Номер провадження: 11-сс/813/642/22
Справа № 519/323/22 1-кс/519/37/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 22.04.2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні №0000086 від 20.04.2022 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одеса, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого одну малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

встановив:

В провадженні СВ відділення поліції №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000086 від 20.04.2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за фактом вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом зайняття протиправною діяльністю пов`язаною з незаконним обігом наркотиків, усвідомлюючи, що реалізація дій, направлених на незаконний збут на території України наркотичного засобу, а саме - кристалічної речовини, що до первинного експрес-тесту являється наркотичним засобом «Крек», обіг якого заборонено, потребує залучення певного людського ресурсу, вступив у попередню змову з іншими особами для скоєння тяжкого злочину.

Так, переслідуючи наміри налагодження систематичної протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, розширення обсягів збуту та залучення більшої кількості постійних покупців на території України, ОСОБА_8 , з метою конспірації своєї діяльності та виключення можливості безпосереднього його викриття, шляхом переконань, заохочень та матеріальної зацікавленості, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.04.2022 року, більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, залучив до незаконної діяльності в якості співвиконавця свого знайомого ОСОБА_7 , якому відвів роль кур`єра.

ОСОБА_7 в свою чергу надав добровільну згоду на участь у скоєнні кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, за правилами та умовами визначеними ОСОБА_8 та під його керівництвом.

Окрім цього, ОСОБА_7 , з метою конспірації своєї діяльності та виключення можливості безпосереднього його викриття, шляхом заохочень та матеріальної зацікавленості, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.04.2022 року, більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, залучив до незаконної діяльності в якості співвиконавця свого знайомого ОСОБА_9 , якому відвів роль відправника.

ОСОБА_9 в свою чергу надав добровільну згоду на участь у скоєнні кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, за правилами та умовами визначеними ОСОБА_7 , які останньому попередньо визначив ОСОБА_8 .

Так, відповідно до розроблено плану, ОСОБА_8 , усвідомлюючи можливі наслідки та відповідальність за вчинення злочинів, визначив спосіб вчинення збуту наркотичних засобів шляхом поштового відправлення посилок ТОВ «Нова Пошта» на адреси покупців.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне виготовлення, зберігання, пересилання з метою збуту наркотичних засобів у великих розмірах, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.04.2022 року, виготовив та в подальшому розфасували окремо у 67 полімерних пакетів із замком «zip lock» кристалічну речовину, щодо первинного експрес-тесту являється наркотичним засобом «Крек», обіг якого заборонено та почав зберігати за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 .

Після підготовки посилок для відправлення, ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.04.2022 року, реалізуючи умисел на пересилання з метою збуту наркотичних засобів у великих розмірах, передав, тим самим збув наркотичні засоби у великих розмірах, у невстановленому у ході досудового розслідування місці, вищевказані 67 полімерних пакетів ОСОБА_7 для подальшого поштового відправлення посилок ТОВ «Нова Пошта» на адреси покупців, а ОСОБА_7 таким чином придбав та почав зберігати наркотичні засоби з метою їх подальшого збуту у великих розмірах.

В подальшому ОСОБА_7 , з метою реалізації спільного злочинного умислу на пересилання з метою збуту наркотичних засобів, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.04.2022 року, реалізуючи умисел на пересилання з метою збуту наркотичних засобів у великих розмірах, знаходячись в с. Олександрівка Одеського району Одеської області, передав, тим самим збув наркотичні засоби у великих розмірах, 67 полімерних пакетів ОСОБА_9 для подальшого поштового відправлення посилок ТОВ «Нова Пошта» на адреси покупців, а ОСОБА_9 таким чином придбав та почав зберігати наркотичні засоби з метою їх подальшого збуту у великих розмірах.

З метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на пересилання з метою збуту наркотичних засобів у великих розмірах, ОСОБА_9 прибув у відділення ТОВ «Нова Пошта» №1, розташованого за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Олександрівка, вул. Центральна, буд.8, де знаходячись у середині приміщення, оформив від свого імені пересилання 67 посилок, в яких містилось по 1 полімерному пакету з замком «zip lock», в яких знаходилось кристалічна речовина, що відповідно до експрес-тесту являється наркотичним засобом «Крек».

20.04.2022 року, в період часу з 19:40 год. до 22:08 год., слідчим СВ відділення поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області, проведено огляди місць події за адресою: Одеська область, Одеський район, село Олександрівка, Центральна площа №5, під час проведення якого в присутності понятих виявлено та вилучено невідому кристалічну речовину білого кольору в двох полімерних пакетах, 65 полімерних згортків з кристалічною речовиною білого кольору, 66 товарно-транспортну накладну та експрес-тест, який показав, що кристалічна речовина являється наркотичним засобом «Крек».

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та збут наркотичних засобів у великих розмірах, вчинені за попередньою змовою групою осіб.
21.04.2022 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
22.04.2022 року начальник СВ ВП №4 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_11 клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків, які обґрунтовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду; здійснення підозрюваним незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні; а також перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином.
Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та підозрюваному ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою,строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 20.06.2022 року,із визначенням застави в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного злочину, та доведеність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК, а саме: підозрюваний може вжити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду; а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення злочину, в якому підозрюється. Та, врахувавши вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави підозрюваному ОСОБА_7 .
Разом з тим, слідчий суддя дійшов висновку про не доведення органом досудового розслідування ризиків можливого вчинення підозрюваним незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні; а також іншим чином перешкоджання ним кримінальному провадженню, в якому підозрюється.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період часу, або зменшити розмір застави до 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Захисник, не оскаржуючи обґрунтованість підозри, вказує, що ризики у кримінальному провадженні слідчим та прокуроромне доведені, а також не враховано даних про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має місце мешкання, є раніше не судимим та до кримінальної відповідальності притягується вперше. Захисник також посилається на непомірний розмір застави визначений підозрюваному оскарженою ухвалою.

Апеляційний розгляд проведено без участі підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки останній не звертався до апеляційного суду із клопотанням про здійснення розгляду за його участю, а захисник ОСОБА_6 вважав можливим здійснити апеляційний розгляд без участі підозрюваного.
Прокурор, будучи повідомленим про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про відкладення розгляду справи клопотання не заявляв. За таких обставин, виконуючи вимоги ст.ст. 28, 405, 422 КПК України, апеляційний розгляд проведено також за відсутністю прокурора.
Крім того, в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це становить загрозу для вказаних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, врахував суспільно-небезпечний характер, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення злочину, в якому підозрюється. Також слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.
Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення апеляційним судом встановлено таке.
У відповідності до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).
У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
В рішенні ЄСПЛ «Ферарі-Браво проти Італії», Суд зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Таким чином, у відповідності до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_7 у скоєнні злочину, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.
Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.
Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема копії: протоколу огляду місця події від 20.04.2022 року; протоколів затримання ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 від 21.04.2022 року; протоколів обшуку від 21.04.2022 року, що долучені до клопотання; вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину.
Дослідивши долучені до клопотання слідчого докази, апеляційний суд дійшов висновку, що підстав передбачених ст.87 КПК для визнання цих доказів недопустимими, не встановлено та стороною захисту щодо існування таких підстав відомостей не надано.
Долучені до клопотання слідчого докази, на які міститься посилання в оскарженій ухвалі слідчого судді, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний ОСОБА_7 можливо вчинив інкримінований йому злочин: незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та збут наркотичних засобів у великих розмірах, вчинені за попередньою змовою групою осіб. Ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».
Доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, апеляційний суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.
При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.
Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування ОСОБА_7 апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки ОСОБА_7 на даний час підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а санкція вказаної норми кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Таким чином, обставини даного кримінального провадження, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_7 , розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.
Враховуючи обставини інкримінованого підозрюваному ОСОБА_7 умисного тяжкого злочину, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в сфері незаконного обігу наркотичних засобів у великих розмірах, дані про особу підозрюваного, який є непрацевлаштованим, законних джерел доходу немає, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді, що також існує ризик того, що підозрюваний може продовжити вчинення протиправних незаконних дій, зокрема вчинити інші кримінальні правопорушення, про що вірно зазначено в оскарженій ухвалі.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що в даному кримінальному провадженні існує реальний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК.
Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення та на законних підставах визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.
Частиною 5 статті 182 КПК визначено межі розмірів застави в залежності від тяжкості вчинених злочинів, а також передбачено щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину розмір застави у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя правильно врахував обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого злочину, який є умисним тяжким злочином, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, в сфері незаконного обігу наркотичних засобів у великих розмірах, а також особу підозрюваного, та у відповідності до ст.182 КПК вірно визначив підозрюваному як альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що передбачено положеннями п.2 ч.5 ст.182 КПК.
На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та висунутої підозри у скоєнні тяжкого злочину, а також особи підозрюваного, визначений слідчим суддею розмір застави є достатнім і прийнятним також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Доводи захисника щодо непомірності розміру застави та необхідності зменшення розміру застави підозрюваному, колегія суддів, враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість інкримінованого злочину, а також особу підозрюваного, визнає неспроможними.
Твердження захисника про недоведеність ризику перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню, колегія суддів визнає неспроможними, оскільки вказаний ризик не був врахований слідчим суддею при обранні запобіжного заходу підозрюваному.
Доводи сторони захисту про те, що слідчим суддею не враховано особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, колегія суддів визнає необґрунтованими та такими, що спростовуються змістом оскарженої ухвали.
Колегія суддів приймає до уваги посилання захисника на те, що ОСОБА_7 є раніше не судимим, одружений, має малолітню дитину, має матір та бабусю, які хворіють, однак вказані обставини не можливо визнати такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначеним розміром застави.
Твердження захисника ОСОБА_6 щодо необхідності обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період часу, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки стороною захисту не надано доказів на підтвердження місця проживання, за яким підозрюваний міг би перебувати під домашнім арештом.
Апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК, в тому числі і з урахуванням результатів досудового розслідування, під час якого також будуть перевірені факти щодо існування обґрунтованості підозри оголошеної ОСОБА_7 .
Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою із визначенням розміру застави.
За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про неспроможність доводів захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 22.04.2022 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000086 від 20.04.2022 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4