Справа № 303/7402/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

08.06.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисника, адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 , та її представника, адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/34/22, за апеляційними скаргами, які подали прокурор ОСОБА_10 , та захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 грудня 2021 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, пенсіонера, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць.

Вироком ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 , на користь потерпілої ОСОБА_8 , моральну шкоду у розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

28 серпня 2021 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у першому під`їзді будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно наніс один удар дерев`яною битою у ділянку голови та один удар у стегна ОСОБА_8 , у результаті чого, ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у виді синця в середній третині лівого стегна, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я та стійку втрату працездатності. Спричинені ОСОБА_8 тілесні ушкодження, у виді струсу головного мозку, забійної рани потиличної ділянки, які виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, яким може бути дерев`яна бита, відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 6 але не більше 21 день.
Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковано за частиною 2 статті 125 КК України, тобто умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій, вважає, що вирок суду є незаконним, і таким, що підлягає скасуванню через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. На думку апелянта, місцевим судом не взято до уваги такі обставини : відомості, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема суспільні риси (його відношення до дотримання встановлених правил поведінки у суспільстві, що підтверджується неодноразовим повідомленням органів поліції про його антигромадську поведінку); стосунок обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення (невизнання вини та перенесення її на інших осіб); його ставлення до заподіяної шкоди (у суді першої інстанції вона повністю не відшкодована); ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Апелянт вважає, що місцевим судом не обґрунтовано, чому не взято до уваги дані, що свідчать про те, що ОСОБА_6 характеризується негативно. Просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким обвинуваченому ОСОБА_6 призначити покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , вказує на те, що вирок є незаконним у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, - просить його скасувати. Стверджує, що суд першої інстанції безпідставно провів підготовче судове засідання. На його думку, права обвинуваченого були порушені, адже ОСОБА_6 було позбавлено права на захист на стадії досудового розслідування. Вважає, що вина його підзахисного у вчиненні кримінального правопорушення є недоведеною. Покази свідків, на думку апелянта, є неналежними доказами у кримінальному провадженні, адже всі є зацікавленими особами, які перебувають між собою у родинних відносинах. Окрім цього, адвокат ОСОБА_7 стверджує, що в оскаржуваному вироку взагалі не вказано позитивні характеризуючі дані про особу обвинуваченого, що свідчить про необ`єктивність позиції суду. Між тим, щодо цивільного позову, апелянт вважає, що такий немає жодного правового підґрунтя, адже сума моральної шкоди є надуманою і абсолютно необґрунтованою. Просить вирок скасувати та ухвалити виправдувальний вирок.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду : обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту й заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурорки ОСОБА_10 ; прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_8 та її представника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу прокурорки й заперечували щодо задоволення апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг прокурорки ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_7 не має.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 в умисному спричиненні потерпілій ОСОБА_8 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ґрунтується на сукупності наведених у вироку доказів, безпосередньо досліджених під час судового розгляду місцевим судом кримінального провадження.

У тому числі, винуватість ОСОБА_6 підтверджується такими доказами.
Із показань потерпілої ОСОБА_8 убачається, що 28 серпня 2021 року саме обвинувачений ОСОБА_6 спричинив їй тілесні ушкодження дерев`яною битою. У той вечір вона проводжала гостей, які були у неї вдома. Повертаючись із вулиці додому зі своїм сином, несподівано зі своєї квартири вийшов обвинувачений і намагався дерев`яною битою вдарити її сина, той відмахнувся, після чого обвинувачений наніс їй удар по голові, вона схопилася за голову, наступний удар відчула по нозі і впала. Син відразу почав їй допомагати, а обвинувачений одразу ж сховався у належній йому квартирі. Перебуваючи в шоковому стані, син почав грюкати у двері квартири ОСОБА_6 , однак обвинувачений двері не відчиняв. Вони разом викликали швидку допомогу та зателефонували до поліції. Потерпіла також ствердила, що її сім`я раніше товаришувала з сім`єю обвинуваченого, однак останні два-три роки він поводиться неадекватно, зокрема коли перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Вони неодноразово зверталися у правоохоронні органи щодо його неправомірних дій, був випадок, коли обвинувачений застосував стосовно неї електрошокер. При цьому, він завжди говорить, що ви нічого не доведете, оскільки він колишній працівник поліції. Щодо заявленого цивільного позову потерпіла пояснила, що тривалий час перебувала на лікуванні, погано себе почувала, що спричинило їй моральні страждання, які вона оцінює у 100000 гривень та просить стягнути з обвинуваченого саме цю суму коштів.

Допитані судом першої інастанції свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтвердили, що обвинувачений останнім часом зловживає алкогольними напоями і в стані сп`яніння поводиться неадекватно. Вони неодноразово зверталися в правоохоронні органи з цих підстав.

Так, із показань свідка ОСОБА_11 убачається, що раніше неодноразово виникали конфлікти з обвинуваченим, який у стані сп`яніння здійснює постріли з наявної у нього зброї. 28 серпня 2021 року вона (свідок) поверталася від батьків і їй зателефонував брат, який повідомив, що обвинувачений ударив їх маму (потерпілу) дерев`яною битою, у зв`язку з чим вони викликали швидку медичну допомогу та працівників поліції. Приїхавши на місце події, вона побачила маму з розбитою головою. У цей момент обвинуваченого опитували працівники поліції, на її адресу він вигукнув: «Нічого ви не доведете!». Свідок підтвердила, що майже два роки тому, вона дійсно писала sms-повідомлення дочці обвинуваченого, щоб вони прийняли міри до нього, оскільки він у стані сп`яніння поводиться неадекватно.

Із показань свідка ОСОБА_12 убачається, що 28 серпня 2021 року увечері вони проводжали гостей, він почув крики у під`їзді. Спустившись на поверх, де проживає обвинувачений побачив, як останній із дерев`яною битою в руках заходить до своєї квартири. На той момент його жінці вже було спричинено тілесні ушкодження.

Із показань свідка ОСОБА_13 убачається, що у свідка з обвинуваченим склалися неприязні стосунки, оскільки він неодноразово погрожував його родині, бив його дружину. 28 серпня 2021 року приблизно о 22 годині він почув шум у під`їзді і заглянув у віконце дверей. Свідок підтвердив, що чітко бачив як обвинувачений дерев`яною битою б`є потерпілу. Відразу ж він не вийшов у коридор, оскільки налякався, так як обвинувачений міг і йому спричинити тілесні ушкодження.

Із показань свідка ОСОБА_15 убачається, що увечері 28 серпня 2021 року свідок зі своєю мамою ОСОБА_8 , проводжали гостей. Зайшовши до під`їзду будинку, в якому проживають, побачив обвинуваченого, який стояв біля дверей належної йому квартири і тримав у руці биту (чи якусь палицю, точно не роздивився). Обвинувачений спочатку намагався нанести йому удар, але свідок відмахнувся. Після чого обвинувачений наніс удар битою по голові його матері (потерпілій), яка стояла поруч. Чітко не пам`ятає, чи був спричинений удар по нозі, оскільки сам перебував у шоковому стані. Вся подія тривала 2-3 хвилини, після чого обвинувачений сховався у належній йому квартирі. На виклик приїхали працівники поліції та швидка медична допомога. Додатково повідомив, що обвинувачений останнім часом у стані алкогольного сп`яніння поводиться агресивно. Це не перший випадок конфліктної ситуації між ним та мешканцями будинку.

Із показань свідка ОСОБА_16 убачається, що 28 серпня 2021 року приблизно о 21 годині свідок почула грюкіт дверей у своєму під`їзді. Вийшовши на балкон побачила, як потерпіла та її син заходять у сусідній під`їзд, у якому вони проживають. У цьому ж під`їзді проживає обвинувачений. Після чого, вона зайшла у кімнату і не чула більше ніякого шуму. Через декілька хвилин побачила на вулиці потерпілу, членів її родини, швидку медичну допомогу та працівників поліції. Також, пояснила що ні з потерпілими, ні з обвинуваченим не сварилася. Не бачила, щоб обвинувачений комусь спричиняв тілесні ушкодження.

Із протоколу прийняття заяви-повідомлення про кримінальне правопорушення убачається, що 28 серпня 2021 року потерпіла звернулася з повідомленням про спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_6 .

Із висновку експерта Мукачівського районного відділення судово-медичної експертизи № 273/2021 від 09 вересня 2021 року, убачається, що потерпілій ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження, у виді синця в середній третині лівого стегна, який відноситься до групи легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я та стійку втрату працездатності. Тілесні ушкодження, у виді струсу головного мозку, забійної рани потиличної ділянки, які виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, яким може бути дерев`яна бита, відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 6 але не більше 21 день.

Із повідомлень про виклик працівників поліції та відповідної реєстрації ІП «Єдиний облік» убачаються факти неодноразових звернень мешканців будинку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо його неправомірних дій, чим у свою чергу підтверджується і факт неприязних відносин між обвинуваченим та мешканцями будинку за місцем його проживання, у тому числі родиною потерпілої ОСОБА_8 .

Апеляційний суд, давши оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, вважає, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 про його невинуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, уваги не заслуговують і відхиляє їх як такі, що направлені на його ухилення від відповідальності за вчинене кримінально-каране діяння, так як вони спростовуються сукупністю безпосередньо досліджених місцевим судом у судовому засіданні доказів.

При оцінці доказів та доводів апеляційної скарги також ураховується те, що в справі відсутні які-небудь дані про те, що у потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , були підстави для обмови ОСОБА_6 . Показання цих осіб, колегія суддів вважає логічними, послідовними, такими, що не містять суперечностей і такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв їх до уваги, надавши їм перевагу та визнавши їх достовірними, і також приймає їх до уваги.

При цьому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дав критичну оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_6 щодо його невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Також суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_16 , пославшись на те, остання не була безпосереднім очевидцем події, а саме не була очевидцем спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 , а тому її показання не спростовують доводів потерпілої.

Обгрунтовано суд першої інстанції визнав недоведеною позицію обвинуваченого щодо стану алкогольного сп`яніння потерпілої та її сина, оскільки висновок експерта Мукачівського районного відділення судово-медичної експертизи не містить відомостей щодо такого стану (алкогольного сп`яніння ) потерпілої.

Разом із тим, знайшли своє підтвердження і висновки суду першої інстанції про те, що доводи захисника про ненадання матеріалів досудового розслідування, у порядку статті 290 КПК України, на стадії досудового розслідування, спростовані розпискою від 13 вересня 2021 року, відповідно до якої підозрюваний ознайомився та отримав копії матеріалів дізнання.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що наявні у матеріалах кримінального провадження та вищенаведені докази в їх сукупності, які є достовірними, допустимими, зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, у тому числі із врахуванням вимог ст. ст. 85-89 КПК України, підтверджують винуватість ОСОБА_6 в умисному спричиненні потерпілій ОСОБА_8 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України кваліфіковані правильно.

Перевіркою справи в апеляційному порядку не виявлено порушень норм Конституції України, у тому числі передбачених статтею 62 Конституції України, норм Кримінального процесуального кодексу України, які тягнуть скасування вироку з направленням справи на новий судовий розгляд, у тому числі істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення у частині доведеності вини та кваліфікації дій ОСОБА_6 , і, зокрема, порушення права особи на захист.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника про те, що вирок є незаконним та необґрунтованим апеляційний суд відхиляє, оскільки суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження, в повному обсязі дослідив надані як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, докази.

Висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні цього кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, які суд проаналізував та дав їм оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

На підставі наведеного доводи апеляційної скарги захисника про те, що вина його підзахисного у вчиненні кримінального правопорушення є недоведеною, а покази свідків, є неналежними доказами у кримінальному провадженні, адже всі є зацікавленими особами, які перебувають між собою у родинних відносинах, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, оскільки не підтверджені жодними доказами, а навпаки спростовані наявними в матеріалах кримінального провадження та наведеними вище доказами.

Як такі, що не знайшли свого підтвердження, оскільки не підтверджені жодними доказами та спростовані наведеним вище, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції безпідставно провів підготовче судове засідання, а ОСОБА_6 було позбавлено права на захист на стадії досудового розслідування.

З матеріалів кримінального провадження також убачається, що судом досліджені всі докази, клопотання про дослідження яких були заявлені суду.

Доводи апеляційної скарги прокурорки про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 призначено занадто м`яке покарання, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Так, згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними статтею 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно п. 2 вказаної Постанови, усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання вимоги вказаних вище статтей Кримінального кодексу були дотримані, оскільки при призначенні покарання судом першої інстанції у достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

Так, з вироку вбачається, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України покарання судом першої інстанції взято те, що це кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків; дані про особу обвинуваченого раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, є пенсіонером; відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 обґрунтовано призначено покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді арешту на строк 1 місяць.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання колегія суддів вважає таким, що відповідає як характеру та ступеню вчинених ОСОБА_6 кримінально-карних діянь, так і особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, сприятиме досягненню основної мети виховання обвинуваченого у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав як для призначення ОСОБА_6 більш суворого, так і для пом`якшення призначеного судом першої інстанції, покарання.

Доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення про незаконність вироку у частині призначеного ОСОБА_6 покарання у зв`язку з його невідповідністю ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, - апеляційний суд, з огляду на ведене вище відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищенаведеним.

Із цих підстав, як такі, що жодним чином не впливають на вид та строк призначеного ОСОБА_6 покарання, апеляційний суд не бере до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що при призначенні ОСОБА_6 покарання суд не взяв до уваги такі обставини як: відомості, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема суспільні риси (його відношення до дотримання встановлених правил поведінки у суспільстві, що підтверджується неодноразовим повідомленням органів поліції про його антигромадську поведінку); стосунок обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення (невизнання вини та перенесення її на інших осіб); його ставлення до заподіяної шкоди (у суді першої інстанції вона повністю не відшкодована); ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Апелянт вважає, що місцевим судом не обґрунтовано, чому не взято до уваги дані, що свідчать про те, що ОСОБА_6 характеризується негативно.

При оцінці доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення про те, що судом належним чином не оцінено ступінь тяжкості кримінального правопорушення та його санкцію, обставини вчинення кримінального правопорушення, відомості, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_6 з негативної сторони, - апеляційний суд звертає увагу на те, що судом першої інстанції при вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання взято до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а відтак апеляційний суд визнає ці доводи апеляційної скарги такими, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції у частині призначеного покарання.

Тому, доводи апеляційної скарги про скасування вироку у частині призначеного ОСОБА_6 покарання та ухвалення нового із призначенням обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді арешту на строк 6 місяців, відхиляються.

При цьому, із урахуванням наведеного вище, як такі, що жодним чином не впливають на висновки суду в частині призначення ОСОБА_6 покарання та не свідчать про необ`єктивність суду чи неповноту судового розгляду, апеляційний суд визнає такими, що не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що в оскаржуваному вироку взагалі не вказано позитивні характеризуючі дані про обвинуваченого.

Крім того, обґрунтованими й належним чином умотивованими колегія суддів вважає і висновки суду першої інстанції при вирішенні цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 розміру моральної шкоди.

Так, апеляційний суд вважає, що при визначенні розміру моральної шкоди, спричиненого потерпілій ОСОБА_8 , суд першої інстанції належним чином врахував вимоги ст. 23 ЦПК України, характер і обсяг душевних страждань, яких зазнала потерпіла, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, глибину немайнових втрат.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції належним чином взяв до уваги засади розумності, виваженості та справедливості, а також душевні та моральні страждання потерпілої, конкретні обставини заподіяння шкоди, і дійшов обґрунтованого висновку про те, що моральна шкода в розмірі 20 000 грн буде достатньою компенсацією за понесені потерпілою моральні та душевні страждання, і у свою чергу обґрунтовано задовольнив цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 частково.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про те, що сума моральної шкоди є надуманою й абсолютно необґрунтованою, апеляційний суд відхиляє як такі, що також не знайшли свого підтвердження.

Разом із тим, істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого у кримінальному провадженні судового рішення (вироку), та які б слугували безумовною підставою для його скасування, у тому числі й із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Тому, апеляційні скарги, доводи яких є безпідставними та необґрунтованими, задоволенню не підлягають, а вирок як законний та обґрунтований підлягає залишенню без зміни.

Відхиляючи доводи апеляційних скарг та приймаючи судове рішення, апеляційний суд також звертає увагу на те, що сторонами кримінального провадження апелянтами у підтвердження доводів поданих ними апеляційних скарг не заявлялось жодних клопотань про обсяг доказів, які підлягають дослідженню апеляційним судом.

Клопотання ОСОБА_6 про застосування щодо нього амністії та звільнення від призначеного покарання на підставі п. «ґ» ст. 1 законопроекту «Про амністію з нагоди 30-ї річниці незалежності України» № 5249-1, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такий не прийнятий у цілому та відповідно не набрав чинності, а тому не підлягає застосуванню, що в свою чергу свідчить про безпідставність цього клопотання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги, які подали прокурорка Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_10 та захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 грудня 2021 року щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: