ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4663/20 Номер провадження 11-кп/814/277/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000960, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого, визнано винуватим та засуджено:
-за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Волгодонськ Ростовської області Російської Федерації, українця, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, визнано винуватим та засуджено:
-за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Частково задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 та стягнуто на користь ОСОБА_12 на відшкодування моральної шкоди: з ОСОБА_8 5 000 грн., а з ОСОБА_7 15 000 грн.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, 14 квітня 2020 року приблизно о 17 годині 40 хвилин, в коридорі 8 поверху будинку АДРЕСА_2 , між обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_13 з одного боку та потерпілим ОСОБА_12 , який проживав по сусідству, з іншого боку, на ґрунті неприязних відносин виникла сварка та обопільна бійка. Під час якої ОСОБА_8 умисно наніс потерпілому ОСОБА_12 кілька ударів кулаком в область голови та вкусив його в ділянку грудної клітини справа, чим спричинив легкі тілесні ушкодження у вигляді: саден шкіри тулуба ліворуч. Після чого, ОСОБА_7 схопив удома дерев`яний предмет та умисно наніс ним кілька ударів в область голови та правої руки потерпілого ОСОБА_12 , внаслідок чого спричинив останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: закритого поздовжнього перелому нігтьової фаланги IV-го пальця правої кисті зі зміщенням та забою, набряку ІІ- IV пальців правої кисті, а також легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани м`яких тканин лівої тім`яної ділянки і саден шкіри голови ліворуч.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду відносно нього та ухвалити новий, яким виправдати його.

Зазначає, що ударів ОСОБА_12 не наносив, не кусав, оскільки коли він вийшов з ліфту та намагався пройти до своєї квартири, потерпілий наздогнав його та сам почав наносити удари, від яких він впав і втратив свідомість. При цьому ОСОБА_12 на 15 років молодший за нього, вищий зростом та важчий приблизно на 40 кілограмів, а тому він фізично не міг вкусити його або контактувати з ним.

Вказане підтверджується також показами сусідки, яка бачила у нього з лівої сторони синець під оком, що спростовує показання самого ОСОБА_12 .

Крім того, суд взяв до уваги показання свідків ОСОБА_12 , які є його родичами.

Посилається на хибний висновок суду про те, що начебто він вкусив потерпілого від чого в нього утворилося садно шкіри тулуба праворуч, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження, оскільки у висновку експертизи № 467 від 28.04.2020 вказано, що «садно шкіри тулуба праворуч утворилось від дії умовно гострих предметів, яким могли бути і зуби людини, чи будь який інший предмет з подібною характеристикою».

Про характер такого ушкодження міг повідомити експерт, який проводив дослідження, однак судом було відмовлено в клопотанні про його виклик.

Стверджує, що судовий розгляд здійснений односторонньо, а висновки суду фактично ґрунтуються на показаннях потерпілого ОСОБА_12 , його дружини та доньки, які були учасниками конфлікту.

Заперечує обґрунтованість суми моральної шкоди, стягнуту з нього на користь потерпілого за судовим рішення.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Прокурор та представник потерпілого адвокат ОСОБА_11 заперечити проти доводів апеляційної скарги, вважають вирок суду законним і обґрунтованим. Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 висловили думку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Потерпілий до суду апеляційної інстанції не з`явився, звернувся із заявою, в якій вважає вирок суду законним та обґрунтованим.

Мотиви суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у повній мірі дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження - є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, як того вимагає ст. 374 КПК України.
Доводи ОСОБА_8 про недоведеність його вини за ч. 1 ст. 125 КК України та безпідставне стягнення з нього матеріальної шкоди, через необ`єктивність судового слідства, що виразилося у врахуванні судом показань потерпілого та свідків, які є родичами останнього, недопиті експерта судом, залишенні поза увагою показань свідка про отримання обвинуваченим тілесних ушкоджень, неврахування показань обвинуваченого ОСОБА_8 про втрату ним свідомості та неможливості спричинити тілесні ушкодження потерпілому - є необґрунтованими з огляду на наступне.
Визнаючи винуватим ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд послався на наступні докази: показання потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які в деталях узгоджуються між собою та доповнюють одне одного та підтверджені висновком судово-медичної експертизи №467 від 28.04.2020, відповідно до якої у ОСОБА_12 виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді саден шкіри тулуба ліворуч, а також середньої тяжкості ушкодження у вигляді закритого повздовжнього перелому нігтьової фаланги 4-го пальця правої кисті зі зміщенням та забою, набряку 2-4 пальців правої кисті та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани м`яких тканин лівої тім`яної ділянки і саден шкіри голови ліворуч. При цьому середньої тяжкості тілесні ушкодження могли утворитися від дії дерев`яного предмету, а садна шкіри тулуба праворуч могли бути утворені від дії зубів людини; протокол огляду місця події від 17.04.2020; протоколи проведення слідчих експериментів з участю потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_15 , в яких згідно додаткових висновків судово-медичних експертиз №517 та №518 від 19.05.2020 встановлено відповідність показань вказаних осіб об`єктивним судово-медичним даним.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 колегія суддів вважає правильним, зокрема, потерпілий категорично стверджував, що обвинувачений укусив його за ділянку грудної клітини справа. Такі ж показання він надавав органам досудового розслідування, детально розповідаючи обставини їх отримання під час проведення слідчого експерименту. Про спричинення потерпілому тілесного ушкодження, укусу в районі правого плеча, зазначала і свідок ОСОБА_15 під час слідчого експерименту в ході досудового розслідування, підтвердивши вказані обставини під час надання показань у суді. Хоча свідок ОСОБА_15 є дружиною потерпілого, проте її показання, як і показання потерпілого об`єктивно підтверджуються висновками експертиз. Зокрема, тілесне ушкодження у вигляді садна шкіри тулуба праворуч експерт визначив як легке тілесне ушкодження, яке утворилося від дії умовно гострих предметів, якими могли бути і зуби людини чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою. Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися у строк та при обставинах, вказаних потерпілим та не характерні для утворення при падінні (експертиза №467 від 28.04.2020). В той же час описуючи це ушкодження експерт зазначив: «по середнє-ключичній лінії праворуч, в проекції 3-4-го міжребіря, садно шкіри під бурою кіркою вище рівня шкіри, яке складається з двох на півкіл з просвітленням між собою 2,5 см, розміром 5,0х3,0 см». Матеріали кримінального провадження не містять даних про застосування щодо ОСОБА_12 іншого предмету з подібними характеристиками, про який як альтернативний вказано у висновку експерта.
Також згідно додаткових висновків експертів (№517 та №518 від 19.05.2020) по давності, анатомічній локалізації та механізму, вказаному потерпілим та свідком під час слідчого експерименту, ОСОБА_12 міг отримати легке тілесне ушкодження у вигляді садна шкіри тулуба праворуч.
Як показали свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_19 , потерпілий не нападав на ОСОБА_8 . Більш того, за свідченням свідка ОСОБА_15 , саме обвинувачений під час словесного конфлікту покликав свого старшого сина ОСОБА_7 для участі у бійці та першим почав її.

Судам першої та апеляційної інстанції не надано підтвердження того, що синець під оком у ОСОБА_8 , який наступного дня після конфлікту бачила свідок ОСОБА_17 , був спричинений йому діями потерпілого ОСОБА_12 напередодні, тобто 14.04.2020. Матеріали кримінального провадження не містять висновку судово-медичного експерта, яким би встановлено наявність синця у обвинуваченого, що за характерними ознаками відповідав би строку та обставинам його отримання, про які зазначає обвинувачений ОСОБА_8 . Таким чином, доводи обвинуваченого про втрату свідомості на початку бійки, об`єктивно матеріалами провадження не підтверджуються.

З огляду на викладене, твердження обвинуваченого про те, що судом під час ухвалення обвинувального вироку було взято до уваги лише показання свідка, який є родичем потерпілого та зацікавлений у результатах розгляду справи, є безпідставним.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягала стягненню із обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого, судом першої інстанції дотримано вказаних вимог закону та керівних роз`яснень Пленуму.

Так, при визначенні розміру стягуваної суми грошей на користь потерпілого із обвинуваченого ОСОБА_8 судом враховано душевні та фізичні страждання потерпілого у зв`язку із отриманням ним тілесних ушкоджень, тривалості вимушених змін у житті та необхідності лікування травми, докладання додаткових зусиль для відновлення свого попереднього стану, а також конкретні обставини та тяжкість вчиненого.

Доводи обвинуваченого про недоведеність наявних моральних страждань потерпілого внаслідок дій обвинуваченого є безпідставними.

Вина обвинуваченого у спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 встановлена вироком суду на підставі належних та допустимих доказів. Матеріали кримінального провадження містять докази того, що потерпілий змушений був звертатися за медичною допомогою, проходити обстеження та брати участь у проведенні експертизи. Очевидним є те, що тілесне ушкодження спричиняє біль, а необхідність звертатися до лікарів та експертів вказує на вимушені зміни у житті. Суд першої інстанції, належним чином мотивувавши розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого, врахувавши принципи законності, виваженості та справедливості, обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілому 5 000 грн. заподіяної моральної шкоди.

При перегляді апеляційним судом вироку суду першої інстанції істотних порушень КПК України, що унеможливлювали би прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, не встановлено. Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 в ході апеляційного перегляду вироку суду не знайшли свого підтвердження,а отже скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4