Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/1306/22
Номер провадження: 1-кп/511/153/22

27 липня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Каланчак Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше не судимого в силу ст. 89 КК України.
який обвинувачується у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України за обвинувальний актом по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР №0000233 від 09 червня 2022 року,
В С Т А Н О В И В:
У зв`язку з військову агресією Збройних Сил Російської Федерації, на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022, на всій території України з 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан, який на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» 2119-ІХ від 18.03.2022, продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, та на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2263-ІХ від 22.05.2022, продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

09 червня 2022 приблизно о 15 годинні у ОСОБА_5 , який знаходився по вул. Дружби с. Володимирівка Роздільнянського району Одеської області, усвідомлюючи, що на території України діє воєнний стан, будучи у стані алкогольного сп`яніння, виник корисливий мотив та умисел на заволодіння чужим майном у вигляді велосипеду чорно-зеленого кольору марки «AMULET DISCOVERY», який знаходився біля воріт будинку під АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 того ж часу, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів та метою незаконного власного збагачення за рахунок чужого майна, підійшов до воріт огорожі вказаного будинку, де шляхом вільного доступу заволодів чужим велосипедом чорно-зеленого кольору марки «AMULET DISCOVERY»: сів на нього та почав здійснювати рух у бік міста Роздільна Одеської області. В той же час, ОСОБА_7 почала кликати ОСОБА_8 , який на її крики належним чином не відреагував та зник з місця події злочину й від потерпілої та розпорядився пограбованим чужим майном на власний розсуд.

Своїми навмисними протиправними діями, направленими на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 завдав майнову шкоду потерпілій ОСОБА_7 у вигляді велосипеду чорно-зеленого кольору марки «AMULET DISCOVERY», вартість якого на момент вчинення злочину становила 3606 гривень 67 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 186 КК України, кваліфікованому, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю та суду пояснив, що дійсно 09 червня 2022 приблизно о 15 годинні він знаходився у с. Володимирівка Роздільнянського району та йшов по вул. Дружби Одеської області та побачив біля будинку № 4 на вулиці велосипед марки «Амулет», вирішив його забрати з корисливих мотивів, взяв його та поїхав, він чув як жіночка кричала в його бік щоб він зупинився, але він злякався та поїхав. Також підтвердив що він перебував в стані алкогольного сп`яніння та йому було відомо, що на території України діє воєнний стан. Зазначив, що вкрадений велосипед потерпілій був повернутий без будь-яких пошкоджень, у скоєному щиро кається, просив строго не карати та не позбавляти його волі.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні надала аналогічного змісту покази та підтвердила, що коли вона побачила як обвинувачений сідає на її велосипед та починає рухатися, вона почала кричати в його бік щоб він зупинився та покинув велосипед, але останній тільки озирався на неї та продовжував рухатися на велосипеді від неї. Підтвердила, що велосипед під час проведення слідства їй показували, але не повернули, велосипед після вказаних подій був в справному стані без пошкоджень, будь-яких претензій до обвинуваченого вона не має, висловила думку щодо можливості призначення обвинуваченому покарання у вигляді відправки в зону бойових дій, на позбавленні волі не наполягала.
Таким чином показання обвинуваченого та потерпілої повністю відповідають фактичним обставинам справи, які вони не оспорюють.
Враховуючи дані обставини, за погодженням всіх інших учасників процесу, суд визнав не доцільним дослідження доказів та тих обставин справи, які ніким не оспорюються та роз`яснивши положення ст.349 ч.3 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченого, оскільки істинність, добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає.
Дослідивши та оцінивши вказані обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні вище зазначеного злочину, а його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
При цьому поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання є: кримінально-правові відносно визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважувальні норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання "може", "вправі"; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема "особа винного", "щире каяття" тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні "інших обставин справи", можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статей 69, 75 КК, тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, котра вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Так, судом враховується, що обвинувачений щиро розкаявся та активно сприяв в розкритті злочину, матеріальну шкоду потерпілій під час досудового слідства добровільно відшкодував шляхом повернення вкраденого, що є обставинами, що пом`якшує покарання.
Вказані обставини суд визнає такими, що в сукупності та співвідношенні істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дають підстави застосувати ст. 69 КК України з призначенням покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції інкримінованої статті, а саме у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Зазначена позиція суду узгоджується з висновком Верховного суду від 27.04.2021 у справі N 712/4384/20, згідно якого однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи положень ст. 69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання. Суди зобов`язані встановити не лише наявність, а й обґрунтувати, яким чином такі пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Окрім того, Стаття 75 КК України наділяє суд дискреційними повноваженнями при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк не більше 3 років, при цьому визнаючи доцільним застосування інституту звільнення від відбуття покарання, суд повинен належним чином врахувати тяжкість вчиненого злочину, відомості про особу винного та інші обставини справи.

Так, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме вчинення тяжкого злочину з корисливих мотивів; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, вважається раніше не судимою особою в силу ст.89 КК України, офіційно не працевлаштований, але має доходи з тимчасових заробітків, також має місце реєстрації та проживання, не одружений, але після смерті батьків у нього залишився брат 16річного віку, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; сприятливу позицію потерпілої, яка не наполягала на призначенні реального покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, добровільне відшкодування збитків, висловлювання жалю до скоєного.

Зокрема, про можливість належної соціалізації обвинуваченого та допустиму репутацію свідчить невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (невстановленість зловживання алкогольними напоями, наркотичними засобами та інші), характер вчиненого кримінального правопорушення, поведінка під час та після вчинення кримінального правопорушення, відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превелювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання, застосувавши ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, яке можливе без ізоляції обвинуваченого від суспільства та попередження нових злочинів.

Окрім того, хоча обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, але призначення іспитового терміну на максимальний строк, на думку суду, буде сприяти меті призначення покарання та буде відповідати особі винного.
На переконання суду, призначення покарання за вказаний злочин із застосуванням ст.ст. 69,75,76 КК України буде відповідати особі обвинуваченого та є необхідним і достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людиниу справі DIMITROV AND HAMANOV v. BULGARIA (заяви N 48059/06, 2708/09, рішення від 10 травня 2011 року) зазначив, що заходом, який у певних ситуаціях може виправити минулі затримки, є можливість домогтися зменшення покарання, призначеного засудженому. Ефективність такого заходу не залежить від того, чи є він продуктом законодавчих змін чи усталеної практики національних судів. Однак, щоб мати можливість виправити порушення прав особи на судове розгляд протягом розумного строку, такий захід має відповідати трьом умовам. По-перше, суди повинні визнати недотримання вимоги п. 1 ст. 6 щодо розумного строку достатньо чітко. По-друге, вони повинні здійснити відшкодування, зменшивши термін покарання у чіткий спосіб, який підлягає виміру. Нарешті, можливість вимагати такого скорочення, незалежно від того, чи ґрунтується він на чіткій законодавчій формулі або на чітко встановленій судовій практиці, має бути доступною для засудженого. Природно, це не означає, що суди завжди повинні задовольняти такі клопотання; у ситуаціях, коли пом`якшення покарання не було б належним заходом, вони можуть відмовитися це зробити, і тоді підсудний повинен буде шукати інші форми відшкодування, наприклад грошову компенсацію.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, приймаючи думку потерпілого, яка не наполягала на призначенні покарання у вигляді позбавлення волі, на підставі викладеного, суд вважає необхідним обрати ОСОБА_5 міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75, 76 КК України з іспитовим строком та покладенням обов`язків, що буде достатньо для його виправлення.
Суд вважає, що арешт, який накладений на тимчасове вилучене майно підлягають скасуванню. Цивільний позов по справі не заявлявся. Запобіжний захід підлягає скасуванню у зв`язку з прийняттям рішення суду про можливість призначення іспитового терміну. Долю речових доказів належить вирішити в порядку ст. 100 КПК України
Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Таким чином, з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи від 27.06.2022 року № СЕ-19/116-22/9411-ТВ в розмірі 755,12 грн.
Керуючись ст.ст.100,124, 349,368,369-371,373-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України і на підставі санкції цієї статті призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Відповідно до ст.76 ч.1 п.п.1, 2 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому скасувати, ОСОБА_5 звільнити з під варти в залі суду негайно.

Зняти арешт накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.06.2022 року на тимчасово вилучені речі, а саме: велосипед чорно-зеленого кольору марки «AMULET DISCOVERY».

Речові докази - велосипед чорно-зеленого кольору марки «AMULET DISCOVERY», який зберігається в камері схову Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області повернути потерпілій ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати в сумі 755,12 грн. (сімсот п`ятдесят п`ять).
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1