Справа № 946/7134/22
Провадження № 1-кс/946/2460/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділення №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Шевченко Мангишлакської області Республіки Казахстан, громадянки України, із середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 305 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні ВП № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 00000982 від 18.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 305 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно 15.10.2022 року, більш точної дати та часу встановити не надалося можливим, громадянка України ОСОБА_5 , перебуваючи у парку м. Болград Одеської області, побачила дикорослі рослини роду коноплі та в цей час у неї виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс. Діючи умисно, незаконно, з метою особистого вживання наркотичного засобу - канабісу, зірвала рослини коноплі та у подальшому зберігала при собі, маючи злочинний умисел, направлений незаконне переміщення через митний кордон України особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу.

Надалі, ОСОБА_5 18.10.2022 року, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне контрабандне переміщення через державний кордон України, слідуючи на автомобілі марки Mercedes моделі Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , через паромний пункт пропуску «Орлівка», сполучення «Орлівка-Ісакча», в зоні діяльності Одеської митниці Держмитслужби, на виїзд з України, де завідомо для неї під устілками взуття, в якому вона була взута, знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, у двох паперових згортках, упакованих за допомогою скотчу, не заявила представникам будь-якого правоохоронного органу про наявність у неї наркотичного засобу, тим самим заявила про відсутність у неї товарів, які під час переміщення через митний кордон України підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження, не задекларувавши зазначену речовину у встановленому порядку при здійсненні митного контролю.

Проте, злочинний умисел ОСОБА_5 на контрабандне переміщення особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу з України до Турції, не був доведений до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки 18.10.2022 року приблизно о 17:30 год., під час здійснення митного контролю та проведення митного огляду, співробітниками Одеської митниці Держмитслужби виявлено та вилучено приховану у зазначений вище спосіб, подрібнену речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, яку вона незаконно намагалася перемістити через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Згідно експрес-аналізу, виявлена і вилучена у ОСОБА_5 за вищевикладених обставин речовина містить особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 06.05.2000 року № 770, канабіс віднесено до Списку № 1 ОСОБА_9 як особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 305 КК України, за ознаками: закінчений замах на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу, тобто його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

18.10.2022 року підозрювану ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19.10.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 305 КК України, за ознаками: закінчений замах на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу, тобто його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Як посилається слідчий у своєму клопотанні, відповідно до п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на учасників у вказаному кримінальному провадженні, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, забезпечення виконання процесуальних дій.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити. Прокурор зазначив, що наявні всі підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із обґрунтованістю підозри та підтвердженням наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на учасників у вказаному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор звернув увагу, що підозрювана ОСОБА_5 підозрюється в тяжкому злочині, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років та є підстави вважати, що при обрані більш м`якого запобіжного заходу може вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, прокурор додав, що найближчим часом буде вирішуватися питання щодо передачі кримінального провадження за підслідністю.

Підозрювана в судовому засіданні зазначила, що дійсно вчиняла дії, про які йдеться у клопотанні. Зазначила, що речовину знайшла у парку, зірвала, висушила, склала в пакет та сховала у взуття, перевозила з собою. З запобіжним заходом не згодна. Додала, що проживає разом з матір`ю 1948 року народження, яка є інвалідом та за якою необхідно доглядати, а також працює реалізатором товару на ринку та їй необхідна можливість працювати, щоб забезпечувати себе та мати, з якою проживає. Фактично проживаючоїза адресою: АДРЕСА_2 , вже багато років.
Захисник проти клопотання слідчого заперечував повністю. Зазначив, що порушено принципи підслідності, враховуючи, що у витягу з ЄРДР органом досудового розслідування зазначено Ізмаїльський РВП ГУНП в Одеській області, а відповідно до ч. 2 ст. 216 КПК України досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтею 305 КК України, здійснюють слідчі органи безпеки, у зв`язку з чим вважає, що підозра взагалі необґрунтована. Раніше підозрювана ніколи до кримінальної відповідальності не притягувалась, має позитивну характеристику, працевлаштована, має постійне місце проживання, де проживає разом з матір`ю 1948 року народження, яка є інвалідом. Ризики не доведені, підстави для обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні. Крім того, додав, що експрес-тест не передбачений чинним законодавством та не є належним доказом, а відповідної експертизи щодо речовини немає, а отже немає належних доказів щодо встановлення ваги та виду вилученої речовини.

Вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, а також оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Встановлено, що у провадженні ВП № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 00000982 від 18.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 305 КК України.

18.10.2022 року підозрювану ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19.10.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 305 КК України, за ознаками: закінчений замах на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу, тобто його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 305 КК України, за ознаками: закінчений замах на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу, тобто його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та який карається позбавленням волі до восьми років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у інкримінованому їй діянні підтверджується зібраними на даний час в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 18.10.2022 року; повідомлення інспектора Одеської митниці ОСОБА_10 №35 від 18.10.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 18.10.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 18.10.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 18.10.2022 року; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення у порядку ст. 208 КПК України від 18.10.2022 року та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у тому числі, приймаються до уваги, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, наявність судимості, тощо.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини справа "Нечипорук і Йонкало проти України" термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34). Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Слідчий суддя приходить до висновку, що за даних обставин, на даній стадії кримінального провадження достатньо доказів, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Як зазначено слідчим та прокурором, підставою для обрання до підозрюваній запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення), що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Проте, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; відсутність у підозрюваного офіційного постійного місця роботи, доведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

При цьому, частина 1 ст.183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 178 УПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Слідчий суддя вважає, що слідчим, прокурором доведено ризики того, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи про міру покарання, яка може бути застосована до неї, оскільки у разі визнання ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 305 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років, враховуючи тяжкість покарання що їй загрожує, вона може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик незаконного впливу на учасників у вказаному кримінальному провадженні, свідків, слідчим та прокурором не доведений.

При цьому, виходячи з вказаного, враховуючи, обґрунтованість підозри в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 305 КК України, наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, оцінюючи в сукупності обставини визначені ч.1 ст.178 КПК України, враховуючи пояснення, позицію слідчого та прокурора, а також, вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваної, винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, вік підозрюваної, соціальні зв`язки підозрюваної, те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, проживає разом з матір`ю 1948 року народження, яка є інвалідом та за якою необхідно доглядати, а також те, що підозрювана працює реалізатором товару на ринку та їй необхідна можливість працювати, щоб фінансово забезпечувати себе та мати, з якою проживає, крім того, винною визнала себе, слідству допомагає, на думку слідчого судді, достатнім буде застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема, домашнього арешту у період часу з 20:00 години до 06:00 години наступної доби, з покладенням обов`язків, визначених у ч.5 ст.194 КПК України для забезпечення можливості працювати та фінансово забезпечувати себе та матір інваліда, з якою проживає.

Таким чином, слідчим та прокурором не доведено у даному випадку, з урахуванням зазначених вище обставин у сукупності, необхідності застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не обґрунтовано неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, а саме - запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною їй залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 20:00 години до 06:00 години наступної доби.

Крім того, слідчий суддя наголошує, що обрання запобіжного заходу не має на меті покарання підозрюваного, а обраний запобіжний захід має слугувати забезпеченням виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням ризикам, встановленим статтею 177 КПК України.

Строки запобіжного заходу не можуть перевищувати строків досудового слідства, в зв`язку з чим запобіжні заходи можуть бути застосовані відповідно до строку закінчення досудового слідства.

Щодо тверджень захисника про порушення принципу підслідності здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 КПК України, генеральний прокурор (особа, яка виконує його обов`язки), керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування або за наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють функціонування відповідного органу досудового розслідування чи здійсненням ним досудового розслідування в умовах воєнного стану.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, крім іншого, вносяться відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що правова кваліфікація вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, визначена за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 305 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 216 КПК України, досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтею 305 КК України, здійснюють слідчі органи безпеки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він зобов`язаний протягом п`яти днів з дня встановлення таких обставин письмово повідомити про них прокурора та проводити розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.

Прокурор розглядає письмове повідомлення слідчого протягом десяти днів з дня його отримання та в разі підтвердження наведених у ньому обставин зобов`язаний прийняти постанову про визначення підслідності.

Прокурор у разі самостійного встановлення обставин, що свідчать про необхідність визначення іншої підслідності, протягом десяти днів з дня встановлення таких обставин зобов`язаний прийняти постанову про визначення підслідності.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 розглядається слідчим суддею 20.10.2022 року, а відповідно до витягу з ЄРДР, відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 18.10.2022 року.

Крім того, слід зауважити, що КПК не передбачає вимоги дотримання правил підслідності при внесенні відомостей до ЄРДР. Стаття 214 КПК не містить вимоги про дотримання при внесенні відомостей до ЄРДР правил підслідності і вказівки на можливість не вносити відомості, якщо кримінальне правопорушення не підслідне органу.

Законодавець, розподіливши кримінальні правопорушення в межах підслідності різних органів досудового розслідування, виходив із презумпції, що саме цей орган здатний здійснити належне досудове розслідування кримінальних проваджень щодо зазначеного переліку кримінальних правопорушень: у силу характеристик кримінального правопорушення, організаційних можливостей органу, звичаїв, потреб у спеціалізації тощо.

Законом резюмується, що досудове розслідування має здійснюватися із дотриманням правил підслідності.

Для констатації неефективності досудового розслідування необхідна оцінка досудового розслідування для того, щоб прийняти рішення про доручення здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу.

Наявність відповідних відомостей, які стосуються конкретного кримінального провадження, щодо його неефективності відповідним прокурором може бути встановлена на будь-якій стадії досудового розслідування, у тому числі і на його початку, та бути підставою для прийняття рішення в порядку та відповідно до вимог ч. 5 ст. 36 КПК.

Надання прав, покладення обов`язків та визначення обсягу відповідальності за своєю юридичною природою потребує письмової форми заради уникнення суб`єктивізму та забезпечення правової визначеності.

У кожному конкретному випадку наявність таких підстав має бути обґрунтована у відповідній постанові прокурора, адже зміна передбаченої законом підслідності, як видається, має розглядатися як екстраординарна процедура порівняно із загальним порядком визначення підслідності, за яким вирішення цього питання є предметом законодавчого регулювання, а не предметом дискреції.

Відповідна постанова Генерального прокурора, керівника обласної прокуратури, їх перших заступників та заступників про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування має відповідати вимогам ст. 110 КПК, у тому числі бути вмотивованою, надавати обґрунтоване пояснення щодо фактичних та юридичних підстав прийнятого рішення.

Вказаного висновку дійшла об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 24.05.2021 у справі № 640/5023/19 (провадження № 51-2917кмо20).

Враховуючи викладене та приписи ч.2 ст.218 КПК України, беручи до уваги, що у даному кримінальному провадженні постанова про визначення підслідності в матеріалах відсутня, однак, звертаючи увагу на строки внесення відомостей про кримінальне правопорушення та строки розгляду даного клопотання, а також пояснення прокурора надані в судовому засіданні, дає можливість слідчому судді дійти висновку про те, що на момент розгляду вказаного клопотання, підстав для визнання очевидно недопустимими доказів та повідомлення про підозру з мотивів порушення підслідності, немає.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого відділення №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною їй залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 20:00 години до 06:00 години наступної доби до 16 грудня 2022 року.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду або з визначеною періодичністю;

2) не відлучатися за межі місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду з 20:00 години до 06:00 години;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) не відлучатися за межі Ізмаїльського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 16 грудня 2022 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 21.10.2022р. о 09:50 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1