Справа № 191/4231/21
Провадження № 1-кп/191/248/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні без проведення судового розгляду в спрощеному провадженні, за відсутності учасників судового провадження та відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України без фіксування судового провадження технічними засобами, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000269 від 07.12.2021 року за обвинуваченням :

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Руданське Шаргородського району Вінницької області, громадянки України, яка має середньо-спеціальну освіту, не працюючої, зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

03.12.2021 року приблизно о 15 годині 10 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням встановити неможливо, ОСОБА_3 , знаходячись в будинку АДРЕСА_3 , з дозволу власника ОСОБА_4 .. В подальшому, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вживали алкогольні напої в одній з кімнат даного будинку. Після розлиття алкогольних напоїв ОСОБА_3 дочекалась моменту, як ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вийдуть з кімнати, де перебувало майно останніх. В цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, а саме : мобільного телефону марки «TECNO POP 2F» моделі «В1f» з ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 та ІМЕІ 2 : НОМЕР_2 з S/ НОМЕР_3 у корпусі змішаного синьо-фіолетового кольору з сім-карткою мобільного оператора зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_4 , які вона визначила як об`єкти злочинного посягання.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне, протиправне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та переслідуючи при цьому мету незаконного збагачення, впевнившись, що її дії носять таємний характер та за нею ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 , того ж дня, приблизно о 21-00 годині, більш точний час досудовим розслідуванням встановити неможливо, продовжуючи знаходитись у вищезазначеному домоволодінні, взяла мобільний телефон марки «TECNO POP 2F» моделі «В1f» з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з S/ НОМЕР_3 у корпусі змішаного синьо-фіолетового кольору з сім-карткою мобільного оператора зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_5 , та вийшла з будинку на вулицю. З викраденим майном, ОСОБА_3 з місця злочину пішла, викраденим розпорядилась на власний розсуд.

За результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №4701/21 від 10.12.2021 року потерпілій ОСОБА_5 завдано матеріальний збиток на загальну суму 1356 грн. 20 коп.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додана :
- письмова заява ОСОБА_3 , яка складена в присутності її захисника ОСОБА_6 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без її участі;
- письмова заява потерпілої ОСОБА_5 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без її участі.
За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви як обвинуваченої, так і потерпілої, є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них.
Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує умисні дії обвинуваченої ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України, як такі, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу винну та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 27.04.2021 року у справі №520/16394/16-к висловив правову позицію, згідно якої факт визнання засудженим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого як обставину, що пом`якшує покарання. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки.

Так, згідно матеріалів кримінального провадження та встановлених обставин вчиненого кримінального проступку обвинуваченою ОСОБА_3 факт проступку було виявлено на підставі заяви потерпілої ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення та на підставі проведення інших слідчих дій. В ході досудового розслідування викрадене майно було видане для огляду громадянкою ОСОБА_7 та передано під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_5 . Крім того, згідно показань обвинуваченої під час досудового розслідування ОСОБА_3 пояснила, що перебуваючи вдома, до неї прийшла потерпіла ОСОБА_5 , якій вона не відчинила двері. Після того як ОСОБА_3 вийшла на вулицю, побачила біля ганку записку від потерпілої, яка просила повернути їй сенсорний мобільний телефон. Але, обвинувачена, вирішила викрадений нею мобільний телефон з сім-карткою продати до ломбарду, де отримала 500 грн., які витратила на алкоголь та їжу. Також обвинувачена пояснила, що мала можливість повернути потерпілій телефон, але не вважала це за необхідне. Зазначені обставини свідчать про те, що обвинувачена ОСОБА_3 щиро не розкаялася, а тому не засуджує свою поведінку. Факт визнання обвинуваченою своєї вини в ході досудового розслідування не свідчить про її щире каяття.

До обтяжуючих покарання обставин згідно положень ст.. 67 КК України суд відносить вчинення проступку у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.

Так, суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого обвинуваченою ОСОБА_3 умисного кримінального проступку, характер та ступінь тяжкості, відомості про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вину визнала повністю, матеріальна шкода відшкодована шляхом повернення майна громадянкою ОСОБА_7 .
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних

робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.

Звільнити з випробуванням засуджену особу від відбування іншого виду покарання або позбавлення волі на строк понад п`ять років суд не вправі. Рішення суду про звільнення

засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. При звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатися на статтю 75 КК, а щодо неповнолітньої особи - ще й на статтю 104 КК як на підстави для прийняття такого рішення. Звільняючи особу від відбування покарання з випробуванням, суд може покласти на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК, з метою організації органами виконання покарань належного контролю за її поведінкою. Перелік цих обов`язків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Поклавши на засудженого обов`язок, передбачений п.4 ч.1 ст.76 КК, суд не встановлює періодичність та дні проведення реєстрації. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК). Цей строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст. 75 КК.

З урахуванням даних про особу обвинувачену, обставин вчиненого кримінального проступку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за доцільне призначити покарання у вигляді двох років обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст.75 КК України та покладенням на неї обов`язків згідно ст.76 КК України, у зв`язку з чим саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання, даним про особу обвинувачену. Покарання у вигляді штрафу та громадських робіт суд вважає занадто м`якими. Застосування покарання у виді виправних робіт є недоцільним, оскільки судом встановлено, що обвинувачена не має офіційного місця роботи, у виді арешту є недоцільним.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов потерпілим не заявлено.
Питання про долю речових доказів вирішується за правилами ст. 100 КПК України.
Згідно ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 110, 124, 301, 302, 368, 376, 382 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 п.1,2 ч.3 п.2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Речові докази : мобільний телефон марки «TECNO POP 2F» моделі «В1f» з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2 : НОМЕР_2 з S/ НОМЕР_3 у корпусі змішаного синьо-фіолетового кольору, сім-картка мобільного оператора зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_4 , які згідно зберігаючої розписки знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 залишити в її володінні.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь судового експерта ОСОБА_8 фактичні затрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 4701/21 від 10.12.2021 року на розрахунковий рахунок № НОМЕР_5 в розмірі 140 (сто сорок) грн. 00 копійок.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1