Провадження №1-кп/127/323/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. П`ятківка, Бершадського району, Вінницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000044 від 09.05.2022,
ВСТАНОВИВ:

Згідно наказу командира військової від 26.02.2022 року, старший солдат ОСОБА_4 , призначений наказом Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.02.2022 №2, на посаду стрілець-снайпер 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини та з 26 лютого 2022 року зарахований до списків особи складу військової частини.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України.

Однак, старший солдат ОСОБА_4 26.04.2022 об 08:30 будучи військовослужбовцем, діючи умисно, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив військову частину та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 27.05.2022.

За час відсутності у військовій частині старший солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, визнав у повному обсязі, суду повідомив, що після повернення зі служби в частину, йому було надано два дні відпустки, після яких він мав повернутися для подальшого проходження служби. Однак, після пережитих подій під час виконання службових обов`язків, він не зміг морально та фізично повернутися назад в частину, тому був відсутній близько одного місяця, без будь-якого дозволу командира. В подальшому, до нього приїхали працівники поліції та забрали у відділок. Також, повідомив, що має бажання продовжити нести службу, про вчинене шкодує, щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.
Зважаючи на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Суд зважає на те, що обвинувачений раніше не судимий (т.1 а.с. 48), перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 10.01.2018 з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю (т.1 а.с.55), має на утриманні матір похилого віку (т.1 а.с. 59), за місцем проживання характеризується позитивно (т.1 а.с. 60), за час проходження служби зарекомендував себе, як професійний, дисциплінований воїн за що отримав нагороду від командування (т.1 а.с. 56).

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, суд приходить до висновку, що покарання достатнє для перевиховання та виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі на строк, визначений в межах санкції передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України.
При цьому враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнав, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утримані матір похилого віку, наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання та про можливість звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки реальне відбуття покарання обвинуваченим не буде відповідати інтересам суспільства на даний час.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 53, 65-67, 75, 76, 407 КК України, ст. ст. 349 ч. 3, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. На період проходження військової служби контроль за виконанням покладених обов`язків покласти на командира військової частини.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1