Дата документу 18.07.2022
Справа № 334/1034/22
Провадження № 1-кп/334/467/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі матеріали кримінального провадження №0000005 від 25.01.2021 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торез Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого на посаді офіцера групи збору інформації відділення розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 національної гвардії України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.262, ч.1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Наказом начальника ГУ МВС України в Донецькій області № 355 від 14.08.2013 майора міліції ОСОБА_4 призначено на посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Шахтарського МВ ГУ обслуговування м. Шахтарськ та Шахтарського району ГУ МВС України в Донецькій області (далі - Шахтарський МВ ГУМВС в Донецькій області).
Відповідно до положень Закону України «Про міліцію» від 19.12.1990 №565-ХІІ та наказу Міністерства внутрішніх справ України №60 від 25.01.1995 «Про затвердження Інструкції про порядок постійного зберігання і носіння табельної вогнепальної зброї, боєприпасів і спеціальних засобів працівниками міліції» встановлено, що працівникам міліції допускається постійне зберігання та носіння табельної вогнепальної зброї, боєприпасів і спеціальних засобів, з дозволу міністра внутрішніх справ України та його заступників, начальників головних управлінь, самостійних управлінь і відділів міністерства, ГУМВС України в Криму, м. Києві та Київській області, УМВС України в областях, м. Севастополі та на транспорті, їх заступників, начальників міськрайорганів внутрішніх справ, начальників відділів дорожньої міліції, командирів самостійних стройових підрозділів міліції.
Також, відповідно до положень п.1.4 наказу Міністерства внутрішніх справ України №60 від 25.01.1995 «Про затвердження Інструкції про порядок постійного зберігання і носіння табельної вогнепальної зброї, боєприпасів і спеціальних засобів працівниками міліції»,передбачено що до табельної вогнепальної зброї, яка видається для постійного зберігання та носіння працівникам, відносяться пістолети, які закріпляються за ними згідно з табелями належності в порядку, встановленому МВС України.
В свою чергу, за поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.04.2014, погодженим із Головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення Антитерористичної операції (далі АТО).
Через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України, Указом виконуючого обов`язки Президента України за № 405/2014 від 14.04.2014 затверджено рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2013 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».
Враховуючи положення рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», а також відповідно до положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014, на території Донецької області та Луганської областей, розпочато проведення широкомасштабної антитерористичної операції (далі АТО) із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань.
Враховуючи обставини проведення АТО на території Донецької області,приблизно у травні-червні 2014 року, більш точна дата органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , з метою постійного зберігання і носіння вогнепальної зброї, перебуваючи у приміщенні Шахтарського МВ ГУМВС в Донецькій області, обіймаючи посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Шахтарського МВ ГУМВС в Донецькій області, отримав вогнепальну зброю - самозарядний пістолет Макарова (ПМ), калібру 9х18 мм, заводський номер НОМЕР_2 , промислового виробництва Іжевського механічного заводу (СРСР) 1986 року, який відповідно до висновку експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 08.10.2021 №СЕ-19/108-21/12036-БЛ є нарізною вогнепальною стрілецькою зброєю та є придатним до стрільби та бойові припаси - патрони у кількості 21 од., які відповідно до висновку експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 08.11.2021 №КСЕ-19/108-21/12051-БЛ є - бойовими пістолетними патронами калібру 9х18 мм, призначеними для стрільби з пістолету Макарова (ПМ) автоматичного пістолету конструкції Стечкіна (АПС) та інших пістолетів та пістолетів-кулеметів аналогічного калібру, які придатні до стрільби.
При цьому ОСОБА_4 усвідомлював, що отримані ним для постійного зберігання та носіння пістолет Макарова (ПМ) та патрони у кількості 21 од., є вогнепальною зброєю та бойовими припасами, та значаться на обліку за Шахтарським МВ ГУМВС в Донецькій області.
В подальшому встановлено, що відповідно до службових телеграм а саме НР-13571/Ав від 04.07.2014 та НР-13569/Ав від 04.07.2014 Міністра внутрішніх справ України, передбачено, що у зв`язку із складною оперативною обстановкою території Донецької та Луганської областей визначити місцем дислокації ГУМВС України Донецькій області м. Маріуполь. Усьому особовому складу Головного Управління прибути для реєстрації до місця дислокації до 07.07.2014. Також, відповідно до зазначеної службової телеграми встановлено, що у разі неможливості прибуття до визначеного місця дислокації особовому складу звертатись до найближчих територіальних органів внутрішніх справ прилеглих територій для вирішення питання подальшого проходження служби.
При цьому, ОСОБА_4 , враховуючи положення рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», а також положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014, не здавши видані йому табельну зброю та бойові припаси відповідальному за озброєння у Шахтарському МВ ГУМВС в Донецькій області, продовжував зберігати і носити видані йому вогнепальну зброю - самозарядний пістолет Макарова (ПМ), калібру 9х18 мм, заводський номер НОМЕР_2 та бойові припаси бойові пістолетні патрони у кількості 21 од., калібру 9х18 мм, призначеними для стрільби з пістолету Макарова (ПМ) автоматичного пістолету конструкції Стечкіна (АПС) та інших пістолетів та пістолетів-кулеметів аналогічного калібру.
Так, відповідно п.4.6 наказу Міністерства внутрішніх справ України №60 від 25.01.1995 «Про затвердження Інструкції про порядок постійного зберігання і носіння табельної вогнепальної зброї, боєприпасів і спеціальних засобів працівниками міліції», передбачено, що у разі переміщення по службі в інший орган (підрозділ) внутрішніх справ, звільненні зі служби працівники зобов`язані здати табельну вогнепальну зброю, боєприпаси та спеціальні засоби, а також спорядження до служби озброєння або відповідальному за озброєння в органі внутрішніх справ.
При цьому, органом досудового розслідування встановлено, що приблизно у серпні-вересні 2014 року, більш точна дата органом досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_4 виїхав до м. Запоріжжя, при цьому в порушення вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України №60 від 25.01.1995 «Про затвердження Інструкції про порядок постійного зберігання і носіння табельної вогнепальної зброї, боєприпасів і спеціальних засобів працівниками міліції» не здав на відповідальне зберігання вогнепальну зброю - самозарядний пістолет Макарова (ПМ), калібру 9х18 мм, заводський номер НОМЕР_2 та бойові припаси бойові пістолетні патрони у кількості 21 од., калібру 9х18 мм.
Перебуваючи у м. Запоріжжі, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, будучи достовірно обізнаним про правила поводження та зберігання вогнепальної табельної зброї, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на привласнення зазначеної вогнепальної зброї пістолета Макарова (ПМ) заводський номер НОМЕР_2 та бойових припасів патронів калібру 9х18 мм, у кількості 21 од.
При цьому, ОСОБА_4 не вчинив жодних дій, направлених на добровільну передачу до підрозділів ГУМВС в Запорізькій області зазначеної вище вогнепальної зброї та боєприпасів, та продовжував вчиняти умисні дії, направлені на привласнення пістолета Макарова (ПМ) та бойових припасів у кількості 21 од., на виконання свого злочинного умислу.
В подальшому, відповідно наказу начальника ГУМВС в Запорізькій області №556 від 09.12.2014 громадянина ОСОБА_4 призначено на посаду дільничного сектору дільничних інспекторів міліції Ленінського районного відділу Запорізького міського управління ГУ МВС України в Запорізькій області.
При цьому, ОСОБА_4 , діючи умисно, на виконання свого злочинного умислу направленого на привласнення вогнепальної зброї, бойових припасів, усвідомлюючи протиправність своїх дії, у період з серпня - вересня 2014 до 07 жовтня 2021 року не вчинив будь-яких дій направлених на їх добровільну видачу підрозділам МВС України (з 2016 року до підрозділу Національної поліції України), коли в ході проведення санкціонованого обшуку квартири за місцем фактичного мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено вогнепальну зброю пістолет Макарова (ПМ) заводський номер НОМЕР_2 та бойові припаси патрони калібру 9х18 мм, у кількості 21 од.
Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.1 ст.262 КК України, як привласнення вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів.
Крім того, відповідно до ст.20 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» та згідно наказу командувача Національної гвардії України №145 о/с від 02.09.2015 громадянина ОСОБА_4 , прийнято на військову службу за контрактом та присвоєно військове звання у порядку переатестації «майор» та призначено на посаду старшого офіцера групи координації відділення розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із укладанням контракту до досягнення граничного віку перебування на військовій службі.
Відповідно до наказу командувача Національної гвардії України №9 о/с від 26.03.2021 майора ОСОБА_4 призначено на посаду офіцера групи збору інформації відділення розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
В свою чергу, відповідно до ст.1 ЗУ «Про Національну гвардію України» передбачено, що Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки, а також взаємодії з правоохоронними органами із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.
При цьому, приблизно у травні-червні 2014 року, громадянин ОСОБА_4 перебуваючи на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції ІНФОРМАЦІЯ_2 та Шахтарського району ГУ МВС України в Донецькій області (далі - Шахтарський МВ ГУМВС в Донецькій області), у зв`язку із проведенням антитерористичної операції на території Донецької області та безпосередньо у м. Шахтарську, для постійного зберігання і носіння отримав «пістолет Макарова ПМ» та боєприпаси бойові пістолетні патрони калібру 9х18 мм., які, приблизно у вересні 2014 року доставив до м. Запоріжжя.
При цьому, перебуваючи у м. Запоріжжі, в томі числі працюючи у Ленінському районному відділі Запорізького міського управління ГУ МВС України в Запорізькій області, а також на посаді офіцера групи збору інформації відділення розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, ОСОБА_4 не вчинив жодних дій, направлених на добровільну передачу до підрозділів ГУМВС в Запорізькій області зазначеної вище вогнепальної зброї та боєприпасів, тим самим привласнив пістолет Макарова (ПМ) та бойові припаси у кількості 21 од.
В подальшому, керуючись прямим умислом, направленим на зберігання вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 доставив вказаний пістолет та патрони до місця свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де, в порушення вимог п. 9 абзацу другого Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 р. № 576 «Про затвердження Положення про дозвільну систему», а також в порушення вимог Наказу МВС України №622 від 21.08.1998 року «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів та вибухових матеріалів», відповідно до яких особа для придбання, зберігання і використання вогнепальної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів повинна отримати відповідний дозвіл органів поліції, не маючи такого дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і допускаючи можливість їх настання, незаконно зберігав самозарядний пістолет Макарова (ПМ), калібру 9х18 мм, заводський номер НОМЕР_2 , промислового виробництва Іжевського механічного заводу (СРСР) 1986 року, який відповідно до висновку експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 08.10.2021 №СЕ-19/108-21/12036-БЛ є нарізною вогнепальною стрілецькою зброєю та є придатним до стрільби, та патрони у кількості 21 од., які відповідно до висновку експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 08.11.2021 №КСЕ-19/108-21/12051-БЛ є боєприпасами - бойовими пістолетними патронами калібру 9х18 мм, призначеними для стрільби з пістолету Макарова (ПМ) автоматичного пістолету конструкції Стечкіна (АПС) та інших пістолетів та пістолетів-кулеметів аналогічного калібру, які придатні до стрільби.
Так, ОСОБА_4 достовірно знаючи, про те, що зберігання зброї, боєприпасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу є забороненим, не повідомив до територіального відділення поліції про таке зберігання та не здійснив його добровільну видачу до 07 жовтня 2021 року, коли в ході проведення санкціонованого обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено вказану вогнепальну зброю та боєприпаси.
Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.1 ст.263 КК України, як зберігання без передбаченого законом дозволу вогнепальної зброї, боєприпасів.
15.02.2022 між сторонами кримінального провадження №0000005 від 25.01.2021, а саме, між керівником Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно угоди про визнання винуватості, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.262, ч.1 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин.
За змістом даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.262, ч.1 ст. 263 КК України, за встановлених і викладених в угоді обставин.
Сторони угоди, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, а також наявність двох пом`якшуючих обставин, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, узгодили покарання передбачене санкцією ч.1 ст.262, ч.1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, за ч.1 ст.262 КК України у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі, за ч.1 ст. 263 КК України у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 70 КК України у виді 2 років позбавлення волі. Оскільки ОСОБА_4 є військовослужбовцем і до нього може бути застосовано службове обмеження, передбачене ст.58 КК України, погодили остаточне покарання із застосуванням ст.58 КК України у вигляді двох років службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків із суми грошового забезпечення засудженого.
В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Обвинувачений пояснив, що свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за встановлених досудовим розслідуванням обставин, визнає повністю. Ствердив, що розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання. Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно.
Захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.
Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд вправі затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468- 475 КПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особи про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Відповідно до ст.ст. 12, 262, 263 КК України, ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні, оскільки інкримінованими ОСОБА_4 кримінальними правопорушеннями шкоду завдано суспільним інтересам.
Дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання. Обвинувачений погодився із запропонованим видом та мірою покарання.
З`ясувавши думку учасників судового розгляду, суд прийшов до висновку, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Крім цього, обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено положення ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснена йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди. Прокурор також просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд приходить до висновку про ухвалення в даному кримінальному провадженні обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 , яким слід затвердити угоду про визнання ним винуватості, визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.262, ч.1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання, яке визначено з урахуванням ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутності обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують його покарання, та яке відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, санкції ч.1 ст.262, ч.1 ст. 263 КК України, положенням ст.ст. 58, 69 КК України.
Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15 лютого 2022 року між керівником Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000005 від 25.01.2021.
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.262, ч.1 ст.263 КК України, та призначити покарання:
за ч.1 ст.262 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців,
за ч.1 ст.263 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст.58 КК України замість покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді службового обмеження строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків із суми грошового забезпечення засудженого.
Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 про його обов`язок виконання умов угоди про визнання винуватості від 15.02.2022 та передбачену ст.389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості, і що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, про скасування вироку.
Речові докази: пістолет Макарова (ПМ) № НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області, повернути за належністю до ГУНП в Донецькій області; магазин до пістолета Макарова (ПМ) із набоями з маркуванням 3877 у кількості 5 одиниць, з маркуванням 3881 1 одиниця, з маркуванням НОМЕР_3 2 одиниці, а також магазин до пістолета Макарова (ПМ) з маркуванням НОМЕР_3 у кількості 5 одиниць, з маркуванням 2700 1 одиниця, які передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1