Справа №295/2758/22
УХВАЛА
Іменем України

23.03.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання старшого слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 187 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий за погодженням із прокурором звернувся із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на встановлення в ході досудового розслідування, що 20 березня 2022 року близько 16 год. 40 хв. ОСОБА_8 разом із ОСОБА_5 перебували поблизу будинку № 39 по вул. Труда в м. Житомирі, де помітили раніше невідомого їм ОСОБА_9 , який йшов повз, ведучи мопед Honda LEAD 50, чорного кольору.

В цей час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_8 та ОСОБА_5 виник спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вищезазначеним транспортним засобом та на заволодіння іншим майном, що належить ОСОБА_9 , із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.

Реалізуючи вказаний спільний злочинний умисел, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_5 у вищевказаний час, день, місці та за вказаних обставин підійшли до ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_8 штовхнув потерпілого, внаслідок чого останній впав на землю. Після цього ОСОБА_5 , діючи в межах спільного злочинного умислу, наніс ногами два удари в область голови ОСОБА_9 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на обличчі, травматичної екстракції 1-го лівого зуба верхньої щелепи на 2/3, забійної рани нігтьової фаланги 5-го пальця правої кисті, які відносяться до легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я.

Подолавши таким чином волю потерпілого до опору, ОСОБА_5 з кишені жилета потерпілого дістав мобільний телефон Pocophone F1 Graphite Black вартістю 5 000 гривень та шляхом буксирування розпочав рух мопеда марки Honda LEAD 50, чорного кольору, а ОСОБА_8 в цей час перебував поряд та спостерігав за навколишньою обстановкою, що б у разі виникнення небезпеки викриття їх злочинної діяльності сторонніми особами попередити про це невстановлену слідством особу.

В подальшому, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 , утримуючи майно потерпілого при собі, місце вчинення злочину залишили.

Як зазначає слідчий, своїми умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.187 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб або поєднані з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України.

Зі змісту клопотання слідує, що у вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Житомир, громадянин України, українець, із середньо-спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

22.03.2022 ОСОБА_5 в порядку ст. 278 КПК України вручено письмове повідомлення про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 187 КК України.

Слідчий зазначає, що підозра ОСОБА_5 у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 187 КК України, обґрунтовується зібраними в кримінальному провадженні відповідно до вимог КПК України доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.03.2022;

- рапортами;

- протоколом огляду місця події від 20.03.2022 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 21.03.2022;

- актом судово-медичного обстеження № 278;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.03.2022;

- протоколом огляду предмета за участі потерпілого ОСОБА_9 від 21.03.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 21.03.2022;

- протоколом обшуку від 21.03.2022;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 21.03.2022;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 22.03.2022;

- повідомленням про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 187 КК України.

З метою запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків в даному кримінальному провадженні та/або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та вагомість здобутих слідством доказів вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, а також недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів для запобігання указаним вище ризикам, слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив його задовольнити, а також додатково зауважив, що з огляду на запровадження воєнного стану в країні може бути ускладненим контроль за підозрюваним у разі обрання відносно нього запобіжного заходу, наприклад, у вигляді домашнього арешту. На переконання прокурора, наведені у клопотанні ризики є обґрунтованими, зокрема, в частині можливого незаконного впливу підозрюваним на свідка ОСОБА_10 .

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію прокурора, просив клопотання задовольнити. Додав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну поведінку підозрюваного і не зможе запобігти ризикам, наведеним у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання. Підозрюваний визнав вину в тому, що забрав речі потерпілого та спричинив йому тілесні ушкодження, однак, за словами ОСОБА_5 , це була самооборона, оскільки ОСОБА_9 замахнувся в його сторону викруткою. Підозрюваний просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, посилаючись на те, що вдома батько, домашні тварини та він бажає десь підробляти. Додав, що не планував заволодіти чужим майном, а потерпілий вже мав ушкодження на лобі ще до їх зустрічі. За словами ОСОБА_5 , він був фактично затриманий 21.03.2022 біля 10-ої ранку. Також на запитання підозрюваний відповів, що мав намір викликати поліцію, проте у нього розрядився телефон.

У свою чергу адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Окрім цього, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна (ч. 4 ст. 187 КК України) та позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої (ч. 3 ст. 289 КК України).

На думку слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні доводи свідчать про те, що на даний час існує принаймні один із ризиків, на який посилалась сторона обвинувачення, що є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, мова йде про ризик переховування від органів досудового розслідування. Аналізуючи зазначений ризик, слідчим суддею звернуто увагу, що підозрюваний був затриманий не на місці, де було вчинено правопорушення, особисто до правоохоронних органів не звертався.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , наявність вагомих доказів вчинення ним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, майновий стан підозрюваного (зокрема, відсутність офіційного постійного місця роботи та постійного доходу), слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість на даний час застосувати до підозрюваного інший (альтернативний) запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу на більш м`який, в тому числі на цілодобовий домашній арешт, не забезпечить запобігання ризикам, наведеним у клопотанні та визначеним КПК України, зокрема у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Твердження підозрюваного про те, що він не планував заволодіти речами потерпілого і заподіяв тілесних ушкоджень останньому в цілях самооборони заслуговують на увагу слідчого судді, проте оцінюючи надані стороною обвинувачення докази, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи, вони не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави строком на 60 діб, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання із 10 год. 00 хв. 21 березня 2022 року.

Строк дії ухвали встановити до 10 год. 00 хв. 19 травня 2022 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя