Справа № 308/3678/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0000190, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-
встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням, у якому просить скасувати арешт з майна, що був накладений ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 03.11.2021р. в межах КП №0000190 (справа №304/1419/21), а саме з автомобіля марки «Сеат Ібіза», номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке належить ОСОБА_4 і перебуває у користуванні ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області перебувало кримінальне провадження №0000190 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 03.11.2021року у справі №304/1419/21 було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль марки «Сеат Ібіза», номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке належить ОСОБА_4 і перебуває у користуванні заявника. В подальшому була змінена підслідність даного кримінального провадження, і воно було передано для здійснення досудового розслідування П`ятому слідчому відділу (з дислокацією у м. Ужгород) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові. ОСОБА_3 зазначає, що за весь час досудового розслідування, яке триває вже більше 5-ти місяців, слідчим було здійснено всі можливі слідчі дії, які були б необхідними для повного та об`єктивного розслідування правопорушення, зокрема в межах провадження було проведено слідчий експеримент, авто-технічну експертизу, весь цей тривалий час дав можливість слідчому провести весь комплекс інших слідчих та процесуальних дій, необхідних для цього кримінального провадження, і для вчинення яких залучався належний заявнику автомобіль. За результатами здійснення досудового розслідування йому не було вручено жодної підозри у вчиненні злочину, відтак зазначене підтверджує відсутність потреби в існуванні цього арешту. Зазначає, що без можливості використання належного йому на праві користування автомобіля він не маю можливості повноцінно пересуватись в межах області для особистих потреб, зокрема постійні доїзди із Перечинського р-ну села Тур`я Ремета до м.Ужгород, де він постійно працюю є утрудненим. Посилається на те, що вказаний автомобіль із свідоцтвом про його реєстрацію, втратив доказове значення для цього кримінального провадження, проведені з ним всі необхідні слідчі дії підтверджують відсутність необхідності у подальшому його арешті.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. При цьому, подав заяву, згідно якої просив розглянути подане ним клопотання про скасування арешту майна без його участі, просив дане клопотання задовольнити.
Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. 01.04.2022 року подав заяву, відповідно до змісту якої просив провести розгляд клопотання про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження №0000190, без його участі, щодо скасування арешту не заперечує, у зв`язку із відсутністю ознак вчинення кримінального правопорушення у даному випадку. Долучив до матеріалів справи постанову про закриття кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надіслав на електронну адресу суду заяву, у якій повідомив, що 18.03.2022 року органом досудового розслідування прийнято рішення про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, на даний час відсутні підстави для скасування вказаного рішення. Враховуючи наведене проти задоволення клопотання про скасування арешту на майно не заперечує та його розгляд просить провести без участі працівників прокуратури.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям учасників судового провадження фіксування кримінального провадження в суді технічними засобами не здійснювалося.
Дослідивши матеріали клопотання та додані додатки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Із змісту ч.1ст.170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Порядок скасування арешту майна визначений статтею 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч.1 ст.174 ЦПК України).
Поряд з цим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст.174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
При розгляді клопотання встановлено, що П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгород) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000190, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 03.11.2021 року справа №304/1419/21 (провадження 1-кс/304/254/2021) клопотання слідчого у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000190 від 29 жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України про арешт майна задоволено. Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль марки «Сеат Ібіза», номерний знак НОМЕР_1 , яким на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , та яким користується ОСОБА_3 , а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , із забороною відчужувати, користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Із змісту ухвали слідує, що арешт на майно накладено із метою забезпечення збереження речових доказів.
Постановою старшого слідчого П`ятого слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгород) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові Максима Фальшовника від 18.03.2022 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000190 від 29.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, тобто за п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції вимагає, щоб будь-яке втручання органів державної влади у володіння майном відбувалося згідно із законом: відповідно до другого речення першого абзацу цієї статті будь-яке позбавлення власності має здійснюватися «на умовах, передбачених законом»; другий абзац надає державам право здійснювати контроль за користуванням, вводячи в дію «закони».
Будь-яке втручання у мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур (рішення у справі «Лекіч проти Словенії», заява № 36480/07, пункт 95, від 11 грудня 2018 року).
Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду №372/2904/17-ц від 15.05.2019 року арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Із закриттям кримінального провадження втрачається легітимна мета арешту майна як втручання у конвенційне право особи на мирне володіння ним - збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження.
У постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі №727/2878/19 (провадження N 14-516цс19) у пункті 28-32 зроблені наступні правові висновки.
Частини третя та четверта статті 174 КПК України 2012 року регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження. Натомість у цій справі кримінальне провадження закрив постановою слідчий, який згідно з приписами КПК України 2012 року, на відміну від прокурора, не наділений повноваженнями скасовувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування.
Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України 2012 року слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України 2012 року є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.
На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема,під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України 2012 року немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу. З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень, при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, Велика Палата Верховного Суду вважає, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.
Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.
За таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність підстав для скасування вжитого заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, так як кримінальне провадження закрито, а тому відпала потреба у подальшому застосуванні арешту майна.
Дана ухвала у відповідності до ч. 3 ст.309 КПК України оскарженню не підлягає.
Керуючись вимогами ст. 2, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив :

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0000190, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,- задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 03.11.2021 року справа №304/1419/21 (провадження 1-кс/304/254/2021) у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000190 від 29 жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль марки «Сеат Ібіза», номерний знак НОМЕР_1 , яким на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , та яким користується ОСОБА_3 , а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1