Справа № 522/1586/20
Провадження № 1-кп/522/1945/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 серпня 2022 року м. Одеса
Колегія суддів Приморського районного суду м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке зареєстроване в ЄРДР за №0005289 від 24.09.2019 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з неповною вищою освітою, не одруженого, інваліда 2 групи, який зареєстрований та мешкає за адресом: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст. 358, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого у реєстрі за №6-1898 від 23.11.2010 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресом: АДРЕСА_2 , яка складається в цілому з двох житлових кімнат та приміщень, житловою площею 28,1 кв.м., загальною площею 42,2 кв.м.

Будучи зареєстрованим в даній квартирі, ОСОБА_8 в ній не мешкав. Цей факт став відомий особі 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), у якої виник злочинний план, спрямований на заволодіння грошовими коштами, за продаж вказаної квартири від імені нібито власника.

З метою втілення свого злочинного умислу на початку вересня 2019 року особою 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) було розроблено злочинний план, який складався з трьох частин.

Кінцевою метою першої частини злочинного плану було підшукання осіб - виконавців, у тому числі осіб з явними ознаками інвалідності.

Кінцевою метою другої частини злочинного плану було передбачено виготовлення підроблених документів та подальше їх використання при укладанні цивільно-правових угод.

Кінцевою метою третьої частини злочинного плану було безпосереднє незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілої особи.

Приступивши до реалізації свого злочинного плану, особа 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) у вересні 2019 року зателефонувала особі 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), якій було відведено роль посередника (контактної особи), яка є особою з явними ознаками інвалідності. Під час телефонної розмови особа 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) поцікавився, чи є у особи 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), знайомий з явними ознаками інвалідності на вигляд 30 років, участь якого необхідна для отримання грошей. Обміркувавши питання, особа 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), повідомила, що є така особа, а саме - ОСОБА_5 , який в подальшому надав добровільну згоду на виконання дій, за які в подальшому отримає грошові кошти.

З метою обговорення умов, за яких особа 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) заплатить грошові кошти ОСОБА_5 та особі 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), остання зустрілась з особою 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження). Під час зустрічі особа 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) повідомила особі 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), про те, що є особа з явними ознаками інвалідності, яка постійно проживає в РФ, та не може прибути до міста Одеси, для продажу належної їй квартири. У зв`язку з чим, особа 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), повідомила особі 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), про те, що бажає, щоб її знайомий ОСОБА_9 , видав себе за справжнього власника квартири, під час укладання договору купівлі-продажу, з використанням підроблених документів, виготовлених на ім`я справжнього власника квартири, за що особа 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та ОСОБА_5 , отримають грошові кошти. При цьому особа 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) передала особі 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) грошові кошти для того, щоб остання зробила фотокартку ОСОБА_5 , необхідну для виготовлення підробленого документа (паспорта громадянина України), яку необхідно буде відіслати особі 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) на електронну адресу. В подальшому особа 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) зустрілася з ОСОБА_5 та повідомила йому умови, за яких останній зможе заробити грошові кошти. Обміркувавши умови, ОСОБА_5 , надав свою добровільну згоду, та зробив з особою 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), свою фотокартку, яку за допомогою електронної пошти вони надіслали на невстановлену електронну пошту особі 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), таким чином завершивши першу частину свого злочинного плану.

Приступивши до реалізації другої частини свого злочинного плану, особа 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) зателефонувала особі 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та повідомила, про те, що підроблений паспорт громадянина України на ім`я справжнього власника квартири з вклеєною фотокарткою ОСОБА_5 виготовлено, та необхідно, щоб останній поставив в паспорті свій підпис. В подальшому, виконуючи відведену роль посередника, особа 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), зустрілася з особою 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) на кінцевій зупинці маршрутного таксі АДРЕСА_3 ), де отримав виготовлений підроблений паспорт на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Самара, Російської Федерації, виданий Приморським РВ ОМУ МВС України в Одеській області 01.09.2012, з вклеєною фотокарткою ОСОБА_5 та аркуш паперу, на якому було зазначено справжні відомості про ОСОБА_8 , для їх передачі ОСОБА_5 . З метою виконання своєї злочинної ролі, особа 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), в цей же день зустрілася з ОСОБА_5 на кінцевій зупинці маршрутного таксі АДРЕСА_3 ), де передала останньому виготовлений підроблений паспорт на ім`я ОСОБА_8 з вклеєною фотокарткою ОСОБА_5 та аркуш паперу, на якому було зазначено справжні відомості про ОСОБА_8 . В отриманому підробленому паспорті ОСОБА_5 поставив свій підпис, після чого повернув його особі 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), а аркуш паперу залишив собі.

Далі, особа 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) виконуючи відведену їй роль в цей же день, зустрілась з особою 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), якій передала підроблений паспорт на ім`я ОСОБА_8 з вклеєною фотокарткою ОСОБА_5 та справжнім його підписом. Після чого особа 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) передала особі 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) грошові кошти в розмірі 50 доларів США та 1200 гривень, частину з яких вона в свою чергу передала ОСОБА_5 , тим самим завершивши другий етап свого злочинного плану. При цьому визначивши об`єктом свого злочинного посягання грошові кошти, в розмірі 26000 доларів США, що належали ОСОБА_10 , яка мала намір придбати зазначену квартиру.

Приступивши до реалізації другої частини свого злочинного плану, особа 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) зателефонувала особі 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та повідомила про необхідність зустрітися їй та ОСОБА_5 , 23 вересня 2019 року о 12 годині 00 хвилин з маклером особою 3 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) на Тираспольській площі в місті Одеса. Під час зустрічі, яка відбулася у зазначену дату, час та місці, за участю особи 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_5 та особи 3 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), остання передала ОСОБА_5 , аркуш паперу, на якому була зазначена особиста інформація про ОСОБА_8 та підроблений паспорт громадянина України на ім`я останнього з вклеєною фотокарткою ОСОБА_5 . При цьому особа 3 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), повідомила ОСОБА_5 , про необхідність йому цього ж дня о 16 годині 00 хвилин з`явитися до офісу приватного нотаріуса за адресом: місто Одеса, кут вулиці Канатна та вулиці Велика Арнаутська.

Перебуваючи в офісі приватного нотаріуса ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 , діючи відповідно до відведеної йому злочинної ролі, представився ОСОБА_8 , власником квартири АДРЕСА_5 , та надав нотаріусу оригінал підробленого паспорту на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Самара, Російської федерації, виданого Приморським РВ ОМУ МВС України в Одеській області 01.09.2012, зі своєю вклеєною фотокарткою, який був необхідний для укладання договору купівлі-продажу.

На підставі отриманих оригіналів документів від ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , приватним нотаріусом ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_4 , було складено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 , від 23.09.2019, який підписали ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , що представився ОСОБА_8 , після чого, договір було зареєстровано в реєстрі за №2249.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 та особа 3 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), отримали від ОСОБА_10 , частину грошових коштів у якості задатку в розмірі 3500 доларів США, що згідно з курсом НБУ складало 84700 грн. Домовившись при цьому, що залишок грошових коштів в розмірі 22500 доларів США, залишиться у сейфі нотаріуса, та буде передатний 24.09.2019 року.

Бажаючи довести свій злочинний план до кінця, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_5 , 24.09.2019 приблизно о 15 годині 00 хвилин, разом з особою 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та особою 3 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) прибули до офісу приватного нотаріуса ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_4 , з метою отримання грошових коштів, що залишилися у нотаріуса ОСОБА_11 , виконали всі дії, які вважали необхідними та через обставини, що не залежали від їх волі, були викриті співробітниками Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: підроблення іншого офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, за попередньою змовою групою осіб; у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: використання завідомо підроблених документів; у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, вчинене в особливо великих розмірах.
Таким чином, за сукупністю скоєного дії, у яких обвинувачується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кваліфіковані за ч.3 ст.358 КК України, ч.4 ст.358 КК України, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358 КК України, ч.4 ст.358 КК України, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та підтвердив суду такі встановлені під час досудового розслідування фактичні обставини як дата, час, місце, спосіб і наслідки вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, зокрема те, що він та особа 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) зустрілися та зазначена особа повідомила йому умови, за яких він зможе заробити грошові кошти. Обміркувавши умови, ОСОБА_5 , надав свою добровільну згоду, та зробив з особою 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), свою фотокартку, яку за допомогою електронної пошти вони надіслали на електронну пошту особі 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), таким чином завершивши першу частину свого злочинного плану. Потім ОСОБА_5 зустрівся особа 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), на кінцевій зупинці маршрутного таксі АДРЕСА_3 ), де йому передали виготовлений підроблений паспорт на ім`я ОСОБА_8 з вклеєною фотокарткою ОСОБА_5 та аркуш паперу, на якому було зазначено справжні відомості про ОСОБА_8 . В отриманому підробленому паспорті ОСОБА_5 поставив свій підпис після чого повернув його особі 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), а аркуш паперу залишив собі. За вказані дії ОСОБА_5 отримав грошові кошти. 23 вересня 2019 року о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_5 зустрівся з особою 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), маклером особою 3 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) на Тираспольській площі в місті Одесі. Під час зустрічі, особа 3 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) передала ОСОБА_5 , аркуш паперу, на якому була зазначена особиста інформація про ОСОБА_8 та підроблений паспорт громадянина України на ім`я останнього з вклеєною фотокарткою ОСОБА_5 . При цьому особа 3 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), повідомила ОСОБА_5 , про необхідність йому цього ж дня о 16 годині 00 хвилин з`явитися до офісу приватного нотаріуса за адресом: місто Одеса, кут вулиці Канатна та вулиці Велика Арнаутська, що ОСОБА_5 і зробив. На підставі отриманих оригіналів документів від ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , приватним нотаріусом ОСОБА_11 , за адресом: АДРЕСА_4 було складено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 , від 23.09.2019, який підписали ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , що представився ОСОБА_8 , після чого, договір було зареєстровано в реєстрі за №2249. Крім того, ОСОБА_5 , 24.09.2019 приблизно о 15 годині 00 хвилин, разом з особою 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та особою 3 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) прибули до офісу приватного нотаріуса ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_4 , з метою отримання грошових коштів, що залишилися у нотаріуса ОСОБА_11 , виконали всі дії, які вважали необхідними та через обставини, що не залежали від їх волі, були викриті співробітниками Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Прокурор просив суд визнати ОСОБА_5 винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358 КК України, ч.4 ст.358 КК України, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання за ч.3 ст.358 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч.4 ст.358 КК України у виді 6 місяців арешту, за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за сукупністю кримінальних правопорушень призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 років з випробуванням 3 роки.

Захисник ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_5 просили суд суворо не карати обвинуваченого, взяти до уваги, що обвинувачений щиро розкаявся, має поганий стан здоров`я.
Потерпіла ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якій протиправними діями ОСОБА_5 , попереджена матеріальна шкода в розмірі 26000 доларів США, що згідно з курсом НБУ на час скоєння кримінального правопорушення складає 629200 грн., у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд обвинувального акту судом за її відсутності.

Під час судового засідання, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого та інших учасників судового розгляду. З урахуванням думки прокурора, обвинуваченого, захисника, законного представника обвинуваченого, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, доведена та його дії правильно кваліфіковані, оскільки він здійснив підробку іншого документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, за попередньою змовою групою осіб.
Також суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.ст.358 КК України, доведена та його дії правильно кваліфіковані, оскільки він використав завідомо підроблений документ.
Крім того, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, доведена та його дії правильно кваліфіковані, оскільки він здійснив закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
Таким чином суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358 КК України, ч.4 ст.358 КК України, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується положенням ст.65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, умови його життя та інші особливості особи ОСОБА_5 .

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбаченою ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Крім того, суд, керуючись ч. 2 ст. 66 КК України, вважає, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є те, що він є інвалідом 2 групи безстроково, хворіє на торсійну дистонію генералізованої форми, має стан після імплантації внутрішньо мозкових електронів та імплантації нейрогенератора, який потребує регулярної (раз на 7-10 днів) підзарядки.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується наступним.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора»: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».

Вимога додержуватись справедливості під час застосування кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р.), статті 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Питання звільнення від відбування покарання з випробуванням врегульоване статтею 75 КК України, відповідно до якої, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений є раніше не судимою особою, у вчинених злочинах обвинувачений щиро покаявся.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання: за ч.3 ст.358 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч.4 ст.358 КК України у виді 6 місяців арешту, за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

При цьому суд враховує приписи ст. 77 КК України, відповідно до якої у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.
За сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, суд засуджує обвинуваченого до позбавлення волі строком на 5 років, та вважає за доцільне звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням 3 роки.

У той же час, відповідно до вимог ст.76 КК України, з метою контролю за поведінкою засудженого для встановлення факту виправлення, суд вважає за необхідне покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільні позови у кримінальному проваджені не заявлялися.

Процесуальні витрати на проведення судово-технічної експертизи документа у розмірі 1256 гривень 08 копійок суд стягує з обвинуваченого в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358 КК України, ч.4 ст.358 КК України, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України та призначити йому покарання: за ч.3 ст.358 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч.4 ст.358 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту, за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим до позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк випробування рахувати з моменту проголошення вироку.

Процесуальні витрати на проведення судово-технічної експертизи документа у розмірі 1256 гривень 08 копійок (одна тисяча двісті п`ятдесят шість грн. 08 коп.) стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Члени колегії:
суддя ОСОБА_3

суддя ОСОБА_2