1-і/214/193/22
У Х В А Л А
Іменем України

20 квітня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі, в режимі відеоконференції, клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003479 від 28.06.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
18.04.2022 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на 60 днів.

В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначив про те, що ОСОБА_5 , 28.06.2017 року близько 01:00 год., перебуваючи на території міського парку м. Херсон, неподалік перехрестя пр. Ушакова та вул. Перекопської в м. Херсоні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий єдиний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, із корисливих мотивів, за попередньою змовою, разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_8 , яке виразилось в захваті лівої руки останнього із заведенням за спину та нанесенням ОСОБА_5 удару лівою ногою по лівій нозі потерпілого в область нижче коліна, від чого потерпілий впав обличчям на землю, тим самим спричинили останньому відповідно до висновку експерта Херсонського обласного бюро судово-медичних експертиз №689 від 25.07.2017 наступні тілесні ушкодження: садно підборіддя, синець лівої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого тримаючи потерпілого за плечі, відкрито заволоділи його майном, а саме: чорним, чоловічим рюкзаком з надписом "Bench", вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2058-МТ від 10.07.2017 становить 35 гривень, в якому знаходилися ключі від квартири, які не представляють для потерпілого матеріальної цінності; мобільним телефоном "HTC One V ", модель - PK 76100, вартістю 700 гривень (висновок судовотоварознавчої експертизи №2058-МТ від 10.07.2017), який у цей час знаходився на поверхні паркану поблизу місця скоєння злочину, куди його напередодні поклав потерпілий, після чого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тримаючи потерпілого за праве плече, зняв з лівої руки потерпілого наручний годинник "QMAX" в металевому корпусі, золотистого кольору, вартістю 25 гривень (висновок судово-товарознавчої експертизи №2058-МТ від 10.07.2017), а ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись зліва від потерпілого зняв з його правої руки срібний ланцюжок, 925 проби, вагою 15 грамів, вартістю 180,60 гривень (висновок судово-товарознавчої експертизи №2058-МТ від 10.07.2017), після чого покинули місце скоєння злочину, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 940,60 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

На даному етапі судового розгляду кримінального провадження, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.1 ст. 309 КК України та ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, які будуть досліджені у суді під час судового розгляду по суті.

Окрім доказів причетності до інкримінованого злочину, органами досудового розслідування також було вивчено особу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є уродженцем смт. Архангельське Високопільського району Херсонської області, українцем, громадянином України, із середньою освітою, не працює, студент 3 курсу Архангельського професійного аграрного ліцею, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

Окрім того, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Херсонської області Чаплинського району с. Червона Поляна, українець, громадянин України, із середньою освітою, який не працює, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимий: 25.05.2012 року Сімферопольським районним судом АР Крим за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.2, 15 ч.2, 185 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; 20.11.2012 року Київським районним судом м. Сімферополь за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; 31.01.2013 Сімферопольським районним судом АР Крим за ст.ст.185 ч.2, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці; 09.06.2015 року Білозерським районним судом Херсонської області за ст.391 ч.1, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, 05.08.2016 року звільнений з Личаковської ІК Львівської області у зв`язку з відбуттям строку покарання.

На теперішній час ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.04.2022 року включно.

На даному етапі досудового розслідування ризики відповідно до ст.177 КПК України, які були враховані Херсонським міським судом Херсонської області при обранні запобіжного заходу та в подальшому при продовженні ухвалою від 22.02.2022 року тримання під вартою, залишились незмінними та актуальними.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у злочинах проти власності, які є тяжкими та за які передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 та 7 років позбавлення волі відповідно, а ОСОБА_6 у вчиненні злочину проти власності, за яке передбачено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, що у сукупності дає обґрунтовані підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України (обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду).

Серед обставин, які враховуються при продовженні застосованого запобіжного заходу відповідно до ст.178 КПК України, слідчий суддя або суд, окрім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, репутацію підозрюваного (п.4 та п.6 ч.1 ст.178 КПК України).

Так, утриманців у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 немає.

Характер вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого вказують на наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України (підозрюваний може незаконно впливати на свідків).

Також, існує ризик повторення протиправної поведінки, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 офіційно не працюють, законних джерел доходів не мають та відсутні стійкі соціальні зв`язки.

За таких обставин, обґрунтованим є продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Беручи до уваги вищевикладене з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, зважаючи на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним, прокурор звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 при вирішенні клопотання прокурора покладався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити обраний щодо нього запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник обвинувачених підтримала їх думку.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додатки до нього, суд приходить до висновку про необхідність і доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строком на 60 днів, виходячи з такого.

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебувало кримінальне провадження №0003479 від 28.06.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

У відповідності до Розпорядження Голови Верховного Суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» у зв`язку із неможливістю Херсонським міським судом Херсонської області здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ на Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно з ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.02.2022 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжено до 22.04.2022 року.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого, його репутацію, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд зважає на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену Херсонським міським судом Херсонської області при вирішенні попереднього клопотання у цьому кримінальному провадженні в ухвалі від 22.02.2022 року.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є уродженцем смт. Архангельське Високопільського району Херсонської області, українцем, громадянином України, із середньою освітою, не працює, студент 3 курсу Архангельського професійного аграрного ліцею, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

Окрім того, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Херсонської області Чаплинського району с. Червона Поляна, українець, громадянин України, із середньою освітою, який не працює, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , раніше неодноразово судимий.

ОСОБА_5 обвинувачуються у вчинені у вчинені, тяжких злочинів проти власності, життя та здоров`я особи, за вчинення одного з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Окрім того, ОСОБА_6 обвинувачуються у вчинені у вчинені тяжкого злочину проти власності, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Судом встановлені обставини, наявність яких може свідчити про ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченими вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні та переховуватися від суду.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, суд бере до уваги в сукупності зазначені вище обставини з приводу тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченим, у рази визнання їх винними у вчиненні кримінальних правопорушень, що у сукупності дає обґрунтовані підстави вважати про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, тобто намагання переховуватися від суду. Вказаний ризик, також, підтверджується відсутністю у обвинувачених утриманців, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Окрім того, характер вчинених кримінальних правопорушень та особи обвинувачених вказують на наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, тобто намагання незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Також, існує ризик повторення вчинення обвинуваченими інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 офіційно не працюють, законних джерел доходів не мають.

За таких обставин, обґрунтованим є продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах, що виключають їх небезпечну поведінку, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, як на цьому наполягав обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особи обвинувачених, тяжкості злочинів, який їм інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст.ст.176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищезазначене в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вказаним вище ризикам.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо обвинувачених у вигляді тримання під вартою, на даному етапі провадження не зменшились.

Вказані вище обставини, на думку суду, в сукупності, беззаперечно свідчать про необхідність продовження обраного щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що забезпечить належну процесуальну поведінку останніх.

Керуючись ст.ст.110, 176-178, 183, 184, 331, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 19.06.2022 року.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 19.06.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 25.04.2022 року.

Суддя ОСОБА_1