ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1147/22 Справа № 208/3301/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 липня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,-
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),-
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 липня 2022 року задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.09.2022 включно без визначення розміру застави.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя врахувавши, наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 злочину за ч. 4 ст. 187 КК України, який є особливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до 15 років із конфіскацією майна, у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, який не має стійких соціальних зв`язків, не працює, його майновий стан, дійшов висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення майнової спрямованості об`єктивно існують та для їх запобігання необхідним буде застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з вказаним рішення, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному більш м"який запобіжний захід, зокрема домашній арешт.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник посилається на те, що ухвала є необґрунтованою, та постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Так, апелянт зазначає, що прокурор, всупереч вимог закону, без наявності для того достатніх правових підстав, звернувся до слідчого судді з клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування якого послався на ризики, які ґрунтуються на припущеннях, є недоведені та не підтверджуються доказами у цьому провадженні. Спростовуючи встановлені ризики, захисник вказує на те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, у розшуку не перебував, від явки до слідчого, прокурора або суду не ухилявся. Окрім того, апелянт звертає увагу на тому, що прокурор не надав жодного доказу можливого впливу підозрюваного на потерпілу, враховуючи те, що її персональні відомості ОСОБА_6 не відомі, однак, слідчий суддя не з"ясував ці обставини, які б могли вплинути на висновки суду.
Окрім того, апелянт зауважує, що ОСОБА_6 потребує медичного обслуговування, що не можливо в умовах тримання його під вартою, проте, ухвалюючи рішення, слідчий суддя ці обставини не взяв до увагу та не розглянув належним чином можливість обрання підозрюваному більш м"якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. З урахуванням наведеного, на думку захисника, ухвала підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, є необгрунтованими.
Так, клопотанням слідчого та наданими до нього доказами підтверджується, що СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 60000480 від 11.07.2022 за ч. 4 ст. 187 КК України.
11.07.2022 ОСОБА_6 було затримано на підставі ст. 208 КПК України та 12.07.2022 його повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.
Апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження, зокрема обґрунтованості підозри щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187 КК України, й дають підстави зробити об`єктивний висновок, що він міг скоїти цей злочин, що захисником в апеляційній скарзі не заперечується.
Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 злочину за ч. 4 ст. 187 КК України, який є особливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до 15 років із конфіскацією майна, у разі визнання винуватим, особу підозрюваного, який не має стійких соціальних зв`язків, не працює, його майновий стан, та дійшов до обґрунтованого висновку, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, об`єктивно існують, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід, зокрема й домашній арешт, про що йдеться в апеляційній скарзі, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Посилання захисника на недоведеність існування ризиків, на переконання апеляційного суду, є неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, та покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим, з урахуванням того, що дії були вчинені підозрюваним під час воєнного стану, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, у розшуку не перебував, від явки до слідчого, прокурора або суду не ухилявся, то ці обставини не спростовують обґрунтовані у клопотанні слідчого та встановлені судом об"єктивно існуючі у цьому провадженні ризики. При цьому апеляційний суд звертає увагу, що належна процесуальна поведінка підозрюваного, є його обов"язком, порушення якої має певні негативні наслідки для нього.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що у цьому випадку є обґрунтованим застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, у відповідності до вимог ст. 183 КПК України, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Отже, колегія суддів вважає рішення суду законним і обґрунтованим та не знаходить підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо пізозрюваного на цьому етапі досудового розслідування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 липня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4