Справа № 711/3541/22
Номер провадження 1-кп/711/421/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за розслідувань №0001498 від 23.07.2022, у відношенні:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утримані не має, інвалідом, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, учасником АТО, депутатом не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-12.09.1995 Чигиринським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.140 КК України до обмеження волі на 5 років, з конфіскацією майна, звільнений по відбуттю строку покарання;
-18.04.2001 Соснівським районним судом м.Черкаси за ч.3 ст.140, ч.1, 42 ст.145 КК України до обмеження волі на 4 роки, з конфіскацією майна, звільнений умовно достроково на 1 рік 1 місяць 24 дні;
-24.02.2004 Придніпровським районним судом м.Черкаси за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до обмеження волі на 4 роки, згідно ст.71 КК України приєднано частково невідбуте покарання за вироком Соснівського районним судом м. Черкаси від 18.04.2001, у вигляді 2 місяців та визначено до відбуття покарання 4 роки 2 місяці, звільнений умовно достроково на 10 місяців 8 днів;
-13.03.2009 Личаківським районним судом м.Львів за ч.2 ст.185 КК України до обмеження волі на 2 роки 6 місяців, в силу ст.71 КК України до призначеного покарання приєднати невідбуте покарання згідно вироку Придніпровського районного суду м.Черкаси від 24.02.2004, у вигляду 10 місяців 8 днів та до відбуття покарання назначено 3 роки;
-22.08.2011 Придніпровським районним судом м.Черкаси за ч.3 ст.185 КК України до обмеження волі на 3 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки;
- 12.12.2012 Соснівським районним судом м.Черкаси за ч.3 ст.357, ч. 1 ст. 358, ч.3 ст. 358, ч.2 ст. 190, ч. 4 ст.358, ч.3 ст.185 КК України до обмеження волі на 4 роки, на підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання у вигляді 3 місяців за вироком Придніпровського районним суду м.Черкаси від 22.08.2011, остаточно до відбуття 4 роки 3 місяці;
- 17.10.2019 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ч.5 ст.72 КК України до позбавлення волі на 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , близько 17 години, знаходячись за адресою: м.Черкаси, вул.Гоголя, 315, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, в подальшому продовжений Указом Президента України за № 133/2022 від 14.03.2022 до 25.04.2022 включно та Указом Президента України за № 341/2022 від 17.05.2022 до 23.08.2022 включно, наблизився до потерпілого ОСОБА_6 та, штовхнувши його рукою у голову в область потилиці, скориставшись тим, що останній втратив рівновагу, шляхом ривка відкрито заволодів мобільним телефоном марки «ZTE Blade L9 1/32 GB Blue», який знаходився у лівій руці ОСОБА_6 , вартість якого становить 1316 грн. 67 коп. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник та своїми злочинними діями завдав потерпілому матеріальної шкоди на вищезазначену суму.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що дійсно він 23.07.2022 року близько 17 години, він перебував неподалік буд. АДРЕСА_3 де побачив потерпілого, який тримав в руках телефон. Саме тоді він вирішив викрасти телефон. Наблизившись до потерпілого, він штовхнув його рукою у потилицю. Потерпілий втратив рівновагу, а він ривком вихопив з рук останнього мобільним телефоном, після чого втік. Просить вибачення у потерпілого. В скоєному щиро кається, просить суд суворо не карати, в зв`язку з поганим станом здоров`я. Телефон який він викрав, у нього вилучили під час досудового розслідування.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що у нього в користуванні перебував мобільний телефон. 23.07.2022 року близько 17.00 год. він ішов додому та тримав в руках телефон. Проживає він у АДРЕСА_3 . Піднімаючись по сходах він відчув поштовх в потилицю, від якого він втратив рівновагу, і в цей час обвинувачений у нього з рук вихопив мобільний телефон. Він бачив обвинуваченого, побіг за ним, але той втік. Він звернувся до співробітників судової охорони, які перебували у сусідньому будинку АДРЕСА_4 , які і викликали поліцію. Телефон йому співробітники поліції повернули під розписку. Претензій до обвинуваченого не має, він просив в нього вибачення, але вважає, що обвинувачений повинен понести покарання, визначене йому законом.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та потерпілий не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, покази якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції, допитавши потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.4 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
П.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, розлучений, не має на утриманні неповнолітніх дітей чи інших осіб, групи інвалідності не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно відповіді Філії ЦОЗ ДКВС України в Черкаській та Кіровоградській областях, стосовно даних захворювань, вісновків лікарів, стану здоровья, обвинувачений не потребує невідкладної медичної допомоги чи гостіталізації до закладів МОЗ, вину визнав, щиро розкаявся, висловивши щирий жаль з приводу свого вчинка та осудив свою поведінку, заподіяна шкода усунута, шляхом повернення майна.

Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 , будучи особою раніше неодноразово судимою за вчинення умисних, в тому числі корисливих злочинів, не зробив належних висновків та продовжив злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попереднім вироком.
В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Разом з тим, згідно приписів ст.337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Проте, як вбачається з обвинувального акту, така обтяжуюча покарання обставина, як вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, обвинуваченному не висувалася.
Таким чином, суд не може самостійно виходити за межі пред`явленого обвинувачення в частині можливого погіршення становища обвинуваченого. Отже, дотримуючись позиції державного обвинувачення, обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено, оскільки така обтяжуючу обставина як вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, є поза межами висунутого обвинувачення.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 року (Справа № 214/4920/16-к, провадження № 51-2920 км 18).
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, думки потерпілого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Призначення ОСОБА_7 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, залишити без змін - у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов у встановленому законом порядку потерпілим не пред`явлений, що не позбавляє права останнього відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_7 в дохід держави.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.7, 100, 124, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбутого ОСОБА_7 покарання строк попереднього ув`язнення з 23 липня 2022 року до дня набрання вироком законної сили, виходячи з положень ст. 72 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Речові докази по кримінальному провадженню:

-диск лазерного зчитування з нанесеним наступним маркуванням: DVD-R, 4.7 GB/120 16Х min на якому наявне аудіо-відео записи з судового засідання, що мали місце 25.07.2022 та диск лазерного зчитування з нанесеним наступним маркуванням: AXENT, DVD-R, 4,7 GB/120 16Х min на якому знаходяться відео, які після огляду долучено до матеріалів кримінального провадження №0001498 від 23.07.2022 року в якості речового доказу,який зберігається у матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;
-мобільний телефон марки «ZTE Blade L9 1GB/2GB» синього кольору, який було передано на відповідальне зберігання потерпілому під розписку, залишити у власника, потерпілого ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід державипроцесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз, а саме: № СЕ -19/124- 22/7931-ТВ від 26.07.2022 в сумі 377,56 грн. та № СЕ -19/124- 22/7924-ТВ від 26.07.2022 в сумі 755,12 грн., у загальній сумі 1132,68 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1