Житомирський апеляційний суд
Справа №282/864/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 303 КПК УКраїни Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
скаржника: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 23 травня 2022 року про залишення без задоволення скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого від 30.12.2021 року про закриття кримінального провадження №0000057 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 23 травня 2022 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого від 30.12.2021 про закриття кримінального провадження №0000057 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Рішення суду обгрунтовано тим, що слідчим у даному провадженні надана належна оцінка зібраним під час досудового розслідування доказам, у повній мірі виконані вказівки прокурора, допитані усі учасники, на яких вказував заявник, та слідчий дійшов обгрунтованого висновку про те, що в даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини та відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, задовольнити скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження та скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконна і підлягає скасуванню. Вказує, що фактично ніякого досудового розслідування не проводилося як видно з матеріалів слідства. Слідчий суддя не дав оцінки тим порушенням і неповноті досудового розслідування, про які неодноразово вказувалось у винесених раніше ухвалах слідчого судді. Вважає, що в діях ОСОБА_8 і ОСОБА_9 є ознаки шахрайства. В результаті чого він позбувся житлового будинку і двох земельних ділянок. Стверджує, що слідчий суддя безпідставно вказав в ухвалі, що під час досудового розслідування у повній мірі виконані вказівки прокурора, допитані всі учасники і що в даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали судового провадження за скаргою ОСОБА_7 , перевіривши ухвалу в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно, ретельно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, та інші.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься у ст. 284 КПК України, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення; встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, та інші.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 190 КК України передбачена відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Відповідно до ч. 2 ст. 190 КК України передбачено відповідальність, за шахрайство, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому.

Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майна та інших злочинів проти власності.

Суб`єктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Верховний Суд у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі №725/6078/14-к вказав, що як випливає зі змісту зазначеної норми кримінального закону та правозастосовної практики, отримання майна за умови виконання якого-небудь зобов`язання належить кваліфікувати як шахрайство в тому разі якщо шляхом обману особа в момент заволодіння цим майном мала на меті його присвоїти, а зобов`язання - не виконувати. Отже, обвинувачення особи у вчиненні шахрайства під час укладення договорів цивільно-правового характеру може мати місце при встановленні умислу особи на заволодіння майном у момент його отримання, а в іншому випадку мова йтиме про відсутність складу цього злочину та наявність цивільно-правових відносин між особами.

Згідно вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

На думку колегії суддів, слідчий при вирішенні питання про закриття кримінального провадження, а слідчий суддя при розгляді скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження дотрималися вказаних вимог закону, висновки слідчого судді про те, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження вмотивована та законна, є обгрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000057 встановлено, що 02.03.2020 ОСОБА_7 оформив довіреність на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на право продажу належних йому на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями та земельних ділянок, розташованих в АДРЕСА_1 ., яка була посвідчена приватним нотаріусом Романівського районного нотаріального округу ОСОБА_10 .

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_7 вказав, що ОСОБА_8 шляхом обману вийшов за межі усної домовленості між ними та замість того, щоб оформити будинок на своє ім`я, оформив згідно наданої довіреності договір купівлі продажу належного ОСОБА_7 будинку та земельної ділянки зі своєю дочкою ОСОБА_9 . Разом з тим, заявником не надано слідчому судді будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин, тоді як довіреністю від 02.03.2020 ОСОБА_7 уповноважив ОСОБА_8 саме на продаж (на умовах на свій розсуд) і підписання в органах нотаріату договори купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, земельної ділянки для будівництва та ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,6566 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Окрім того, в судовому засіданні ОСОБА_7 вказав, що сторони не обумовлювали суму коштів, яка мала бути сплачена скаржнику, та така оплата мала бути проведена після завершення усіх процедур з оформлення будинку та земельної ділянки, що в свою чергу свідчить про виникнення між сторонами цивільно- правових відносин.

З оскаржуваної постанови слідчого від 30.12.2021 вбачається, що слідчим прийнято рішення про відсутність в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, у зв`язку з тим, що в даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини та відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя правильно дійшов до висновку про те, що слідчим у даному провадженні надана належна оцінка зібраним під час досудового розслідування доказам, у повній мірі виконані вказівки прокурора, допитані усі учасники, на яких вказував заявник, тому слідчий дійшов обгрунтованого висновку про те, що в даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини та відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, у зв`язку з чим слідчий суддя залишив без задоволення скаргу ОСОБА_7 за її безпідставністю, з чим також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не дав оцінки порушенням і неповноті досудового розслідування, про які неодноразово вказувалось у винесених раніше ухвалах слідчого судді є безпідставними, оскільки не грунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Слідчим в даному випадку було виконано усі вказівки слідчих суддів в ухвалах про скасування попередніх постанов про закриття провадження та вказівки прокурора прискасуванні таких постанов, слідство проведено повно та об`єктивно. При цьому ОСОБА_7 , вимагаючи скасування постанови та продовження проведення досудового розслідування не зміг пояснити, які саме процесуальні та слідчі дії необхідно додатково провести в даному кримінально провадженні. Посилання апелянта на необхідність проведення одночасного допиту між ним та ОСОБА_11 є безпідставними, оскільки такий допит слідчий намагався провести, однак ОСОБА_12 відмовилися від нього в порядку ст. 63 Конституції, посилаючись на переслідування їх з боку ОСОБА_7 .

Підсумовуючи усе наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що проведення слідчих дій, які мали місце в ході досудового слідства, є достатнім для повного і всебічного досудового розслідування, а також для прийняття зазначеного вище процесуального рішення про закриття цього кримінального провадження. Постанова про закриття кримінального провадження грунтується на вимогах процесуального закону і матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи викладене, підстав для скасування ухвали слідчого судді та постанови слідчого про закриття кримінального провадження, з мотивів наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 406 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 23 травня 2022 року про залишення без задоволення скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого від 30.12.2021 року про закриття кримінального провадження №0000057 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: