печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю:

адвоката - ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора та зобов`язання вчинити дії, у кримінальному провадженні №0003538 від 07.11.2017,-

ВСТАНОВИВ:
13.07.2022 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора та зобов`язання вчинити дії, у кримінальному провадженні №0003538 від 07.11.2017.

Адвокат стверджує, що 04.07.2022 року на адресу АО «Богатир та партнери» надійшов лист від 23.06.2022 вих № 14/1-32735-10, за підписом прокурора ОСОБА_4 , в якому повідомлялось про можливість отримання копії постанови про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту від 24.05.2022 вих. 24-05/22-02 щодо необхідних процесуальних дій щодо встановлення події злочину, а саме вжити всіх необхідних заходів у тому числі звернутися до Конституційного суду України щодо оскарження рішення Конституційного суду України Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2010 року № 20-рп/2010.

05.07.2022 року за адресою м. Київ, вул. Борисоглібська 18 у прокурора ОСОБА_4 нарочно адвокатом було отримано копію постанови про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту від 24.05.2022 вих. 24-05/22-02 щодо необхідних процесуальних дій щодо встановлення події злочину, а саме вжити всіх необхідних заходів у тому числі звернутися до Конституційного суду України щодо оскарження рішення Конституційного суду України Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2010 року № 20-рп/2010.

Відтак, на думку адвоката, постанова не відповідає вимогам часини 5 статті 110 Кримінального процесуального кодексу України, є недостатньо мотивованою і такою, що суперечить частині 3 статті 93 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки мотивувальна частина оскаржуваної постанови не містить відомостей про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування, неправильно надано оцінку фактичним обставинам справи.

Окрім цього, ОСОБА_3 зазначає, що уповноважені особи, які здійснюють досудове розслідування безпідставно інгорують та відмовляють у задоволенні клопотань сторони захисту.

Таким чином, адвокат просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні №0003538 від 07.11.2017 року щодо не розгляду клопотання сторони захисту про надання копій письмових доказів;

- скасувати постанову прокурора у кримінальному провадженні №0003538 ОСОБА_7 від 23.06.2022 про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту від 24.05.2022 вих. №24-05/22-02;

-зобов`язати уповноважених осіб повноважених осіб Офісу Генерального прокурора розглянути по суті клопотання від 24.05.2022 вих. 24-05/22-02 щодо необхідних процесуальних дій щодо встановлення події злочину, а саме вжиття всіх необхідних заходів, у тому числі звернення до Конституційного суду України щодо оскарження рішення Конституційного суду України Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2010 року № 20-рп/2010;

-зобов`язати уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора в кримінальному провадженні 0003538 від 07.11.2017 року, в межах судового контролю, повідомити слідчого суддю про виконання постановленої ухвали шляхом спрямування слідчому судді копій процесуальних документів підтверджуючих викання ухвали, та підтвердження спрямування зазначених копій процесуальних документів мені адвокату ОСОБА_3 .

В судовому засіданні адвокат скаргу підтримав та просив задовольнити.

Прокурори в судовому засіданні заперечували щодо задоволення скарги, оскільки досудове розслідування було завершено ще 23.06.2022 та надано доступ до матеріалів кримінального провадження для ознайомлення.

Окрім цього, прокурори зазначили, що зобов`язання вчинити дії, які просить адвокат виходять за межі повноважень прокурора та є необгрунованими.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті в 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Відповідно до ст. 303 КПК України, а саме ч. 1 цієї статті, законодавцем передбачено оскарження у суді бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

За матеріалами скарги слідчим суддею встановлено, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003538 від 07.11.2017.

24.05.2022 адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_6 подав клопотання про проведення процесуальних дій щодо встановлення події злочину, а саме вжиття всіх необхідних заходів, у тому числі звернення до Конституційного суду України щодо оскарження рішення Конституційного суду України Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2010 року № 20-рп/2010.

23.06.2022 у задоволенні зазначеного клопотання прокурором було відмовлено, оскільки у клопотанні ставиться питання про вчинення дій, які не належать до сфери кримінального провадження, і не передбачені кримінальним процесуальним законодавством, воно не підлягає вирішенню в порядку ст. 220 КПК України. Таким чином, звернення прокурора до Конституційного Суду України із конституційним поданнням, конституційним зверненням та конституційної скаргою із зазначених у клопотанні адвоката ОСОБА_3 питань, не є процесуальною дією у розумнні статті 220 КПК України, не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та не передбачене Законом і Конституцією України, у зв`язку з чим клопотання адвоката не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 93 КПК України зазначено, що сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволені клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють її відмови, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Частиною 2 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Наряду з вказаним, слід відмітити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

За встановлених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, які викладені в постанові та вважає, що вона винесена з урахуванням принципу законності кримінального провадження, встановленого ч.2. ст. 9 КПК України, що передбачає повне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження, з дотриманням вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, так як постанова містить зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви прийняття, їх обґрунтування.

Також, слідчий суддя вважає, що сторона звернення не надала належних допустимих і достовірних доказів, які б свідчили про те, що постанова підлягає скасуванню та саме в межах своїх повноважень слідчий суддя на досудовому розслідуванні та прокурор можуть вчиняти вказані дії.

Окрім цього, слідчий суддя вважає, що скарга загалом є нечіткою та необгрунтованою, вимоги адвоката виходять за межі повноважень не тільки уповножених осіб органу досудового розслідування в рамках досудового розслідування, а й не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу.

Варто зазначити, що згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Форми закінчення досудового розслідування внормовані главою 24 КПК України і до них за змістом ст. 283 КПК України відносяться: закриття кримінального провадження; звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування (ч. 1 ст. 290 КПК України).

Як випливає з наведеної норми, зверненню до суду з обвинувальним актом передує прийняття слідчим (прокурором) рішення про завершення досудового розслідування, яке є прерогативою сторони обвинувачення, оскільки саме вона розпочинає і здійснює досудове розслідування.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, то станом на день розгляду скарги предмет розгляду у даному судовому провадженні відсутній.

Відтак, скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 24, 42, 36, 40, 46, 303, 306, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора та зобов`язання вчинити дії, у кримінальному провадженні №0003538 від 07.11.2017, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1