У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0003307 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2021 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця у м. Кілія Одеської області, громадянина України, офіційно не працюючого, з середньою освітою, неодруженого, дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.5 ст.185, ч.4 ст.186 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч.4 ст.186 КК України, та призначено йому покарання:

- за злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
- за злочин, передбачений ч. 5 ст. 185 КК України - у виді 10 (десяти) років позбавлення волі із конфіскацією усього майна.
- за злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України - у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого з вказаних покарань більш суворим, за сукупністю злочинів, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на десять років із конфіскацією усього майна обвинуваченого.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю вказаних вище злочинів та злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за який ОСОБА_6 засуджено вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.04.2018 року до 3 років 6 місяців позбавлення волі, призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на десять років разом із конфіскацією усього майна обвинуваченого.
Постановлено строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту його фактичного затримання відповідно до протоколу затримання особи, тобто з 13 год. 50 хв. 29 липня 2017 року.
На підставі ч. 5 ст. 72, ч.4 ст.70 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_6 зараховано строк його попереднього ув`язнення у період з 29 липня 2017 року до 18 квітня 2018 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, у період із 19 квітня 2018 року по 26 травня 2018 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, у період із 27 травня 2018 року по день набрання вироком законної сили включно із розрахунку один день перебування під вартою та відбування покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 квітня 2018 року за день позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином 110 500 (сто десять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином 308 848 (триста вісімдесят вісім тисяч вісімсот сорок вісім) грн. 00 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином 136 308 (сто тридцять шість тисяч триста вісім) грн. 00 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином 134 000 (сто тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп., 10 300 (десять тисяч триста) доларів США, 2 000 (дві тисячі) євро та в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник, зазначає, що вирок суду повинен бути скасований, а кримінальне провадження призначене до нового судового розгляду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Звертає увагу, що в судових дебатах сторона обвинувачення не пропонувала призначити за злочин, передбачений ч. 5 ст.185 КК України покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Вказує, що стороною захисту надавалась довідка від 25.02.20 р. про стан здоров`я обвинуваченого та наявність в нього низки хронічних захворювань, проте, судом у вироку не відображена інформація про реальний стан здоров`я ОСОБА_6 , а враховано лише довідки Кілійської ЦРЛ за 2017 рік. Крім того, під час судового розгляду в суді першої інстанції неодноразово робились перерви у зв`язку з поганим станом здоров`я обвинуваченого, проте медична допомога в приміщенні суду ОСОБА_6 надана не була, як і не було з`ясовано чи може обвинувачений приймати участь в судовому розгляді. Чим позбавлено ОСОБА_6 права захищати себе особисто.

Вказує, що суд у вироку, як на підтвердження діяльності ОСОБА_6 за першим та другим епізодам, послався на протокол проведення слідчого експерименту від 07.09.2017 р., який є недопустимим доказом, оскільки, проведений з порушенням вимог КПК України, зі сплином часу, та погрозою застосування до обвинуваченого жорсткого поводження. Також, під час проведення даної слідчої дії було порушено право на захист обвинуваченого, оскільки захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_12 участі у проведенні слідчого експерименту не приймала. Вказаний у протоколі слідчого експерименту захисник не підходив до ОСОБА_6 , не зустрічався з ним до проведення слідчої дії, позицію не узгоджував.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.07.2017 року в період часу з 09:00 до 17:00 ОСОБА_6 , повторно, керуючись прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, з корисливим мотивом, перелізши через паркан незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 . Знаходячись на подвір`ї, шляхом віджиму стулки вікна, проник в середину житлового будинку, звідки таємно викрав майно належне ОСОБА_8 . Після цього з місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Вказаними діями потерпілій ОСОБА_8 спричинені матеріальні збитки на загальну суму 114508 гривень 89 копійок.

Наведені вище дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, що завдало значної шкоди потерпілому.

Крім того, 21.07.2017 року приблизно о 16:30 ОСОБА_6 , керуючись прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливим мотивом, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де шляхом віджиму вікна металевим прутом проник до житлового будинку, звідки таємно викрав грошові кошти потерпілого ОСОБА_10 5 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на момент вчинення кримінального правопорушення еквівалентно 129641 гривень 50 копійок, та майно і грошові кошти потерпілої ОСОБА_11 на загальну суму 409471 гривень 39 копійок. А всього під час вчинення вказаної крадіжки ОСОБА_6 незаконно таємно заволодів чужим майном на загальну суму 539 112 гривень 89 копійок.

Наведені вище дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч.5 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в особливо великих розмірах.

Крім того, 27.07.2017 року, приблизно о 15:15, ОСОБА_6 , керуючись прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливим мотивом, перелізши через паркан будинку АДРЕСА_4 , де проживає потерпіла ОСОБА_9 , незаконно проник на територію домоволодіння. Перебуваючи на подвір`ї, шляхом віджиму стулки вікна, проник в середину будинку, де знайшов грошові кошти в сумі 50000 гривень та 10000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на момент вчинення кримінального правопорушення еквівалентно 258 848 гривень, а всього на суму 308 848 гривень, що належать потерпілій. Проте, під час вчинення вказаних дій, ОСОБА_6 був помічений сином потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_13 , який повернувся в будинок під час перебування у ньому ОСОБА_6 та намагався припинити незаконні дії останнього шляхом його затримання. ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що його дії стали очевидними і носять відкритий характер, вирішив завершити вчинення злочину, утримуючи викрадене майно при собі, вистрибнув через вікно та втік з місця скоєння кримінального правопорушення. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_9 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 308848 гривень.

Наведені вище дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, вчинене у великих розмірах.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, що завдало значної шкоди потерпілому, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в особливо великих розмірах та відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, вчинене у великих розмірах, що встановлені судом і детально викладені у вироку, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні показаннях обвинуваченого, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , свідків, а також письмових доказах, які містяться в матеріалах справи.

Обвинувачений ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.5 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, винним себе визнав частково.

Разом з тим, на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 суд вірно послався на протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 01.07.2017, заяву від 01.07.2017 року ОСОБА_14 , протокол огляду місця події від 01.07.2017 року з фото таблицями, протокол огляду предмета від 24.07.2017 року згідно якого було оглянуто мобільний телефон марки «Samsung GT-I 9500», протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21.07.2017 року від ОСОБА_11 , заяву від 21.07.2017 року ОСОБА_10 , протокол огляду місця події від 21.07.2017 року з фототаблицями зі планом схемою згідно якого було проведено огляд місця події по АДРЕСА_3 , протокол пред`явлення особи для впізнання від 31.07.2017 року, покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 .

Аналізуючи покази допитаних в судовому засіданні потерпілих та свідків, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вони у повному обсязі узгоджуються з письмовими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, та підтверджують ті обставини вчинення злочину, які встановлено судом.

Твердження захисника в апеляційній скарзі, що до обвинуваченого використовувались недозволені методи слідства та застосування насильства під час судового розгляду, є неспроможними. Оскільки, ця заява сторони захисту була предметом перевірки правоохоронного органу, та не знайшли свого підтвердження, що вбачається з листа ТУ ДБР у м. Миколаєві від 22.02.2021 р. №05/05.11/3369.

Є неприйнятними також посилання захисника на те, що протокол проведення слідчого експерименту з обвинуваченим від 07.09.2017р., є недопустимим доказом, оскільки, на її думку, проведений з порушенням вимог КПК України. Суд апеляційної інстанції зауважує, що проведення слідчого експерименту від 07.09.2017 року відбувалося за участі захисника ОСОБА_16 та обвинуваченого ОСОБА_6 , в порядку визначеному кримінальним процесуальним законом щодо цієї слідчої дії. А тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав цей доказ належним та допустимим та послався на відомості, що містяться в протоколі слідчого експерименту, на підтвердження винуватості ОСОБА_6 .

Судом першої інстанції, дотримано вимог ст.94 КПК України щодо оцінки доказів на предмет їх належності, допустимості та достатності.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо судом докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст.93 КПК України.

Сукупність досліджених доказів а саме: показання потерпілих, свідків, висновки експертиз, які є належними та допустимими доказами, узгоджуються між собою засвідчують наявність критерію «достатності» досліджених доказів та переконують апеляційний суд в обґрунтованості висновку суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Щодо зауваження сторони захисту про наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 низки хронічних захворювань, апеляційний суд зазначає. При призначенні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував стан здоров`я обвинуваченого та відобразив цю інформацію у вироку, а саме вказав, що ОСОБА_6 має ряд тяжких хвороби, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, підставами для скасування чи зміни судового рішення є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

При цьому, конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.

Апеляційним судом не встановлено порушень, які перешкодили суду першої інстанції всебічно розглянути матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 .

Суд повно та об`єктивно дослідив обставини справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону є неспроможними, за такого підстав для скасування вироку суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Крім того, захисник в своїй апеляційній скарзі, просить скасувати вирок щодо ОСОБА_6 та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, разом з тим не зазначає ні одну із обставин, визначених ст. 415 КПК України, які є підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 409, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2021 року, стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: