Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/4628/22
У Х В А Л А
І МЕ Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року місто Київ
Подільський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу захисника ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва, щодо неповернення тимчасово вилученого майна

У С Т А Н О В И В :
До Подільського районного суду м. Києва звернувся зі скаргою адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 0000202 від 02.09.2021.
В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва у справі № 758/1392/22 від 31.01.2022 надано дозвіл на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення: комп`ютерної техніки, носіїв інформації, ПЕОМ, ноутбуків, планшетів за допомогою яких здійснюється організація інтернет-казино Trueflip.io, за допомогою яких гравці отримують доступ до інтернет-казино Trueflip.io, а також які містять інформацію щодо обсягу коштів інтернет-казино Trueflip.io; документів, які містять відомості щодо клієнтів та боржників інтернет-казино Trueflip.io; грошових коштів, отриманих від здійснення грального бізнесу; документів, чорнових записів або будь-яких інших записів щодо організації та здійснення грального бізнесу (правила гри, фінансові звіти тощо) інтернет-казино Trueflip.io; модемів та інших пристроїв для виходу в мережу Інтернет; ключів до системи «Клієнт-Банк»; флеш-карток, карт пам`яті, програмно-апаратного обладнання та магнітних носіїв інформації, на яких міститься інформація щодо діяльності інтернет-казино Trueflip.io.
09 лютого 2022 року під час проведення обшуку було вилучено майно, а саме: ноутбук «Леново» s/n WBO3299279 p/n 59308992 m/n WBO1092115, чорного кольору та зарядний пристрій до нього, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , яка проживає за вказаною адресою разом з ОСОБА_8 .
Адвокатом АО «Міллер» ОСОБА_3 до Подільської окружної прокуратури м. Києва подано клопотання з вимогою повернути ОСОБА_5 ноутбук «Леново» s/n WBO3299279 p/n 59308992 m/n WBO1092115, чорного кольору та зарядний пристрій до нього.
У відповідь на вказане клопотання було отримано лист від заступника керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва, в якому вказано, що в ході проведення обшуку вилучено речі та документи, дозвіл на вилучення яких прямо надано в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку. Вказане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України та є речовим доказом у кримінальному провадженні. Враховуючи вищевикладене, зазначене майно відповідно до ст. 236 КПК України не вважається тимчасово вилученим майном.
Скаржник не погоджується з позицією органу досудового розслідування, оскільки в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку прямо не прописано та не індивідуалізовано речі, які повинні бути вилучені під час проведення обшуку, а отже, такі речі вважаються тимчасово вилученим майном та протиправно не повернуті власнику.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав із підстав, наведених в ній, та просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, вказав, що скарга подана на бездіяльність прокурора, в той час, як процесуальні рішення в кримінальному провадженні приймає слідчий.
Слідчий суддя, вивчивши скаргу з доданими до неї документами та заслухавши думку сторін, приходить до наступного висновку.
За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора.
Судом встановлено, що у провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження за №0000202 від 02.09.2021року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 203-2 КК України, за фактом того, що група осіб організувала діяльність інтернет-казино Trueflip.io та ІНФОРМАЦІЯ_1 на відповідних однойменних веб-ресурсах, з метою надання доступу до азартних ігор в електронному (віртуальному) казино, комп`ютерних симуляторів гральних автоматів, що здійснюється без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності.
31 січня 2022 року ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , яка на праві власності належить ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення: комп`ютерної техніки, носіїв інформації, ПЕОМ, ноутбуків, планшетів за допомогою яких здійснюється організація інтернет-казино Trueflip.io, за допомогою яких гравці отримують доступ до інтернет-казино Trueflip.io, а також які містять інформацію щодо обсягу коштів інтернет-казино Trueflip.io; документів, які містять відомості щодо клієнтів та боржників інтернет-казино Trueflip.io; грошових коштів, отриманих від здійснення грального бізнесу; документів, чорнових записів або будь-яких інших записів щодо організації та здійснення грального бізнесу (правила гри, фінансові звіти тощо) інтернет-казино Trueflip.io; модемів та інших пристроїв для виходу в мережу Інтернет; ключів до системи «Клієнт-Банк»; флеш-карток, карт пам`яті, програмно-апаратного обладнання та магнітних носіїв інформації, на яких міститься інформація щодо діяльності інтернет-казино Trueflip.io.
В ходу проведення обшуку 09 лютого 2022 року було вилучене майно, а саме: ноутбук «Леново» s/n WBO3299279 p/n 59308992 m/n WBO1092115, чорного кольору та зарядний пристрій до нього.
Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.
Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах Іммобіліаре Саффі проти Італії (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).
ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі Антріш проти Франції , від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та Кушоглу проти Болгарії (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).
У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі East/West Alliance Limited проти України (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі Спорронг та Льон рот проти Швеції (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).
Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.
Враховуючи вказані норми кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене майно, відповідно до протоколу обшуку, на поверненні якого наполягає скаржник, підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 31.01.2022. Відтак, вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.
За вказаних обставин, під час судового розгляду даної скарги за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності особи, в інтересах якої було подано дану скаргу, обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права.
Також, слідчим суддею встановлено, що на даний час забезпечується справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, яка подала скаргу та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.
На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак, у задоволенні вимог скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва, щодо неповернення тимчасово вилученого майна відмовити;
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді;
Повний текст Ухвали буде виготовлений протягом п`яти днів.

Cлідчий суддя ОСОБА_9