Справа № 462/1413/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/657/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 рокуколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Залізничного районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року перебуває обвинувальний акт, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031 від 06.03.2021 по обвинуваченню ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор подала клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року продовжено строк дії обраного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 25.09.2022 включно.

Визначено обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , кожному окремо розмір застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681000 грн.

У разі внесення застави покласти на обвинувачених наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою, не відлучатись із м. Львова та області без дозволу суду, утримуватися від спілкування із потерпілими зокрема з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Своє рішення суд мотивує тим, що оскільки з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, та те що двомісячний строк тримання під вартою обвинуваченим закінчується, в цілях запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, суд вважає за доцільним продовжити строк тримання обвинуваченим під вартою на 60 днів.

На ухвалу суду захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_18 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. У випадку якщо Львівський апеляційний суд не вбачатиме підстав для задоволення апеляції сторони захисту, просить альтернативно визначити ОСОБА_18 мінімальний розмір застави, згідно ч. 5 ст.182 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що зазначене судове рішення є незаконним, необгрунтованим, належно невмотивованим, винесеним всупереч вимогам ст.ст.176, 177, 179, 183, 184, 193, 194, 196,197,199, 370 КПК України.

Зазначає, що у оскаржуваному рішенні проігноровано та належно не надано правової оцінки доводам сторони захисту щодо недоведеності стороною обвинувачення продовження існування ризиків або появу нових ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також недоведеності прокурором недостатності застосування щодо ОСОБА_19 більш м`якого запобіжного заходу.

Також зазначає, що згідно з судової практики Верховного суду України, у випадку існування ризиків такі втрачають свою актуальність зі спливом певного часу. В даному разі ОСОБА_10 перебуває під вартою з 11 листопада 2021 року тривалий час понад 8 місяців.

Вказує, що ОСОБА_20 не вчинив жодного з ризиків, які вказано у клопотанні про продовження строку тримання під вартою. Отже, за таких обставин, немає підстав вважати про можливість вчинення таких ризиків у майбутньому.

Наголошує, що припущення про можливість переховування від слідства та суду спростовуються тим, що ОСОБА_10 жодного факту ухилення від слідства та суду не вчиняв. Є соціалізованою особою, має сім`ю, двох дітей, один з яких є малолітнім, а інша дитина страждає на цукровий діабет, дружину, батьків пенсійного віку, з них мати страждає на хворобу альцгеймера. Тільки він один є годувальником сім`ї.

Зазначає, щодо ризику про знищення чи спотворення речей чи документів, то такі в повному обсязі долучені до кримінального провадження, доступу до якого ОСОБА_10 не має і не мати не буди.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_10 не є достатньо матеріально забезпеченою особою. У приватній власності не має майна, проживає у єдиній квартирі, власником якої є його дружина, та у якій проживає його сім`я з двома дітьми. ОСОБА_20 не отримував значних чи великих доходів, працюючи на приватному автосервісі. Більше того, на даний час сім`ї Івахіва за місцем проживання надходять грошові вимоги про необхідність сплати існуючих боргів. Відтак, при визначенні розміру застави необхідно дотримуватись вимог ст.ст.182, 183 КПК України та не встановлювати завідомо непомірний розмір застави, який за ОСОБА_19 ніхто сплатити не зможе. Тим самим буде порушено принцип адекватності меж застави.

Вважає, що мінімальний розмір застави в рамках, визначених ст. 182 КПК України, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.

Стверджує, що інші, менш суворі запобіжні заходи, наприклад домашній арешт можуть забезпечити ОСОБА_10 процесуальних обов`язків та його належну поведінку та це буде достатнім запобіжним заходом для запобігання ризикам, визначених ст. 177 КПК України.

На ухвалу суду захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року скасувати, застосувати до ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 з носінням електронного засобу контролю. Визначити розмір застави не більше 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що в черговий раз, прокурор подав до суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 , без жодних матеріалів, що обґрунтовують обставини, на які покликається сторона обвинувачення при продовженні найсуворішого запобіжного заходу, так як цього вимагає положення ч. 3 ст. 184 КПК України. У клопотанні, прокурор зазначив лише ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на обґрунтування яких, покликається лише на припущення, та тяжкість інкримінованого ОСОБА_11 кримінального правопорушення, без наведення обставин, які б підтверджувалися матеріалами кримінального провадження. Окрім цього, прокурором не наведено обґрунтування неможливості застосування до ОСОБА_11 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Вказує про те, що стосовно ризику незаконно впливати на потерпілих, свідків, з метою надання показань, які б виправдовували його у вчинені інкримінованих правопорушень, та створювати штучні докази непричетності, такий ризик, теж побудований на припущенні, оскільки, потерпілі свідчать лише про факти крадіжок, жодних показань щодо причетності певних осіб до їх вчиненні не надавали. Щодо незаконного впливу на свідків, то даною тезою, сторона обвинувачення вводить суд в оману, оскільки в поданому суду клопотанні щодо порядку дослідження доказів жодних свідків не зазначено.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українець, громадянин України, одружений, проживав разом з дружиною - ОСОБА_21 за адресою : АДРЕСА_1 , на утриманні має батька пенсіонера ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який страждає на ряд важких захворювань: ІХС, дифузний кардіосклероз, легенева гіпертензія, гіпертонічна хвороба та інші згідно виписки.

Наголошує, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено для запобігання яким саме ризикам суд вважає, що необхідно застосувати до ОСОБА_11 найсуворіший запобіжний захід, не наведено обґрунтування цьому, а також суд не вказав обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам з посиланням на докази які обґрунтовують ці обставини (ст. 196 КПК України). Також, судом у рішенні від 28.07.2022 не наведено мотивів, чому суд відхиляє доводи захисту щодо застосування менш суворого запобіжного заходу - цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Зазначає, що захист не погоджується з визначенням ОСОБА_11 застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 681 000 грн, який є завідомо непомірним, що фактично є неподоланою перешкодою в реалізації альтернативного запобіжного заходу та забезпечує лише застосування до ОСОБА_11 найсуворішого, виняткового та безальтернативного запобіжного заходу - тримання під вартою.

На ухвалу суду захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу змінити щодо визначення розміру застави, а саме визначити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу у розмірі 130 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що суддя Залізничного районного суду м. Львова, не врахувала усіх обставин та прийняла ухвалу якою порушила права ОСОБА_12 , на оптимальний розмір застави який співрозмірний з сумою збитку, а саме існували усі підстави для визначення ОСОБА_12 , розміру застави у сумі 300000 грн, але суд прийняв іншу ухвалу.

Звертає увагу на те, що ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово проголошував, що чим довше триває запобіжний захід, пов`язаний з позбавленням свободи, тим вищими мають бути вимоги до підтвердження обґрунтованості підозри (рішення у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» від ЗО серпня 1990 p., «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 p., «Ердагоз проти Туреччини» від 22 жовтня 1997 p., «Влох проти Польщі» 19 жовтня 2000 p., «О`Хара проти Сполученого Королівства» від 16 жовтня 2001 р. тощо).

Заслухавши доповідача, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 , пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 , пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_9 ,які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційних скарг і просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням тяжкості злочинів, інкримінованих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та даних про осіб обвинувачених, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід, зокрема не пов`язаний із триманням під вартою не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив останнім запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Так, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які у відповідності до ч. 5 ст. 185 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, санкція яких передбачає позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України
Так як, з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, та те що у разі визнання винуватими обвинувачених, їм загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, і це може стимулювати обвинувачених до переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення. Тому, з огляду на очікуване покарання за вчинення тяжкого злочину, на разі є реальним, що на думку колегії суддів, виключає можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених на будь-який інший більш м`який запобіжний захід, оскільки домашній арешт не забезпечить уникнення вказаного ризику.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів визнає необґрунтованими апеляційні доводи сторони захисту про необхідність зміни обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки, продовжений ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у повній мірі відповідає вимогам закону, а застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі і цілодобовий домашній арешт, не зможе запобігти наявним у справі процесуальним ризикам.
На думку суду апеляційної інстанції, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що до теперішнього часу не зменшилися ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановленні в попередніх судових рішеннях.
Твердження захисників про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.
При цьому, колегія суддів зауважує, що ухвалою слідчого судді від 28 липня 2022 року відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 застосовано альтернативний запобіжний захід у виді застави, що буде діяти у разі внесення визначеного розміру, який не можна вважати непомірним, оскільки саме такий розмір застави, з огляду на тяжкість висунутого обвинувачення достатньою мірою гарантуватиме виконання останніми покладених на них процесуальних обов`язків.
Доводи захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 щодо необґрунтованості ухвали є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особи обвинувачених, а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.
Отже, доводи апеляційних скарг щодо скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з наведених підстав є неспроможними.
Покликання захисників на тривале утримання обвинувачених під вартою, то колегія суддів зауважує, що саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих у кримінальному провадженні та свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Щодо обгрунтованості обвинувачення, то зазначені обставини підлягають дослідженню під час судового розгляду та оцінці під час ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.
Визначивши розмір застави обвинуваченим, кожному окремо у розмірі 681000 гривень, суд першої інстанції мотивує тим, що саме в такому розмірі застава може гарантувати виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків.
Суд апеляційної інстанції вважає такий розмір застави пропорційним щодо кожної конкретної особи, враховуючи дані, які містяться в матеріалах клопотання, та обставин кримінальних правопорушень, в якому вони обвинувачується, а також таким, який буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченими, покладених на них обов`язків, та забезпечить виконання завдань кримінального провадження.
Всупереч доводам апеляційних скарг, суд першої інстанції при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави обвинуваченим дотримався вимог кримінального процесуального закону, розглянув питання доцільності обрання тримання під вартою із визначенням розміру застави та постановив ухвалу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наявних у суду матеріалів, а тому доводи апеляційних скарг є безпідставними.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4