06.04.22 Справа № 469/136/22
1-кп/469/166/22
У Х В А Л А
06 квітня 2022 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в смт.Березанка клопотання прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №000424 від 27 листопада 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вербень Демидівського району Рівненської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працює водієм ФОП « ОСОБА_7 », раніше не судимого, утримується під вартою в ДУ «Миколаївський СІЗО»,
за ч.2 ст.286 КК України,-

встановив:

До Березанського районного суду Миколаївської області 21 лютого 2022 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000424 від 27 листопада 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою судді від 22 лютого 2022 року вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 23 лютого 2022 року було частково задоволено клопотання прокурора та обрано стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 08 квітня 2022 року.

У підготовче судове засіданні прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Заявлене клопотання прокурор обґрунтував тим, що 27.11.2021 року близько 13 год. 22 хв., керуючи вантажним автомобілем «DAF FT XF 95.480», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у з`єднанні з напівпричепом «RobusteKaiserS 380», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись по автодорозі М-14 «Одеса Мелітополь - Новазовськ», із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, з боку м.Миколаєва у напрямку м.Одеса, при наближенні до 88 км. + 300 м., неподалік с.Щасливе, розташованого в межах Березанської селищної ради, грубо порушив вимоги п. п. 2.3«б», 10.1 та 12.3 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі ПДР України), а саме: проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, виявивши автомобіль «VOLVO FН 13.440», реєстраційний номер НОМЕР_3 у з`єднанні з напівпричепом марки «GeneralTrailersBenalu», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_8 , що рухався знижуючи швидкість попереду нього в попутному напрямку, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу аж до його повної зупинки, натомість, здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху, не переконавшись при зміні напрямку руху, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеку іншим учасникам руху. В цей час у зустрічній смузі рухався вантажний фургон «MAN LE 12.220», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_9 , в салоні якого перебував на передньому пасажирському сидінні працюючий вантажником ТОВ «Аларіс-Буд» ОСОБА_10 .

Внаслідок зміни руху автомобіль «DAF FT XF 95.480», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив контактування передньою частиною справа з передньою частиною справа вантажного фургону «MAN LE 12.220», реєстраційний номер НОМЕР_5 . В момент виїзду на зустрічну смугу для руху вантажним автомобілем «DAF FT XF 95.480», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у з`єднанні з напівпричепом «RobusteKaiserS 380», реєстраційний номер НОМЕР_2 , напівпричеп останнього контактував переднім бортом справа з задньою лівою частиною знизу напівпричепу марки «GeneralTrailersBenalu», реєстраційний номер НОМЕР_4 , що був у з`єднані із вантажним автомобілем «VOLVO FН 13.440», реєстраційний номер НОМЕР_3 , від чого, вантажний автомобіль «VOLVO FН 13.440», реєстраційний номер НОМЕР_3 , перебуваючи у некерованому стані, допустив зіткнення передньою лівою кутовою частиною з задньою частиною вантажної будки в районі нижньої частини правої стулки задньої двері вантажного фургону «RENAULT PREMIUM», реєстраційний номер НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_11 , що перебував попереду нього в попутному напрямку.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир вантажного фургону «MAN LE 12.220», реєстраційний номер НОМЕР_5 ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, від яких помер в кареті швидкої медичної допомоги під час госпіталізації до «Березанської ЦРЛ», а водій вищевказаного фургону ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні скеровано до Березанського районного суду Миколаївської області для розгляду по суті.

Докази на підтвердження висунутого обвинувачення надаватимуться суду відповідно до визначеного ним порядку їх дослідження.

На підставі ухвали суду від 23 лютого 2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід тримання під вартою строком до 07.04.2022 року.

Прокурор вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, враховані судом при обранні запобіжного заходу, не зникли та не зменшились.

Так, тяжкість злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , обставини його скоєння, заподіяння незворотних наслідків - загибелі одного потерпілого, а також завдання шкоди здоров`ю іншого потерпілого, вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому злочину, будучи обізнаним про покарання, яке може бути призначено в разі визнання його винним, обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від суду.

Ризик незаконного впливу на свідків обумовлений тим, що у кримінальному провадженні встановлено осіб ( ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ), яким відомі певні обставини, що мають значення для доказування кримінального правопорушення, у зв`язку з чим вони мають статус свідків.

Будучи обізнаним щодо анкетних даних цих осіб, їх місця проживання та номерів засобів зв`язку, обвинувачений може чинити вплив на них шляхом погроз, умовлянь або схилення до зміни наданих на досудовому слідстві показів, чим перешкоджатиме встановленню істини у провадженні. Оскільки вказані особи не допитувались судом, а відповідно до ст. 23 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, ризик впливу на свідків продовжує існувати й на стадії судового розгляду до отримання від них судом показань.

Також обвинувачений може у різний спосіб впливати на потерпілих, у тому числі на їх позицію щодо міри покарання.

Сторона обвинувачення вважає, що викладені обставини є достатніми для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з передбачених більш м`яких запобіжних заходів не дасть змоги запобігти вказаним ризикам.

Застосування домашнього арешту не може забезпечити дотримання обвинуваченим належної процесуальної поведінки та не дасть можливості здійснювати постійний контроль за ним, оскільки останній не має житла за місцем розгляду кримінального провадження, на момент вчинення злочину проживав в іншому регіоні, не позбавлений права керування транспортним засобом, що діє йому можливість користуючись транспортом, переміщатись у будь-якому напрямку.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.178, 183 КПК України, до обвинуваченого не можна застосовувати заставу у розмірі, передбаченому п.2 абзацу 1 ч.5 ст.182 КПК України, оскільки вчинений ним злочин спричинив загибель людини.

Особисте зобов`язання та особиста порука також не здатні запобігти наявним ризикам, оскільки за своїм змістом полягають у виконанні покладених обов`язків, проте не передбачають обмежень, які були б здатні перешкодити обвинуваченому ухилитись від суду або впливати на інших учасників процесу.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилаючись на наведені обставини прокурор просить задовольнити його клопотання, і продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 підтримала, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просила продовжити ОСОБА_5 обраний стосовно нього запобіжній захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Пояснила суду, що ризики, якими було обґрунтовано раніше подане клопотання прокурора про обрання стосовно обвинуваченого зазначеного запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.
Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора у зв`язку з його необґрунтованістю та обрати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Вказані вимоги сторона захисту обґрунтувала тим, що в Україні запроваджено воєнний стан, у зв`язку з чим життя обвинуваченого, який утримується в ДУ «Миколаївський СІЗО», перебуває під загрозою.
Крім того, обвинувачений, який проходив раніше службу у ЗСУ на посаді гранатометника, має намір використати свій військовий досвід в умовах воєнного стану та вступити до загонів територіальної оборони України.
У зв`язку з цим, він звертався до прокурора з відповідним клопотанням, однак вказане клопотання було залишено без розгляду.
Посилаючись на наведені обставини, на позитивну характеристику обвинуваченого, відсутність можливості убезпечити життя обвинуваченого в умовах воєнного стану за місцем його проживання, сторона захисту просила обрати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.177 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №000424 від 27 листопада 2021 року ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 28.11.2021 року, якою встановлено обґрунтованість підозри у вчинені ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід тримання під вартою, який його ж ухвалою від 17.01.2022 року продовжено строком до 28.02.2022 року.

Ухвалою Березанського районного суду від 23 лютого 2022 року було частково задоволено клопотання прокурора та обрано стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 08 квітня 2022 року.

Вказане рішення обґрунтовано наявністю встановлених судом ризиків ухилення обвинуваченого від суду і незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, відсутністю осіб, які б поручились за його поведінку та характером злочину, у вчиненні якого він обвинувачується,

Існування перешкод для тримання під вартою ОСОБА_5 судом не встановлено.
Разом з тим, на час розгляду клопотання прокурора на думку суду, істотно змінилися обставини, які мають значення для правильного його вирішення.
Так, згідно з указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05:30 год. 24 лютого 2022 року строком на 30 днів, який указом Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року продовжено на 30 днів.

З наданих суду стороною захисту матеріалів вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 проходив раніше службу у ЗСУ на посаді гранатометника (а.п.83), що підтверджується копією військового квитка ОСОБА_5 № НОМЕР_7 від 19.12.1990 року (а.п.80-90).
04.04.2022 року обвинувачений ОСОБА_5 в порядку ст.616 КПК України звертався до прокурора з клопотанням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації в особливий період (а.п.91-92, 93, 94-95), однак у задоволенні зазначеного клопотання йому було прокурором відмовлено, у зв`язку з тим, що під час його затримання не було виявлено документів, які б стверджували, що він є військовослужбовцем, військовозобов`язаним або резервістом, а відтак, підлягає мобілізації (а.п.95).
Разом з тим, вказаний висновок прокурора, на думку суду, спростовується даними військового квитка ОСОБА_5 № НОМЕР_7 від 19.12.1990 року (а.п.80-90), який в силу положення абз.4 ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовозобов`язаною особою.

Також суд звертає увагу на те, що з наданих суду стороною захисту матеріалів вбачається, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає однією сім`єю з чотирьом особами (а.п.69), за місцем роботи характеризується виключно позитивно (а.п.74) та раніше не судимий (а.п.78-79).

Згідно положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи викладене, зокрема запровадження воєнного стану на території України, приймаючи до уваги те, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні ненавмисного злочину, має намір використати свій військовий досвід в умовах воєнного стану та вступити до загонів територіальної оборони України, що підтверджується наданими стороною захисту матеріалами, має міцні соціальні зв`язки, за місцем роботи характеризується виключно позитивно та раніше не судимий, суд дійшов висновку, що прокурором не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України, а саме, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином, суд вважає, що клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

Разом з тим, при вирішенні клопотання прокурора суд дійшов висновку про те, що до обвинуваченого слід застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою статті 191 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.177, 178, 179, 194, 199, 202, ч.3 ст.331, ст.372 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №000424 від 27 листопада 2021 року відмовити.

На підставі ч.4 ст.194 КПК України застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вербень Демидівського району Рівненської області, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до дати закінчення дії цієї ухвали включно такі процесуальні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду, у провадженні якого перебуватиме це кримінальне провадження, та повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі ч.1 ст.202 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вербень Демидівського району Рівненської області, який утримується під вартою в ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор», звільнити з-під варти негайно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення та діє до 06 червня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 06 квітня 2022 року.

Суддя: