печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження № 0001506 від 07.12.2021 року прокурора другого відділу організації процесуального керівництва та підтримки публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -
В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0001506 від 07.12.2021 року прокурора другого відділу організації процесуального керівництва та підтримки публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
З наданих в обґрунтування клопотання матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001506 від 07.12.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України, за фактом незаконного виготовлення, зберігання та збуту на території України злочинною організацією алкогольних виробів, що становлять загрозу для життя і здоров`я.
В обґрунтування клопотання прокурор вказує наступне.
Досудовим розслідування встановлено, що на території м. Києва, Київської, Донецької, Івано-Франківської та Тернопільської областей діє злочинна організація, члени якої умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, об`єднали свої зусилля для досягнення єдиного злочинного результату незаконного збагачення, здійснюють незаконне виготовлення, зберігання, та збут алкогольних виробів, що становлять загрозу життю і здоров`ю людей, у тому числі, з підробленими марками акцизного податку. Виготовлені незаконним шляхом алкогольні напої низької якості можуть загрожувати життю та здоров`ю людей. Реалізація контрафактної продукції здійснюється зокрема на території м. Києва, Київської, Донецької, Івано-Франківської та Тернопільської областей через налагоджену ними мережу оптової та роздрібної торгівлі, у тому числі, і через мережу Інтернет та відділення поштового зв`язку.

У період часу з 30.06.2022 по 19.07.2022 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від 20.06.2022 №757/14471/22-к проведено обшук складських приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які перебувають у користуванні ТОВ «ФІРМА«ДІСНА» у ході якого виявлено та вилученоетикетки алкогольних напоїв та незаконно виготовлені алкогольних напоїв.

Окрім іншого, в ході обшуку вилучено майно, дозвіл на вилучення якого відсутній в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, а саме:не заповненні форми первинної облікової документації «Особиста медична книжка» № 1-ОМК видані КНП «Консультативно-діагностичний центр» відділення профмедоглядів із печатками «Лікар ОСОБА_6 », «Для довідок КНП «Консультативно-діагностичний центр» відділення профмедоглядів» та 2 (двома) підписами, у кількості 14 штук із наступною серією: 2 Серія ААГ та номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , 26, НОМЕР_3 , 034229.

20.07.2022 слідчим у проваджені визнано речовими доказами вищезазначені не заповненні форми первинної облікової документації «Особиста медична книжка» № 1-ОМК.Вказані не заповненні форми первинної облікової документації «Особиста медична книжка» № 1-ОМКможуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме законність їх видачі та подальшого використання.

Прокурор вказує, що з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, проведення ряду експертних досліджень, збереження речових доказі виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав з викладених в ньому підстав, просив задовольнити.
Представник власника майна в судовому засіданні протии задоволення клопотання заперечила, свою правову позицію виклала в письмових запереченнях.
Дослідивши матеріали провадження за клопотанням та додані до нього документи, вивчивши писмові заперечення, заслухавши думку учасників процесу слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно положенням ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Підстави для накладення арешту на майно з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч. 2 ст. 170 КПК України, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку арешту майна з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину та наявність обґрунтованої підозри, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, третіх осіб (п. 2, 3, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України). При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на слідчого та/або прокурора.
Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Так, слідчий суддя приходить до переконання про недоведеність з боку органу досудового розслідування, використання майна як доказу у кримінальному провадженні, оскільки останнім не надано доказів, що дане майно є предметом кримінального правопорушення та має відношення до розслідуваного злочину.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
За наведених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність з боку прокурора у необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки даний захід є неспівмірним із засобами і метою яку прагне досягти сторона обвинувачення, а відтак відсутні підстави вважати, що існує правова підстава для арешту майна, тому клопотання підлягає залишенню без задоволення.
Більше того, за відсутності правових підстав для арешту, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження неодмінно призведе до безпідставного обтяження.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання сторони кримінального провадження № 0001506 від 07.12.2021 року прокурора другого відділу організації процесуального керівництва та підтримки публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1