Справа № 446/450/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2022 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000936 від 19.11.2015 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, приватного підприємця, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.1 ст. 125 КК України,

встановив:

ОСОБА_7 , 15.11.2015 року близько 00 год. 30 хв., перебуваючи на сходовій площадці шостого поверху будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_10 один удар невстановленим слідством та судом предметом в ділянку правого ока. Згідно з висновком судово-медичної експертизи (додаткової) № 25/16 від 21.01.2016 травма правого ока у ОСОБА_10 є наслідком дії тупого предмету з обмеженою поверхнею на ділянку правого ока, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці стійкої втрати працездатності не менше, як на одну третину.
Таким чином, ОСОБА_7 , 15.11.2015 близько 00.30 год. у смт. Добротвір по вул. Сагайдачного, Камянка-Бузького (Червоноградського району) Львівської області умисно наніс тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння ОСОБА_10 ,тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.121 КК України.
Крім того, 15.11. 2015 року близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи на цій же сходовій площадці шостого поверху будинку АДРЕСА_2 після спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_10 на ґрунті особистих неприязних відносин умисно наніс тілесні ушкодження ОСОБА_11 , а саме: спричинив декілька ударів невстановленим слідством та судом предметом в ділянку голови та плечей зліва. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 181/2015 від 20.11.2015 у ОСОБА_11 при судово-медичній експертизі було виявлено синці на голові, на обличчі, на правій та лівій руці, на спині, які утворилися від дії тупих твердих предметів, могли виникнути від ударів гумовою палицею, на що вказує потерпілий 15 листопада 2015 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 ,15.11.2015 близько 01.00 год. смт. Добротвір по вул. Сагайдачного, Кам"янка-Бузького (Червоноградського району) Львівської області умисно наніс легке тілесне ушкодження ОСОБА_11 , тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.125 КК України.
Допитаний в ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав, пояснив, що 14.11.2015 ввечері вони з дружиною почули шум пляшок і прокинулась, дитина почала плакати. Він піднявся на поверх, переконався, що саме в цій квартирі шум. Він постукав, але йому не відкрили. Тоді він вирішив виключити світло. Після чого вийшов ОСОБА_10 та ще один сусід. Зазначив, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 він не бив. Пояснив, що конфлікт між ним та потерпілими відбувся, але він не наносив їм тілесних ушкоджень.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у обвинувальному акті, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.125 КК України, за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України, підтверджується наступними доказами:
показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_11 про те, в будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , він не проживає. 15.11.2015, вечором він зайшов до свого товариша, ОСОБА_10 . Перебуваючи у квартирі ОСОБА_10 , близько 23.00 год, вони почали дивитися футбольний огляд який йшов по телевізорі. В розмові ОСОБА_10 попередив його, що звук на телевізор не включати дуже голосно, так як мав проблеми через це з сусідом ОСОБА_7 .. Близько 23 год. 30 хв. в квартирі ОСОБА_10 вибило світло, так як проблеми з світлом виникли тільки в квартирі його товариша ОСОБА_10 , то останній для з`ясування причин вимкнення світла, вийшов з квартири на сходову клітку, де був розмішений щиток. Його не було в квартирі приблизно 2 хв.. Повернувшись назад в квартиру, ОСОБА_10 , тримався за око, та повідомив потерпілому, про те, що сусід ОСОБА_7 , вдарив його чимось в око. Тоді він сам вийшов на сходову клітку, та побачив, що вхідні двері в квартирі АДРЕСА_3 були при відчинені на коридорі стояв ОСОБА_7 . Коли він наблизився до щитка, щоб увімкнути світло, то обвинувачений сказав йому, щоб він не ліз до щитка, бо получить. Проте, останній не послухав його, та простягнув руку до щитка, внаслідок чого миттєво отримав удар по голові палицею. ОСОБА_7 наніс йому близько чотирьох ударів по голові. Після чого він захищаючись вибив з рук ОСОБА_7 палицю, але ОСОБА_7 підняв її та почав утікати по сходах вниз. Світло в квартирі, все ж він не включив, та повернувся в квартиру, після чого вирішили з ОСОБА_10 викликати поліцію, зателефонувавши на номер 02, проте працівники поліції не приїхали. ОСОБА_10 отримав травму ока та звернувся за медичною допомогою . Зазначив, що в момент конфлікту на сходовій клітці перебував ОСОБА_7 та саме ОСОБА_12 наносив йому удари.
Потерпілий ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 07.05.2019 у задоволенні клопотання ОСОБА_13 про залучення її в якості потерпілої у кримінальному провадженні було відмовлено.
показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , про те, що очевидцем подій, вона не була про те, що 16.11.2015 близько 11.00 год. ранку вона прийшла в будинок, де проживав, її брат ОСОБА_10 . На сходовій клітці, вона зустріла ОСОБА_14 , яка повідомила їй про те, що вночі на сходовій клітці відбулася бійка, за участі її брата та ОСОБА_11 .. Коли вона прийшла додому до брата, то побачила що у нього побите око. Він повідомив її, що практично нічого не бачить на око та розказав, їй, що на передодні ввечері вибило світло, він вийшов на коридор подивитись, що сталося, та побачив ОСОБА_7 , який одразу його вдарив його в око і сказав, що попереджав його раніше. Після чого він з дубинкою пішов у квартиру. Брат казав чітко, що його вдарив ОСОБА_7 . Потерпілий ОСОБА_11 та брат їй сказали, що викликали поліцію, але в поліції їм відповіли, що вони не приїдуть. У брата було сильна травма ока, а саме був шрам і зрачок був зміщений. В ОСОБА_11 був страшний синець під оком. Вказала, про те, що зі слів брата її відомо, що сусід ОСОБА_7 неоджноразово чіплявся до нього, та приходив до нього із зауваженнями. Вони звернулись до поліції після приїзду з Одеси, куди їздили лікувати око, так як у її брата вже було захворювання очей, ще до отриманої травми 15.11.2015, однак нанесена травма ускладнила стан ока чере , що брату провели заміну кристалика.
показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , яка пояснила суду, те, що вона проживає в одному будинку з ОСОБА_7 15.11.2015 вночі вона прокинувся від шуму на сходовій клітці, вирішила подивитися, що сталося, проте,з квартири не виходила. Через вічко в дверях, вона побачила, двох чоловіків, один з них був ОСОБА_11 .. Вони спочатку просто стояли говорили, потім почали битися. Після бійки, один з чоловіків пішов в квартиру ОСОБА_10 , інший спустився вниз.
показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , який повідомив, про те що 15.11.2015, близько 00:30 год. він зайшов до ОСОБА_10 за сигаретою. В квартирі сусіда, він побачив, що були ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та третя особа, сиділи та розпивали спиртні напої. Він взяв сигарету та пішов додому. Близько 03:00 год. ночі, прокинувся від шуму на сходовій клітці та вирішив вийти подивитися, що сталося. Коли він відкрив вхідні двері, то побачив, що на сходовій клітці був ОСОБА_7 , який сварився з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , щоб вони були тихіше, бо в ОСОБА_7 мала дитина, яка прокинулася від шуму. Після чого ОСОБА_7 пішов до себе в квартиру, а він закрив двері і пішов спати. Вказав, що він не бачив, щоб хтось комусь наносив тілесні ушкодження.
Підстав для сумнівів в показаннях потерпілого, а також свідків, які були безпосередньо допитані в судовому засіданні у суду немає, оскільки дані показання суд вважає достовірними та логічними, що підтверджені за допомогою інших доказів, які суд знаходить допустимими, належними, необхідними та достатніми, що були досліджені судом в судовому засіданні.
Вина обвинуваченого, підтверджується й наступними доказами:
заявою потерпілого ОСОБА_11 про кримінальне првопорушення (а.с.4)
заявою ОСОБА_13 про кримінальне правопорушення вчинене відносно її брата ОСОБА_10 (а.с.24)
протоколом проведеного слідчого експерименту від 10.02.2016 з фото таблицею, який був проведений на сходовій площадці шостого поверху будинку АДРЕСА_2 , в ході якого ОСОБА_10 розповів та відтворив події, які відбулися 15.11.2015, а саме при яких обставинах він отримав тілесні ушкодження від ОСОБА_7 (а.с.79-82).
протоколом проведеного слідчого експерименту від 10.02.2016 з фото таблицею, який був проведений на сходовій площадці шостого поверху будинку АДРЕСА_2 , в ході якого потерпілий ОСОБА_11 розповів та відтворив події, які відбулися 15.11.2015, а саме при яких обставинах він отримав тілесні ушкодження від ОСОБА_7 (а.с.83-88).
висновком експерта № 181/2015 від 20.11.2015, згідно якого у ОСОБА_11 при судово-медичній експертизі було виявлено синці на голові, на обличчі, на правій та лівій руці, на спині, які утворилися від дії тупих твердих предметів, могли виникнути від ударів гумовою палицею, на що вказує потерпілий 15.11.2015 та відноситься до легкого тілесного ушкодження. (а.с.10)
висновок експерта № 403/2015 від 02.12.2015р. відповідно до якого згідно даних медичних документів, у громадянина ОСОБА_10 є наступні ушкодженні: контузія правого ока, артифакія, авітрія правого ока, які ускладнились зниженням зоруна праве око до 0,05 (зір до травми на праве окоу гр. ОСОБА_10 був 0,9). Травма правого ока у гр. ОСОБА_10 є наслідком дії тупого предмета, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці стійкої втрати працездатності не менше,як на одну третину. По даних огляду судово-медичного експерта та медичних документів, категорично визначити час причинення травми правого ока, від дії якого саме тупого предмету причинена трамва ока, не має можливості. Дане питання повинно вирішуватись з урахуванням матеріалів справи. (а.с.38-39)
-висновком експерта /додатковий/ № 25/16 від 16.01.2016 згідно якого у ОСОБА_10 виявлено наступні тілесні ушкодження: контузія правого ока, травматична катаракта, частковий гемофтальм правого ока, артифакія, авітрія правого ока, які ускладнились зниженням зору на праве око 0,05 (зір до травми на праве око у ОСОБА_10 був 0,9). Травма правого ока у ОСОБА_10 є наслідком дії тупого предмету з обмеженою поверхнею на ділянку правого ока, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці стійкої втрати працездатності не менше, як на одну третину. По даних огляду судово-медичного експерта від 09.12.2015 при якому на шкірних покровах та слизових оболонках правого ока ушкоджень не було виявлено, визначити час спричинення травм правого ока у ОСОБА_10 немає можливості. Враховуючи дані матеріалів кримінального провадження, не виключено, що травма правого ока у ОСОБА_10 могла бути причинена 15.11.2015. По даних огляду судово-медичного експерта, медичних документів та матеріалів кримінального провадження категорично визначити, яким саме тупим предметом була спричинена травма правого ока, немає можливості у зв`язку з відсутністю індивідуальних ознак ушкодження. Травма правого ока у ОСОБА_10 у вигляді контузії правого ока, травматичної катаракти, часткового гемофтальму, артифакії, авітрії, не характерна для утворення внаслідок вільного падіння або падіння з попереднім прискоренням на тверду площину з висоти власного росту. При падінні на площину, як правило, утворюються ушкодження на виступаючих частинах лицевої частини голови (лобна, вилична ділянка, ділянка носа та підборіддя), яких у ОСОБА_10 не виявлено.(а.с. 66-70);
Під час судового розгляду захисником було заявлено клопотання про виклик експерта ОСОБА_16 для дачі пояснень, яке судом задоволено. Експерт ОСОБА_16 викликалася судовими повістками та офіційними листами-повідомленнями через експертну установу КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» до суду, проте не з`явилась. Згідно листа КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 11.12.2019 № 3336 (Т. 2, а.с.134) судово-медичний експерт відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_16 звільнення з роботи 08.07.2019.
Судом були використані усі процесуальні можливості для її виклику для надання пояснень по справі. Тому зважаючи на неможливість забезпечення присутності під час судового розгляду експерта та тривалість розгляду справи, судом було прийнято рішення про продовження розгляду справи за наявними матеріалами справи.
Захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 було заявлено клопотання про дослідження шляхом прослуховування відео та аудіо запису показань судового експерта ОСОБА_16 , які та давала під час минулого судового розгляду у даній справі. 29.12.2021 ухвалою суду було відмовлено у задоволенні вищевказаного клопотання з огляду на те, що, в ухвалі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду №446/450/16 від 15.02.2019, вказано, що в результаті прослуховування аудіо запису судових засідань по справу суду першої інстанції, було встановлено, що не дослідивши висновків експертиз, головуючий суддя за клопотанням сторони захисту провів допит експерта, тим самим не з`ясував, який саме висновок у кримінальному провадженні та в якій його частині потребує роз`яснення експертом. Вищевказані порушення процесуальних норм, зокрема стало однією з підстав для скасування вищевказаного вироку, оскільки допит експерта був проведений з порушенням та не може бути визнаний належним доказом у ході розгляду справи, відтак з урахуванням вищенаведено було відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 .
Крім цього ухвалою від 29.12.2021 було відмолено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 щодо призначення у справі повторної судово-медичної експертизи.
З досліджених у порядку § 3 Глави 28 КПК України у судовому засіданні висновків експертів судом встановлено наступне.
З висновку судової медичної експертизи № 403/2015 від 02.12.2015р. (а.с.38-39 ) слідує, що згідно даних медичних документів, у громадянинпа ОСОБА_10 є наступні ущкодженні:контузія правого ока, артифакія, авітрія правого ока, які ускладнились зниженням зоруна праве око до 0,05 (зір до травми на праве окоу гр. ОСОБА_10 був 0,9). Травма правого ока у гр. ОСОБА_10 є наслідком дії тупого предмета, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці стійкої втрати працездатності не менше,як на одну третину. Поданих оглядусудово-медичного експерта та медичних документів,катергорично визначити час причинення травми правого ока,від дії якого саме тупого предмету причинена трамваока,не має можливості. Дане питання повинно вирішуватись з урахуванням матеріалів справи.
Даючи оцінку цьому доказу, суд вважає його належним та допустимим, оскільки такий отриманий в порядку, передбаченому КПК України, та містить дані, які підлягають доказуванню. Крім того, цей висновок повністю узгоджується і відповідає висновку експерта (додатковому) за № 25/16 від 16.01.2016 р. (а.с.66-70 ), з якого вбачається, що у ОСОБА_10 виявлено наступні тілесні ушкодження: контузія правого ока, травматична катаракта, частковий гемофтальм правого ока, артифакія, авітрія правого ока, які ускладнились зниженням зору на праве око 0,05 (зір до травми на праве око у ОСОБА_10 був 0,9). Травма правого ока у ОСОБА_10 є наслідком дії тупого предмету з обмеженою поверхнею на ділянку правого ока, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці стійкої втрати працездатності не менше, як на одну третину. По даних огляду судово-медичного експерта від 09.12.2015 при якому на шкірних покровах та слизових оболонках правого ока ушкоджень не було виявлено, визначити час спричинення травм правого ока у ОСОБА_10 немає можливості. Враховуючи дані матеріалів кримінального провадження, не виключено, що травма правого ока у ОСОБА_10 могла бути причинена 15.11.2015. По даних огляду судово-медичного експерта, медичних документів та матеріалів кримінального провадження категорично визначити, яким саме тупим предметом була спричинена травма правого ока, немає можливості у зв`язку з відсутністю індивідуальних ознак ушкодження. Травма правого ока у ОСОБА_10 у вигляді контузії правого ока, травматичної катаракти, часткового гемофтальму, артифакії, авітрії, не характерна для утворення внаслідок вільного падіння або падіння з попереднім прискоренням на тверду площину з висоти власного росту. При падінні на площину, як правило, утворюються ушкодження на виступаючих частинах лицевої частини голови (лобна, вилична ділянка, ділянка носа та підборіддя), яких у ОСОБА_10 не виявлено.
Висновки експертиз проведені у кримінальному провадженні висококваліфікованим експертом, належним чином аргументовані, ґрунтуються на ретельному дослідженні, зробленому на підставі діючого законодавства, містять відповіді на усі поставлені питання, висновки обґрунтовані дослідницькою частиною, фактичні дані викладені у висновках відносяться до справи і мають доказове значення. Тому вказані висновки суд покладає в основу прийнятого рішення. Підстав недовіряти висновкам експертиз в суду немає.
Експерт ОСОБА_16 не допитувалась судом, у зв`язку з її неможливістю прибути в судове засідання. При цьому згідно вимог ст. 69 КПК України явка експерта в суд забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик із відшкодуванням витрат, пов`язаних із викликом для надання пояснень чи показань.
Разом з тим, 20.05.2022 захисником ОСОБА_8 заявлено клопотання про визнання недопустими доказами висновки експерта № 403/2015 від 02.12.2015 та №25/6 від 16.01.2016. з тих підстав, що в матеріалах кримінального провадження медична документація відсутня та не була пред"явлена стороні захисту стороною обвинувачення. Крім того, зазначає, що експерт ОСОБА_16 під час її допиту у попередньому складі суду, зазначала що вона не є спеціалістом офтальмологом та не оглядала потерпілого на предмет стану його зору, такі дані нею отримані самовільно з медичної документації, яка натомість була витребувана без відповідної процедури передбаченої кримінально-процесуальним кодексом, що ставить під сумнів дані докази в цілому.
Щодо доводів сторони захисту про неналежність висновків судово-медичних експертиз № 403/2015 та 25/16, суд вважає їх надуманими, оскільки порушень діючого законодавства України при проведенні експертом даних експертиз встановлено не було, вимогист. 69 КПК України дотримано, та останні у повній мірі відповідає вимогам ст. 102 КПК Українита містить дані про те, коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, категорія, стаж експертної роботи, посада експерта) та на якій підставі була проведена експертиза; місце і час проведення експертизи; перелік питань, що були поставлені експертові; опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом; докладний опис проведених досліджень, отримані результати та їх експертна оцінка; обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання, зазначення про попередження про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, підпис експерта, а позицію сторони захисту про те, що отримання вказаних висновків не є обґрунтованим через використання медичних документів, які не були визнані речовими доказами та не були відкриті стороні захисту, є надуманою, оскільки дане питання вирішує експерт самостійно, та у разі такої необхідності може витребовувати додаткові матеріали, однак таким правом визначеним ст. 69 КПК України експерт не користувався, що свідчить про те, що наданий обсяг матеріалів для отримання об`єктивних висновків був достатнім.
Згідно п. 1.2 „ Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою Безпеки України (далі по тексту «Правила»)надано вичерпне визначення терміну ушкодження -«з медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин,органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючи факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних»; п.4.6.«Правил» визначає таке: «судово-медичний експерт,оцінюю чи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайно їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів». П.4.9 «Правил» зазначено, що при експертизі тілесних ушкоджень у висновках експерта (акті) повинні бути відображені: 4.9.1.Характер ушкоджень з медичної точки зору (садно,синець,рана,перелом кістки тощо),їх локалізація і властивості; 4.9.2. Вид знаряддя чи засобу, яким могли бути спричинені ушкодження;4.9.3.Механізм виникнення ушкоджень; 4.9.4.Давність (термін) спричинення ушкоджень; 4.9.5. Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень із зазначенням кваліфікаційної ознаки - небезпека для життя, розлад здоров`я, стійка втрата загальної працездатності тощо.

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак останніми такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.
Таким чином, зазначений висновок суд визнає належним і допустимим доказом, оскільки останній відповідає вимогам „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, містить в собі докладний опис проведеного дослідження та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на поставлені запитання, які ґрунтуються на відомостях, які сприймалися безпосередньо та, які стали відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження, тобто в повній мірі відповідають вимогам КПК України.
Тобто, ці докази, як належні та допустимі, підтверджують безпосередньо факт отримання потерпілим ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Не сприймає суд і доводи захисту про отримання матеріалів для проведення експертизи з порушенням норм КПК України, оскільки останні були отриманні у відповідності до норм Кодексу, зокрема його статті 93.
Таким чином, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні містять в собі докладні описи проведених досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на поставлені запитання, які ґрунтуються на відомостях, які сприймалися безпосередньо та, які стали відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження, тобто повній мірі відповідають вимогам КПК України.
Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та не визнання вини обвинуваченим, суд розцінює як спробу уникнути кримінальної відповідальності за скоєні злочини, що в судовому засіданні повністю спростовується вище переліченими дослідженими доказами в процесі розгляду справи.
Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що факт скоєння кримінальних правопорушень та винність обвинуваченого у вчиненні дій передбачених ч.1 ст. 121 та ч.1 ст. 125 КК України доведені повністю. Зокрема, ОСОБА_7 , 15.11.2015 близько 00.30 год. у смт. Добротвір по вул. Сагайдачного, Кам"янка-Бузького (Червоноградського району) Львівської області умисно наніс тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння ОСОБА_10 ,тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.121 КК України, крім цього, ОСОБА_7 ,15.11.2015 близько 01.00 год. смт. Добротвір по вул. Сагайдачного, Кам"янка-Бузького (Червоноградського району) Львівської області умисно наніс легке тілесне ушкодження ОСОБА_11 , тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.
Посилання захисника та обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що жодних умисних тілесних ушкоджень він потерпілим не наносив, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду кримінального провадження та спростовано дослідженими в ході розгляду кримінального провадження доказами поданими стороною обвинувачення - показаннями потерпілого ОСОБА_11 свідка ОСОБА_13 , висновками експертиз та протоколами слідчих експериметів за їх участі. На думку суду показання потерпілого ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_13 знаходяться у наслідкому зв"язку є послідовними та достовірними. Також в ході розгляду справи судом приймається до уваги той факт смерті потерпілого ОСОБА_10 та те, що події мали місце у листопаді 2015 року.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, згідно з вимогами статей 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінальних правопорушень і після вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обставин, що пом`якшує покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, судом не встановлено, обставин, які обтяжують покарання згідно з ч. 1 ст. 67 КК України судом не встановлено.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, зокрема кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 121 КК України,що являється тяжким злочином та кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 125 КК України, що являється кримінальним проступком, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений, вчинив кримінальне правопорушення будучи раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, молодий за віком, одружений, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Суд не залишає поза увагою і думку потерпілого та представника потерпілого, які вважають, що обвинувачений винний у вчиненні даного кримінального правопорушення та просили його суворо карати.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
З урахуванням викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень та ступінь їх тяжкості, дані про особу обвинуваченого, думку потерпілого та представника потерпілого, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому повинно бути пов`язано з позбавленням волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів та у виді громадських робіт за ч.1 ст. 125 КК України.
Разом з тим, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, задовільні характеризуючі дані про особу винного, відсутність обтяжуючих покарання обставин, позапросуальну поведінку обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий та не вчиняв інших кримінальних правопорушень після 2015 року, а також всі обставини справи в сукупності, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без відбування покарання, а тому вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, що буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів.
Крім цього, пунктом 3 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушеня і до набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку , крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
Таким чином на час ухвалення вироку сплинули строки давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.
У кримінальних провадженнях № 463/5277/16-к, № 729/1480/13-к Верховний Суд зазначив, що для звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України необхідна згода обвинуваченого на це, а за відсутності такої згоди суд вправі звільнити лише від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.
Отже враховуючи, що від учасників судового розгляду не надходило клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, крім цього суд роз`яснював обвинуваченому зміст ст. 49 КК України та його право на звільнення від кримінальної відповідальності, однак ОСОБА_7 згоди на це не дав, вказавши на невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, на підставі ст. 49 КК України, слід звільнити обвинуваченого від призначеного йому покарання за ч.1 ст. 125 КК України з підстав, встановлених у ч. 5 ст. 74 КК України.
Цивільного позову не було пред`явлено.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирався. Судових витрат немає.

Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 370,371,374 КПК України суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч. 1 ст.121 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин;
за ч. 1 ст. 121 КК Україниу виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Звільнити засудженого ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 74, п. 3 ч.1 ст. 49 КК України від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1