Провадження №: 1-кс/755/1397/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" серпня 2022 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 від 08 липня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001361 від 27 вересня 2020 року,
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_3 звернувся зі скаргою на постанову прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 від 08 липня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001361 від 27 вересня 2020 року.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що 07 липня 2022 року він направив прокурорам Дніпровської окружної прокуратури м. Києва у кримінальному провадженні № 0001361 клопотання про проведення слідчих дій, зокрема про проведення слідчих дій за участю потерпілих та/або представників, завчасне повідомлення потерпілого про проведення слідчих дій та надання вказівок у кримінальному проваджені, яке отримане Дніпровською окружною прокуратурою м. Києва того ж дня. Заявник отримав лист заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 № 10.54-50-2911ВИХ-22 від 20 липня 2022 року із додатком постановою прокурора ОСОБА_4 від 08 липня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій.

Зазначену постанову особа, яка подала скаргу, вважає невмотивованою, оскільки відсутнє належне обґрунтування рішення про відмову у відповідності до ст. 110 КПК України.

Із зазначених підстав ОСОБА_3 просить вищевказану постанову прокурора про відмову у задоволенні його клопотання скасувати.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу з підстав у ній наведених та просив задовольнити у повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_4 просила відмовити у задоволенні клопотання, оскільки у постанові вказано, що заявлені потерпілим слідчі дії не проводяться за участі потерпілого, крім того особисто вона здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні лише один місяць. Також вказала, що через дію воєнного стану розслідування у кримінальному провадженні зупинялось.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази, заслухавши потерпілого та прокурора, слідча суддя дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як вбачається з матеріалів, долучених до скарги, 09 серпня 2022 року на підставі розглянутого клопотання ОСОБА_3 про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, останній отримав супровідний лист заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 № 10.54-50-2911ВИХ-22 від 20 липня 2022 року з долученою постановою прокурора ОСОБА_4 від 08 липня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій.

Із скаргою на постанову прокурора від 08 липня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва 15 серпня 2022 року.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 отримав постанову 09 серпня 2022 року, а звернувся до суду 15 серпня 2022 року, ним не пропущено строки для оскарження постанови про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Правова природа проваджень, які здійснюються слідчим суддею, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед прокурором, слідчим, дізнавачем та обґрунтованість внесеного клопотання.

Таким чином, предметом судового контролю під час розгляду такої категорії скарг є не лише прийняте слідчим, прокурором, дізнавачем рішення за результатом розгляду відповідного клопотання, а й дотримання процесуальних вимог щодо проведення відповідних слідчих (розшукових) дій, які ініціюються перед органами досудового розслідування у кримінальному провадженні.

27 вересня 2020 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0001361, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 296 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

07 липня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до прокурорів Дніпровської окружної прокуратури міста Києва у кримінальному провадженні № 0001361 з клопотанням про проведення слідчих дій.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в даному кримінальному провадженні неодноразово проігноровано клопотання потерпілих щодо вчинення процесуальних (слідчих) дій за участі потерпілих, їх представників, процесуальні (слідчі) дії проводилися без участі потерпілих, їх представників.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 56 КПК України потерпілий має право брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі.

Даному праву кореспондує обов`язок прокурора, дізнавача проводити процесуальні (слідчі) дії за участі потерпілого, представника потерпілого, забезпечити неухильне дотримання вказаних прав потерпілого.

Враховуючи вищевикладене, з метою захисту особи від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування ОСОБА_3 просив про проведення слідчих дій за участю потерпілих та/або представників, завчасне повідомлення потерпілого про проведення слідчих дій та надання відповідних вказівок у кримінальному проваджені.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 93 КПК України ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно ч. 2 ст. 220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Тобто право потерпілого ініціювати проведення слідчих (розшукових) дій є абсолютним, але питання про доцільність та необхідність їх проведення вирішується слідчим, дізнавачем та прокурором, шляхом винесення вмотивованої постанови в порядку вимог ст. 220 КК України.

У ч. 2 ст. 9 КПК України встановлено зобов`язання всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Таке процесуальне рішення слідчий, дізнавач, прокурор приймають з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як зазначено в ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Бєлоусов проти України» заява № 4494/07 від 7 листопада 2013 року у п.55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (див., наприклад, рішення від 19 липня 2012 року у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine), заява № 31939/06, п. 55).

Постановою прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 від 08 липня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 07 липня 2022 року про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0001361.

У мотивувальній частині клопотання прокурор зазначила , що на даний час підстав для залучення потерпілих та/або їх представників у проведення всіх слідчих дій не вбачається, тому, відповідно, і нема підстав для надання таких вказівок дізнавачу. Крім того, нормами КПК України передбачено завчасне повідомлення осіб, яких залучено до проведення слідчих дій, про проведення таких дій.

Дослідивши у судовому засіданні постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , слідча суддя дійшла висновку, що оскаржуване рішення прокурора, з урахуванням положень ст. 36 КПК України, є законним, обґрунтованим, винесеним в межах повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

За положеннями ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, зокрема, доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Так, приймаючи оскаржуване рішення, прокурором викладено зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови та їх обґрунтування, посилання на положення Кримінального процесуального кодексу України, тобто постанова відповідає вимогам пункту 2 ч. 5 ст. 110 КПК України.

Непогодження потерпілого із формулюванням підстав для прийняття постанови не може свідчити про недотримання прокурором вимог щодо наведення належних мотивів відмови та їх обґрунтування.

Слід також звернути увагу, що кримінальне процесуальне законодавство не покладає на прокурора обов`язку проводити усі слідчі (розшукові) дії за участі потерпілого чи його захисників, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути неможливими, недоцільними або ж перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 223 КПК України підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Зі змісту ч. 6 ст. 223 КПК України вбачається, що слідча (розшукова) дія може здійснюватися за клопотанням сторони захисту і проводиться з участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника. Під час проведення такої слідчої (розшукової) дії присутні особи, що її ініціювали, мають право ставити питання, висловлювати свої пропозиції, зауваження та заперечення щодо порядку проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, які заносяться до протоколу.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У той же час ОСОБА_3 як до клопотання, так і до скарги не долучив жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що проведення всіх слідчих дій за участі потерпілих чи їх представників є доцільним та ефективним, що призвело б до виявлення та фіксації нових доказів, що мають значення для встановлення істини у цьому провадженні. Крім того, у клопотанні ОСОБА_3 не ініціює проведення конкретних слідчих дій у кримінальному провадженні, які, за належного обґрунтування, з урахуванням ч. 6 ст. 223 КПК України, були б проведені за його обов`язкової участі.

Таким чином, заявником не дотримані вимоги ч. 1 ст. 22 КПК України, що позбавляє можливості у даному судовому засіданні належним чином оцінити таке клопотання на предмет доцільності та обґрунтованість поданого клопотання.

З огляду на викладене, слідча суддя дійшла висновку, що підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 9, 22, 36, 91, 93, 94, 110, 220, 303-305, 309, 372 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а :
у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 від 08 липня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001361 від 27 вересня 2020 року відмовити.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 14 год 00 хв 29 серпня 2022 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідча суддя: ОСОБА_1