Справа № 183/2340/22
№ 1-кс/183/554/22

У Х В А Л А
29 травня 2022 року м. Новомосковськ
Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Черкаси Черкаської області, українця, громадянина України, заступника командира бойової машини командиру 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив про встановлення досудовим розслідуванням, що молодший сержант ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді заступника командира бойової машини командиру 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником,близько 13 годин 00 хвилин 26 травня 2022 року, перебуваючи в пункті тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника заступника командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 вибути до місця розташування КСП батальйону військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_4 та забезпечити успішне виконання поставленого завдання підрозділу, відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України непокорі, тобто умисному невиконанні наказу, вчиненому в умовах воєнного стану.
26 травня 2022 року ОСОБА_5 затриманий, у порядку ст. 208 КПК України.
27 травня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
В обґрунтування заявленого клопотання стороною обвинувачення зазначено, що встановлені під час досудового розслідування обставини та зібрані докази, свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
Ураховуючи особу підозрюваного, слідчий вважає наявними ризики, визначені п. 1, п.3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, - вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Зокрема, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку слідчого, свідчить те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за які, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.
Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні, відповідно до положень ст. 23 КПК України. Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків або інших підозрюваних. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.
Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний вчиняючи непокору, в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати бойові завдання та наказ командира підрозділу щодо виконання свої службових обов`язків на бойових позиціях в умовах воєнного стану, та у подальшому вибув за межі фактичної зони бойових дій у м. Бахмут Донецької області, в той час як основна частина підрозділу залишилася на територію н.п. Сєвєродонецьк та Лисичанськ Луганської області. Зазначені обставини, фактично містять у собі склад іншого кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 407 - 408 КК України. Більше того, вказаний ризик тісно переплітається із ризиком, що підозрюваний буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки за ним зберігається статус військовослужбовця, і у разі відсутності законних підстав перебування поза межами підрозділу настає кримінальна відповідальність
З урахуванням наявності вказаних ризиків, враховуючи вчинення злочину в умовах воєнного стану, забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вказаним ризикам можливо лише застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть достатньою мірою обмежити свободу його пересування.
Вказує, що грошове забезпечення військовослужбовців, які задіяні до відбиття збройної агресії Російської Федерації станом на теперішній час може сягати до 100 000 грн. на місяць. При цьому, максимальний розмір застави за вчинення тяжкого злочину складає суму грошового забезпечення військовослужбовця за 2 місяці. Дані обставини вказують на те, що застава у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 який підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, в умовах воєнного стану, у зв`язку із чим вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю ним внесення застави у розмірі 450 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Під час судового розгляду прокурор заявлене клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним слідчим у клопотанні письмово.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Вказав на наявність невідповідності між підозрою, та доказами, покладеними в її обґрунтування. Зокрема, в підозрі вказано, що підрозділ, в якому знаходиться ОСОБА_5 повинен відбути до одного населеного пункту, в той час, як з відеозапису, покладеного в обґрунтування підозри, вбачається вказівка іншого населеного пункту. Зазначив, що підозра не є обґрунтованою, частково не ґрунтується, а частково і суперечить матеріалам, покладеним в її обґрунтування. Просив обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Так існують суперечності між відомостями, внесеними в ЄРДР та підозрою. Зокрема, в ЄРДР відомості внесено 22 травня 2022 року, в той час, дія вчинена підозрюваним 26 травня 2022 року. Крім того вказував на те, що виконання наказу призвело б до невідворотних наслідків та було неможливе. Зазначив, що ризики є необґрунтованими. Зокрема, не надано доказів можливості переховування підозрюваного від досудового розслідування та суду. Підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, проходить службу за власним бажанням, добровільно вступив до лав ЗС України, вперше підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та не має бажання переховуватися. Не має можливості впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати слідству. Просив обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або особистої поруки. Зазначив на те, що протоколи допиту свідка ОСОБА_7 є неналежним доказом, а в судове засідання свідок не з`явився. При оголошенні наказу ОСОБА_7 вказав розпорядження, в той час, як в підозрі про розпорядження не вказано.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання. Підтримав позицію захисника. Пояснив, що служить в сьомій роті, а не в першій, як вказано в клопотанні. Також вказав на те, що наказ, відданий ОСОБА_7 виконати неможливо та це призведе до невідворотних наслідків. Вказав на незаконність наказу, послався на незадовільні умови служби та порушення його прав. Зазначив про добровільність вступу до ЗС України, тривалу участь в захисті Батьківщини. Крім того, вказав на незабезпечення матеріально умов для виконання наказу.
Вислухавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, виходжу з такого.
26 травня 2022 року о 17:00 год. ОСОБА_5 затриманий, у порядку ст. 208 КПК України. В судовому засіданні підозрюваний підтвердив час та дату, вказану в протоколі затримання.
Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.
Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.
Ураховуючи зібрані органом досудового слідства докази, зокрема протокол зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, протокол огляду від 27 травня 2022 року, витяг з наказу № 2 від 12 березня 2022 року, досліджений в судовому засіданні відеозапис від 26 травня 2022 року, з якого вбачається віддання наказу ОСОБА_7 , копію військового квитка ОСОБА_5 , в їх сукупності, слідчий суддя вважає обґрунтованою повідомлену ОСОБА_5 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що попередньо кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 402 КК України.
При розгляді доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.
Слідчий суддя, з огляду на позицію сторони захисту та неявку з поважних причин свідка ОСОБА_7 , оцінює критично докази у виді протоколів допиту свідків, в тому числі і ОСОБА_7 , водночас іншими доказами в їх сукупності в цілому доводиться обґрунтованість пред`явленої підозри.
При цьому, посилання підозрюваного та захисника на те, що підозра не є обґрунтованою, не відповідає зібраним доказам та спростовуються протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису від 26 травня 2022 року, протоколом огляду відеозапису від 27 травня 2022 року, з якого вбачається відмова від виконання наказу, оглянутим в судовому засіданні доказом матеріалом відеозапису, з якого вбачається факт віддання наказу. Посилання на те, що наказ був незаконним не впливає на обґрунтованість та розумність підозри на стадії досудового розслідування та розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, оскільки ч. 4 ст. 402 КК України не включає в собі такої ознаки, як законність чи не законність невиконаного наказу та не може бути предметом розгляду слідчим суддею на стадії досудового розслідування, виходячи з розуміння положення Розділу VIII КК України. Крім того, не знайшли свого підтвердження посилання сторони захисту на неузгодженість підозри наданим доказам через вказану локалізацію місця в дослідженому доказі.
Стосовно ризиків, визначених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого, підтриманою прокурором, щодо імовірності їх виникнення, з огляду на особу правопорушника, те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. Про наявність даного ризику свідчить і те, що ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що знаходиться на значній відстані від органу досудового розслідування, а також той факт, що військова частина НОМЕР_1 , у якій ОСОБА_5 проходить службу, на даний час виконує бойові завдання пов`язані із військовою агресією Російської Федерації проти України в Луганській та Донецькій областях.
Також слідчий суддя погоджується з позицією прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний, будучи військовослужбовцем, може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. При оцінці ймовірності даного ризику, слідчий суддя враховує його наявність у сукупності із існуванням ризику летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї, як дійсного військовослужбовця та вчинення кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється в умовах воєнного стану.
Водночас, слідчий суддя вважає недоведеними ризики, передбачені п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обставини, покладені в їх обґрунтування фактично враховуються слідчим суддею при висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, з огляду на відсутність доказів наявності у підозрюваного судимості, пред`явлення органом досудового розслідування підозри за ст.ст. 407 408 КК України, наявність офіційного джерела доходів спростовують доводи слідчого про можливість підозрюваного спробувати вчинити інше кримінальне правопорушення.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено той факт, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та визнаним слідчим суддею доведеними.
Також, слідчий суддя враховує відсутність належних та допустимих доказів наявності стійких соціальних зв`язків, вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить слідчий, те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки відбулися в період триваючої збройної агресії російської федерації, особливо, в бойовій обстановці. Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, слідчий суддя при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Внаслідок чого посилання сторони захисту на відсутність таких доказів не приймає до уваги.
Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України, покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує майновий стан підозрюваного, те що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, яким визначено межі розміру застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину. Однак, слідчий суддя враховує також і дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, ризики, встановлені під час розгляду клопотання, розмір грошового забезпечення військовослужбовців, які задіяні до відбиття збройної агресії російської федерації станом на час розгляду клопотання, внаслідок чого приходить до висновку, що з огляду на характер інкримінованого правопорушення та те, що підозрюваний вчинив злочини в період воєнного стану, застава у межах, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, внаслідок чого визначає заставу у розмірі триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, застосування застави в розмірі, який просить сторона обвинувачення, на думку слідчого судді, буде занадто обтяжливою для підозрюваного та не пропорційно великою у порівнянні з доведеними прокурором ризиками.
У разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідно до встановлених ризиків.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194 КПК України,
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси Черкаської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 липня 2022 року включно у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4».
Визначити розмір застави у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 744 300 (сімсот сорок чотири тисячі триста) гривень 00 копійок.
В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
1) з`являтися на виклики до слідчого, прокурора, суду;
2) не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.
Попередити ОСОБА_5 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а суд вирішує питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Копію ухвали суду надати підозрюваному ОСОБА_5 та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено о 08:15 годині 31.05.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1