтернівського райсуду Одеської області останньому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і більше на волі він не знаходився, суд вважає, що термін відбуття ним покарання із заліком досудового ув`язнення слід обчислювати з 11.01.2022 року, тобто з дня його фактичного затримання.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

У зв`язку із цим, арешт на майно, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 13.01.2022р., на автомобіль «SKODA OCTAVIA А5» н/з НОМЕР_3 , 2012 року випуску, білого кольору, номер кузова: НОМЕР_5 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 20.09.2012 на ОСОБА_8 ; сідловий тягач «RENAULT MAGNUM» н/з НОМЕР_1 , 2005 року випуску, білого кольору, номер кузова: НОМЕР_7 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 від 22.01.2013 на ОСОБА_13 .; напівпричіп-контейнеровоз «VAN HOOL 28-СС», н/з НОМЕР_2 , 1973 року випуску, червоного кольору, номер рами: НОМЕР_9 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 від 29.01.2013 на ОСОБА_13 необхідно скасувати.

Речові докази у справі, а саме:

автомобіль «SKODA OCTAVIA А5» н/з НОМЕР_3 , 2012 року випуску, білого кольору, номер кузова: НОМЕР_5 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 20.09.2012 на ОСОБА_8 , який передано на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Одеська обл., Одеський р-н., 21 км Старокиївської дороги, 9 «г» - необхідно повернути потерпілій ОСОБА_10 .

-сідловий тягач «RENAULT MAGNUM» н/з НОМЕР_1 , 2005 року випуску, білого кольору, номер кузова: НОМЕР_7 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 від 22.01.2013 на ОСОБА_13 .; напівпричіп-контейнеровоз «VAN HOOL 28-СС», н/з НОМЕР_2 , 1973 року випуску, червоного кольору, номер рами: НОМЕР_9 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 від 29.01.2013 на ОСОБА_13 , які передано на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, с. Латовка, вул. Квіткова, 36 - необхідно повернути власнику.

Прокурором ОСОБА_3 надано в судовому засіданні акти на підтвердження витрат по справі на залучення експертів з проведення криміналістичних експертиз на загальну суму 5663.10 грн., які відповідно до ст.124 КПК України підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого ОСОБА_6 .

Стосовно цивільного позову, заявленого потерпілою стороною, суд зазначає наступне.

Судом було досліджено, усі докази, надані сторонами цивільного позову (цивільний позов, додатки до нього, відзив СК).

Відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

За результатом заявленого цивільного позову потерпіла ОСОБА_10 просить:

-стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь у відшкодування моральної шкоди, грошові кошти у розмірі 1000 000,00 грн.; на відшкодування майнової шкоди, грошові кошти на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 113 860,00 грн.; грошові кошти на відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної зі знищенням автомобіля SKODA OCTAVIA A5, номерний знак НОМЕР_3 у розмірі 170 000, 00 грн.

-стягнути з ПрАТ СК «Український страховий стандарт» 130 000, 00 на відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної зі знищенням автомобіля SKODA OCTAVIA A5, номерний знак НОМЕР_3 ; 78 000,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди (витрати на поховання) понесені на поховання ОСОБА_8 та спорудження надгробного пам`ятника; 78 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка потерпілої.

Обвинувачений ОСОБА_6 заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Цивільний відповідач у особі ПрАТ «Страхова компанія «Український Страховий Стандарт» в судове засідання не з`явився надавши відзив на цивільний позов ОСОБА_10 , за результатом якого просив в частині Страховика залишити без задоволення позовні вимоги щодо стягнення зі Страховика відшкодування за шкоду завдану майну тз SKODA OCTAVIA A5, номерний знак НОМЕР_3 в результаті неузгодженості розміру із статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також відсутності документів підтверджуючих право власності на нерухоме майно; залишити без розгляду вимоги у виплаті страхового відшкодування у вигляді витрат пов`язаних із похованням у зв`язку з їх недоведеністю; залишити без розгляду вимоги у виплаті відшкодування в частині моральної шкоди в сумі 78 000,00 грн. у зв`язку з відсутністю доказів підтверджуючих право отримання потерпілою в одноосібному порядку виплати в неподільному цілісному розмірі.

Згідно частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до видів обов`язкового страхування. Відносини у цій сфері регламентуються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 ( далі - Закон № 1961).

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля RENAULT MAGNUM номерний знак НОМЕР_1 , яким 11.01.2022 керував обвинувачений ОСОБА_6 відповідно до страхового полісу № АР1805573 (дійсний станом на 11.01.2022) застраховано ПрАТ СК «Український Страховий Стандарт».

Положеннями статті 35 Закону № 1961 регламентовано, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування.

Визначений Законом № 1961 порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні статті 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Застосування положень Закону № 1961 у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону № 1961. Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення.

Відповідно до положень ст. 27 Закону України № 1961 страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди ( пункт 27.1).

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (пункт 27.2).

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (пункт 27.3).

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (пункт 27.4).

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (пункт 27.5).

Аналіз приведеної норми спеціального Закону дозволяє суду зробити висновок, що Страховик у випадку смерті потерпілого:

-здійснює відшкодування шкоди, заподіяною смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування (положення ст. 1200 ЦК України) рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених на день настання страхового випадку;

-відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами;

-страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

За результатом цивільного позову потерпіла ОСОБА_10 просить стягнути страхове відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам?ятника (пункт 27.4 Закону 1961) на підтвердження здійснення яких надала суду копію рахунку № 1 від 31.01.2022 та копію договору замовлення від 12.01.2022 та страхове відшкодування моральної шкоди відповідно до пункту 27.3 Закону.

Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_10 перебувала у шлюбі з загиблим ОСОБА_8 (підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_11 від 22.10.1989р.), що надає їй право на отримання відшкодування моральної шкоди згідно пункту 27.3 Закону № 1961 у цілісному розмірі, оскільки інші потерпілі у справі відсутні.

Відповідно до приведеного вище положення п. 27.3 ст. 27 Закону № 1961, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку і виплачується рівними частинами.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» з 01 січня 2022 мінімальна заробітна плата в Україні становить 6500, 00 грн.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з Страховика страхового відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 78 000,00 грн. та стягнення страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 78 000,00 грн. підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з цивільних відповідачів грошові кошти у відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної зі знищенням автомобіля «SKODA OCTAVIA А5» н/з НОМЕР_3 .

Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 30 Закону № 1961, визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Жодного доказу того, що автомобіль «SKODA OCTAVIA А5» н/з НОМЕР_3 є фізично знищеним, суду не надано, звіт чи висновок про оцінку відсутні в матеріалах справи. З врахуванням викладеного, позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої сторони в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Щодо визначення розміру відшкодування потерпілій моральної шкоди, то в цьому випадку суд бере до уваги роз`яснення п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 лютого 1995 року № 4, який зазначає, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, не повинен призводити до збагачення особи, але бути достатнім в світлі компенсації понесених втрат.

Так, потерпіла зазначила, що смерть її чоловіка внаслідок протиправної поведінки обвинуваченого спричинила їй моральні страждання, розділило її життя, оскільки вона втратила близьку людину. Загальна сума відшкодування моральної шкоди, заявлена потерпілою до обвинуваченого ОСОБА_6 складає 1000 000, 00 грн.

Так, потерпіла зазначила, що загибель чоловіка призвела до безповоротних змін в її житті. Вона втратила чоловіка, й разом з ним повноцінність свого життя.

Відповідно до ч.1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю.

З урахуванням визнання обвинуваченим заявлених до нього позовних вимог, стягнення заявлених сум відшкодування суд здійснює з вирахуванням сум страхового відшкодування. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 грошові кошти на поховання та спорудження пам`ятника в розмірі 87800 грн. (165800 грн.-78000 грн.); та моральну шкоду в розмірі 922000 ( з розрахунку 1000 000грн. 78 000 грн.)., підлягає стягненню з ПрАТ СК «Український страховий стандарт» 78 000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди (витрат, понесених на поховання), а також 78 000 грн. моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.124, 128, 174, 349, 371-373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 7 (сім) років.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 із заліком досудового ув`язнення обчислювати з 11.01.2022 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Арешт на майно, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 13.01.2022р., на автомобіль «SKODA OCTAVIA А5» н/з НОМЕР_3 , 2012 року випуску, білого кольору, номер кузова: НОМЕР_5 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 20.09.2012 на ОСОБА_8 ; сідловий тягач «RENAULT MAGNUM» н/з НОМЕР_1 , 2005 року випуску, білого кольору, номер кузова: НОМЕР_7 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 від 22.01.2013 на ОСОБА_13 .; напівпричіп-контейнеровоз «VAN HOOL 28-СС», н/з НОМЕР_2 , 1973 року випуску, червоного кольору, номер рами: НОМЕР_9 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 від 29.01.2013 на ОСОБА_13 скасувати.

Речові докази у справі, а саме:

автомобіль «SKODA OCTAVIA А5» н/з НОМЕР_3 , 2012 року випуску, білого кольору, номер кузова: НОМЕР_5 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 20.09.2012 на ОСОБА_8 , який передано на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Одеська обл., Одеський р-н., 21 км Старокиївської дороги, 9 «г» - повернути потерпілій ОСОБА_10 .

-сідловий тягач «RENAULT MAGNUM» н/з НОМЕР_1 , 2005 року випуску, білого кольору, номер кузова: НОМЕР_7 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 від 22.01.2013 на ОСОБА_13 .; напівпричіп-контейнеровоз «VAN HOOL 28-СС», н/з НОМЕР_2 , 1973 року випуску, червоного кольору, номер рами: НОМЕР_9 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 від 29.01.2013 на ОСОБА_13 , які передано на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, с. Латовка, вул. Квіткова, 36 - повернути власнику.

Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_12 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 процесуальні витрати на залучення експертів з проведення криміналістичних експертиз в сумі 5663 (п`ять тисяч шістсот шістдесят три) грн.10 коп., на користь держави.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_10 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_12 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_13 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , матеріальну шкоду (витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника) у розмірі 87800 (вісімдесят сім тисяч вісімсот) грн., а також моральну шкоду в розмірі 922000 (дев`ятсот двадцять дві тисячі) грн.

Стягнути із ПрАТ СК «Український страховий стандарт», ідентифікаційний код юридичної особи 22229921, адреса: м.Київ вул.Північна, 2-а, на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_13 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , матеріальну шкоду (витрати на поховання) у розмірі 78 000 (сімдесят вісім тисяч) грн., а також моральну шкоду в розмірі 78 000 (сімдесят вісім тисяч) грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1