Єдиний унікальний номер 205/3885/22
Провадження №1-кс/205/1637/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 24.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому прокурор посилається на те, що в провадженні СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000042, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання орган досудового розслідування посилається на ту обставину, що службовими особами КП «Міська ритуальна служба» Дніпровської міської ради (, юридична адреса:м. Дніпро, пр. Олександра Поля, буд. 18) була побудована корупційна схеми по систематичному вимаганню та одержанню неправомірної винагороди з громадян, за безперешкодне поховання померлих осіб на цвинтарях міста Дніпра.

Зокрема, відповідними слідчими діями встановлено, що директор КП «Міська ритуальна служба» Дніпровської міської ради ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та заступник директора КП «Міська ритуальна служба» Дніпровської міської ради ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 користуючись своїм службовим становищем, впровадили протиправну корупційну схему, яка реалізується групою осіб з чітким розподілом ролей її учасників з метою отримання неправомірної винагороди.

Згідно з розробленим злочинним планом, ОСОБА_4 , залучила до противоправної діяльності ОСОБА_5 , який в свою чергу довів до відома підлеглих співробітників виконання злочинних дій, у тому числі і керівнику виробничої дільниці (Новоклочківський цвинтаря), що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:251:0058 за адресою м. Дніпро, вул. Березинська, 55, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

11.10.2022 року ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_6 належать на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок, з господарськими спорудами, об`єктами житлової нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі продажу № 6407 від 27.10.2021 року та земельна ділянка з кадастровим номером № :02:003:0385, площею 0,15 га на підставі договору купівлі продажу № 6406 від 27.10.2021 року.

Обґрунтовуючи необхідність арешту, прокурор зазначає, що нерухоме майно могло бути використане для забезпечення вчинення кримінального правопорушення, так і в подальшому може бути використане для забезпечення конфіскації майна, у зв`язку із чим просить слідчого суддю накласти арешт на таке майно.

Прокурор у судовому засіданні вказане клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Вважає обґрунтованими причини та підстави викладені у клопотанні та просив слідчого суддю накласти арешт на вищевказане нерухоме майно ОСОБА_6 .

Слідчий суддя, заслухавши думки учасників провадження, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього докази, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

В даному випадку слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000042 від 24.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

З наданих слідчому судді матеріалів випливає, що об`єктивна сторона розслідуваного кримінального правопорушення полягає у тому, що ОСОБА_6 будучи керівником виробничої дільниці (Новоклочківський цвинтаря), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.368 КК України.

Матеріалами провадження підтверджено, що відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_6 належать на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок, з господарськими спорудами, об`єктами житлової нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі продажу № 6407 від 27.10.2021 року та земельна ділянка з кадастровим номером № :02:003:0385, площею 0,15 га на підставі договору купівлі продажу № 6406 від 27.10.2021 року.

Слідчий суддя зазначає, що згідно частини другої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) арешт майна відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з частиною першою статті 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості провадження (частина перша статті 131 КПК України).

Як зазначалось вище, згідно пункту третього частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. При вирішенні питання про арешт майна необхідно враховувати, серед іншого: 1) правову підставу для арешту майна; 2) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 3) наслідки арешту майна для обвинуваченого та третіх осіб (частина друга статті 173 КПК України).

Під час встановлення правової підстави, що зумовлює арешт такого майна слідчий суддя виходить з того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 368 КПК України. Санкція даної статті передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Відтак, в цьому кримінальному провадженні необхідність арешту вищевказаного нерухомого майна обґрунтовано обумовлена сукупністю підстав вважати, що таке майно може підлягати конфіскації як виду покарання у випадку прийняття в подальшому відповідного рішення судом. У зв`язку з загрозою конфіскації майна існує ризик того, що підозрювана особа може приховати чи відчужити нерухоме майно за відсутності такого арешту. І навпаки, з накладенням арешту втрачається можливість особи відчужити це нерухоме майно на користь третіх осіб. Отже, може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його відчуження.
Окрім цього, на думку слідчого судді, розумність та співрозмірність обмеження права власності відповідає завданням кримінального провадження. Накладення арешту на майно підозрюваної особи направлене на досягнення дієвості цього провадження. Таке обмеження не шкодить інтересам інших осіб. Втручання у права і свободи особи шляхом арешту майна не має ознак порушення прав людини, адже потреби досудового розслідування на даному етапі виправдовують такий ступінь втручання.
У зв`язку із викладеним, слідчий суддя доходить висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно підозрюваної особи шляхом встановлення заборони на володіння та розпорядження таким нерухомим майном, одночасно залишивши таке майно, яке використовується підозрюваним та членами його родини як житло, у користуванні таких осіб.

Слідчий суддя також вказує, що накладення арешту на вказане майно не є припиненням права власності на нього, і жодних негативних наслідків арешту такого нерухомого майна для третіх осіб не вбачається.
Окремо слідчий суддя роз`яснює, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 132, 167,170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
1. Клопотання прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 24.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - задовольнити.
2. Накласти арешт шляхом встановлення заборони на володіння та розпорядження нерухомим майном підозрюваної особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: 1) житловим будинком, з господарськими спорудами, об`єктами житлової нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі договору купівлі продажу № 6407 від 27.10.2021 року; 2) земельною ділянкою з кадастровим номером № :02:003:0385, площею 0,15 га, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі договору купівлі продажу № 6406 від 27.10.2021 року, з метою забезпечення конфіскації такого майна, як виду покарання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1