ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3428/22 Номер провадження 11-кп/814/2324/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника установи ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8

розглянувши у режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 14.09.2022 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна загальна середня, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, раніше судимого:
- 11.07.2019 Котелевським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до громадських робіт строком сто годин. Знятий з обліку по відбуттю покарання 27.09.2019 року;
- 28.05.2020 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185 КК України до одного року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 27.05.2021 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування призначеного йому покарання по ч.2 ст.185 КК України за вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 28.05.2020 року у виді одного року обмеження волі( заподіяно матеріальних збитків на суму 279,67 грн),
по даній справі засудженому вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 01.07.2021 року за ст. ст. 317 ч. 1, 71, 72 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено спільне подання державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації та замінено ОСОБА_8 невідбуту частину покарання у виді 01 року 10 місяців 18 днів позбавлення волі за вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 01.07.2021 року більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

Ухвалюючи дане рішення, місцевий суд зазначив, що засуджений за період відбування покарання в установі зарекомендував себе з позитивної сторони, не має стягнень, має заохочення, працевлаштований, став на шлях виправлення і до нього можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

У поданій апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду відносно ОСОБА_8 скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання про заміну невідбутого покарання більш м`яким.

Необхідність ухвалення даного рішення прокурор мотивує тим, що, ураховуючи тяжкість вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, поведінку засудженого протягом усього строку відбування покарання, а саме що той отримав лише одне заохочення за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки, що і так є обов`язком засудженого, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про необхідність застосування до засудженого пільги у виді заміни невідбутого покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, пояснення засудженого ОСОБА_8 та представника установи ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
У ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з ухвали, судом першої інстанції вказані вимоги були дотримані належним чином.
Так, ч. 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Частиною 3 статті 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
У ч. 3 ст. 6 КВК України визначено, що основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
У відповідності до п. п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч.1 ст 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.
Так, під час судового розгляду було встановлено, що вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 01.07.2021, ОСОБА_8 було засуджено за ч.1 ст.317, 71,72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 01 місяць.
Тобто, у відповідності до ч.1 ст.317 КК України, ОСОБА_8 засуджено за нетяжке кримінальне правопорушення.
З 01.07.2021 засуджений ОСОБА_8 утримувався в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)».
З 01.09.2022 року засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Божковська виправна колонія (№16)».
Відповідно до подання ДУ «Божковська виправна колонія(№16) засуджений ОСОБА_8 відбув більше 1/3 строку покарання та став на шлях виправлення, працевлаштований різноробочим житлової зони, характеризується позитивно, стягнень не має, має заохочення, під час відбування покарання на профілактичному обліку в установі не перебував.Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. До праці ставиться добросовісно, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Фізкультура і спорт». Вину у вчиненому злочині на час відбування покарання визнав повністю.
Таким чином, шо стосується поведінки засудженого, то колегія суддів приходить до висновку, що її можна віднести до сумлінної та такої, що свідчить про те, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення.
Так, відповідно до правозастосовної практики, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Характеризуючі , засудженого ОСОБА_8 , дані вказують на те, що він став на шлях виправлення, у зв`язку з чим, було досягнуто мети призначеного йому покарання.
З урахуванням зазначеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_8 проявив готовність до самокерованої і правослухняної поведінки, та досяг виправлення, визначеного вимогам ст. 82 КК України, та зробив для себе належні висновки позитивної спрямованості.
Надаючи оцінки наведеним обставинам, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції є обґрунтованим про те, що ОСОБА_8 своєю поведінкою, належним виконанням покладених на нього обов`язків та своєчасним виконанням поставлених завдань довів, що він став на шлях виправлення.
Враховуючи особу засудженого, який позитивно характеризується, участь його в житті установи виконання покарань, позитивне ставлення до праці, наявність двох заохочень, що було підтверджено представником установи під час апеляційного перегляду, та строк відбутого покарання, доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтоване застосування судом ст.82 КК України не заслуговують на увагу.
На думку колегії суддів, заміна призначеного покарання на більш м`яке буде сприяти досягненню мети кримінального покарання, зазначеній у ч. 2 ст.50 КК України, а саме, виправленню засудженого, а також, запобіганню вчиненню ним нових злочинів.
Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що не суперечать фактичним обставинам справи.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення, яке скасуванню з викладених в апеляційній скарзі прокурором мотивів, не підлягає.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2022 року, якою задоволено спільне подання державної установи «Божковська виправна колонія (№16) та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації в інтересах засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі- без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4