Справа № 164/1186/22 Провадження №11-сс/802/368/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника власників майна адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 28 вересня 2022 року про накладення арешту на майно (ЄРДР № 0000165),
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 28 вересня 2022 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Маневицького відділу Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, а саме трактор марки «DONGFENG DF-244», номер двигуна НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , жительці АДРЕСА_1 ; бензопилу марки «STIHL MS 230/C» та бензопилу марки «STIHL MS 180/C», які належать ОСОБА_9 , жителю АДРЕСА_1 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000165, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

В поданій апеляційній скарзі власники майна вважає ухвалу слідчого судді незаконною. Посилаються на те, що майно, на яке накладено арешт, належить не обвинуваченому у даному кримінальному провадженні, а їм. Вказують на те, що жодних законних обставин, які б давали підстави для накладення арешту на майно і доводили застосування такого заходу забезпечення, слідчим не доведено. Також зазначають, що на даний час вказане кримінальне провадження знаходиться на розгляді в Маневицькому районному суді Волинської області. Просять ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, представника власників майна, який підтримував подану апеляційну скаргу та просив скасувати накладений арешт на майно, прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу і просила судове рішення залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Арештом майна згідно ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Приписами ч.ч.2-6 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що слідчий та/або прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.
Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно слідчим суддею дотримані.
З матеріалів клопотання вбачається, що СВ ВП № 1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000165, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.
Встановлено і те, що 24 вересня 2022 року в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено трактор марки «DONGFENG DF-244», який належить ОСОБА_8 , бензопилу марки «STIHL MS 230/C» та бензопилу марки «STIHL MS 180/C», які належать ОСОБА_9 .

Вказане майно постановою слідчого СВ ВП № 1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_11 від 24 вересня 2022 року визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Доводячи підставність поданого клопотання, слідчий вказував про те, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України у зв`язку з чим і було визнано речовими доказами. А тому, саме з метою збереження речових доказів, перешкоджанню їх знищенню та відчуженню, просив накласти арешт на це майно.
Проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що майно, а саме трактор та бензопили дійсно можуть бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, оскільки відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України підлягають арешту - з метою збереження речових доказів.
На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно, прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування та постановлення нової про відмову в задоволенні клопотання слідчого, як того просять апелянти немає.
Таким чином, вищевказані посилання власників майна на доводи, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду, на увагу суду не заслуговують, оскільки фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин провадження та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків слідчого судді.
З урахуванням вищенаведених мотивів, апеляційний суд не вбачає жодних законних підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Не вбачає апеляційний суд і будь-яких істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 28 вересня 2022 року про накладення арешту на майно без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: