Справа № 496/3592/20
Провадження № 1-кп/496/89/22
У Х В А Л А

03 червня 2022 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
розглянувши в судовому засіданні, в залі суду клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_3 в порядку ст. 350 КПК України про витребування доказів у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться вказане кримінальне провадження.
Прокурором до суду було надане клопотання в порядку ст. 350 КПК України про витребування доказів. В своєму клопотанні прокурор просив витребувати з Суворовського районного суду м. Одеси, що знаходиться за адресою: вул. Чорноморського Козацтва, 68, м. Одеса 65003, завірену належним чином копію постанови від 21.09.2018 року у справі №523/12002/18, провадження №3/523/5256/18; витребувати з Малиновського районного суду м. Одеси, що знаходиться за адресою: вул. Василя Стуса, 1а, м. Одеса, 65003 завірену належним чином копію постанови Малиновського районного суду у справі №521/868/17.
Вказане клопотання прокурор мотивував тим, що під час судового засідання прокурору стало відомо про те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. Так у справі №521/868/17 Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 визнано винним за порушення правил безпеки дорожнього руху, пов`язаних з перевищенням швидкості. Крім того, 21.09.2018 року Суворовським районним судом м. Одеси, у справі №523/12002/18 у провадженні №3/523/5256/18 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. на користь держави. Вказані документи, прокурор вважає, необхідними, у зв`язку з тим, що вони характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 , як особу схильну до вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з порушенням правил безпеки дорожнього руху.
В судовому засіданні прокурор вказане клопотання підтримав просив задовольнити.
Обвинувачений та його захисник проти вказаного клопотання заперечували. Захисником ОСОБА_5 до суду було надано заперечення на клопотання, відповідно до якого він просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про витребування доказів з наступних підстав. Так у своєму клопотанні захисник зазначає, що ч. 1 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Порядок збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок регламентовано ст. 93 КПК України, на яку посилається прокурор у поданому ним клопотанні. Разом з тим, прокурором не було враховано, що зі змісту частини першої цієї статті вбачається, що законодавцем - повноваженнями витребувати відповідні докази наділено сторони кримінального провадження, потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Трактування поняття «сторони кримінального провадження» надано у п. 19 ч. 1 ст. З КПК України -«з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, встановлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники».
Тобто, цими нормами КПК України суд не наділено повноваженнями збору доказів шляхом їх витребування.
При цьому, ст. 22 КПК України декларує таку загальну засаду кримінального провадження як: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, за якою функція правосуддя (вирішення справи) відділена від функції сторін (обвинувачення і захисту), які конкурують між собою.
Крім того у свої запереченнях захисник посилається на те, що відомості про вчиненні кримінального провадження № 0000183 внесені до ЄРДР 17 березня 2020року, а обвинувальний акт складено та затверджено 26.08.2020 року, тобто слідство тривало понад 5 місяців. Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування за цей період часу слідчим допитано ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_6 та з ними проведено слідчі експерименти; прийнято чотири постанови та складено одне клопотання. Стороні захисту не зрозуміло що могло перешкодити слідчому та прокурору у продовж п`яті з половиною місяців витребувати вказані постанови.
При цьому, як видно з клопотання прокурора події, про які ведеться в ньому мова, мали місце у 2017 та 2018 роках тобто задовго до обставин, за які ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності. Від дати прийняття останнього судового рішення 21.09.2018 року вже минуло майже чотири роки, тому, передбачений вимогами ст. 39 Кодексу України про адміністративні правопорушення строк, після закінчення якого особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню, сплинув.
З урахування вищезазначеного, судові рішення Малиновського та Суворовського районних судів міста Одеси, які просить витребувати прокурор, згідно з вимогами ст. 85 КПК України є неналежними доказами у цій справі, а їх витребування (здійснення тимчасового доступу до них) та дослідження їх в суді виходить за межі цього судового розгляду.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутність.
Заслухавши пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання прокурора про витребування доказів слід відмовити, з наступних підстав.
Згідно зі ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Разом з тим, за правилами ч.1 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом, і за змістом ст. 290 КПК України таке збирання має припинятися відкриттям матеріалів іншій стороні.
Це надає можливість учасникам сформувати свої позиції до судового розгляду без побоювання того, що поява якогось невідкритого доказу суттєво похитне позицію обвинувачення або захисту.
За змістом §3 «Процедура судового розгляду» Глави 28 «Судовий розгляд» Розділу ІV «Судове провадження у першій інстанції» КПК України, суд не уповноважений на збирання доказів, у тому числі і шляхом їх витребування, а лише на їх дослідження.
Отже, з наведеного випливає, що під час судового розгляду суд лише досліджує, тобто перевіряє, вже зібрані докази безпосередньо, та не уповноважений на їх збирання замість сторони кримінального провадження, у тому числі і шляхом їх витребування. Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про витребування судом під час судового розгляду певної інформації, яка, на його думку, є характеризуючими доказами, але збирання доказів судом у такий спосіб, як було вище наведено, не передбачено чинним КПК України.
Керуючись ст.ст.22, 93, 333, 350, 370 372, 392, 395 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_3 в порядку ст. 350 КПК України про витребування доказів у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1