Справа № 344/8353/16-к
Провадження № 1-кп/344/978/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тисмениця, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.

Так, 31 березня 2016 року близько 10год. 00хв. ОСОБА_5 спільно із своїм знайомим - особою, кримінальне провадження щодо якої закрито у зв`язку з смертю відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2020 року, поїхали на річку Бистриця-Надвірнянська, що в м. Івано-Франківськ, де по вул. Левинського, 3-А, побачили металеві двері в одному із ангарів неподалік. В цей час у особи, провадження щодо якої закрито у зв`язку з смертю відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2020 року, виник злочинний умисел на незаконне заволодіння чужим майном, про що він повідомив ОСОБА_5 та на що останній погодився.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме металевими ангарними дверима, діючи умисно, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з особою, провадження щодо якої закрито у зв`язку з смертю відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2020 року, з метою викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, почали вчиняти активні дії, спрямовані на викрадення чужого майна, а саме за допомогою дерев`яної балки та набору інструментів, що був при них, зняли дані металеві ангарні двері, вартість яких згідно висновку експерта № 142 від 22 червня 2016 року становить 522,50 гривень, із дверних завіс та почали розбирати їх на частини, з метою подальшого поміщення в автомобіль, яким останні приїхали на місце скоєння злочину. При цьому ОСОБА_5 та особа, провадження щодо якої закрито у зв`язку з смертю відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2020 року, не вжили всіх дій, які вважали необхідними для доведення злочинних намірів до кінця та злочин не закінчили з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були виявлені на місці події та затримані потерпілим ОСОБА_4 та працівниками поліції.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, беззастережно та суду пояснив, що 31 березня 2016 року зранку він їхав мити свій автомобіль. Його знайомий ОСОБА_7 вже був біля закинутого ангару, що по АДРЕСА_1 , мав при собі деякі інструменти та попросив в нього ще інструментів. Він дав йому набір головок і за допомогою дерев`яної балки, яка була в ОСОБА_7 , почав допомагати останньому знімати металеві двері з ангару. Він розумів, що вони викрадають чуже майно. Після того, як вони зняли двері, почали намагатися їх розібрати на частини, які згодом мали на меті здати на металобрухт. Однак всі дії для цього не вчинили, оскільки їх приблизно через 30хв. затримали працівники поліції разом з представником потерпілого. Також пояснив, що умисел на таємне викрадення чужого майна в них виник раптово, раніше про вчинення цього злочину з ОСОБА_7 не домовлявся. До вчиненого ставиться критично, більше так вчиняти не буде, щиро каявся та просив суд суворо не карати. Цивільний позов визнав в частині встановленої під час досудового розслідування суми збитків 522,50 гривень. В решті позовних вимог просив відмовити.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самим обвинуваченим. Суд обмежився допитом обвинуваченого, допитом представника потерпілого, дослідженням доказів в частині цивільного позову, письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Представник потерпілого ОСОБА_4 суду пояснив, що він є директором підприємства «СІОШ», у власності якого є ангар, що розташований на АДРЕСА_1 . З 2003 року підприємство не працює, охорона об`єктів здійснювалася сусідніми підприємствами. Також здійснюється візуальне спостереження. До події ОСОБА_5 з групою осіб спостерігали за цим об`єктом, оскільки мали намір вчинити викрадення майна підприємства. Люди неодноразово йому повідомляли, що здійснюється розкрадання майна підприємства і його продаж. 31 березня 2016 року близько 02год. 00хв. він прийшов на об`єкт і чекав у засідці зі скловати. Близько 09год. до об`єкту на автомобілі марки «Опель» приїхали ОСОБА_7 з ОСОБА_5 . Вони пішли до ангару і розклали інструменти. Обвинувачений взяв дерев`яний брусок, також вони взяли кувалду і почали розбивати двері. Він в свою чергу викликав поліцію, які приїхали і затримали крадіїв. Він подав цивільний позов, в якому просив стягнути з ОСОБА_5 матеріальну шкоду, завдану злочином, на суму 27540000 гривень. В судовому засіданні вимоги свої усно уточнив і просив стягнути з обвинуваченого 78000270 гривень загальної шкоди, завданої підприємству, яка включає в себе цінову політику, зміни в курсі іноземної валюти, послуги, втрачену вигоду. Також просив суд суворо покарати обвинуваченого ОСОБА_5 .

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; дані про особу винного, який критично ставиться до вчиненого; його молодий вік; стан здоров`я хворіє; його майновий стан; він не працює; одружений; має на утриманні дружину, яка перебуває в стані вагітності; на обліку в лікарів психіатра та нарколога він не перебуває; посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, а також наявність претензій у потерпілого.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Крім цього, з досудової доповіді про обвинуваченого вбачається середній рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, а виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді арешту на строк 2 місяці, представника потерпілого, який просив суворо покарати обвинуваченого, обвинуваченого та захисника, які просили призначити покарання, не пов`язане з позбавлення волі, суд, виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності покарання, вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням вимог ст. 68 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Крім цього, з урахуванням викладених вище обставин, незначного розміру завданих збитків 522,50 гривень, а також особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності та щодо якого з часу вчинення даного кримінального правопорушення і по даний час відсутня будь-яка об`єктивна інформація про вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Крім цього, відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Так, уточнений цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_4 в частині стягнення з ОСОБА_5 збитків в сумі 78000270 гривень слід задовольнити частково, оскільки вартість металевих ангарних дверей згідно з висновком експерта становить 522,5 гривень, а будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_5 завдав потерпілому ПП «СІОШ» збитків на більшу суму представником потерпілого суду не подано.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_5 на користь ПП «СІОШ», код ЄДРПОУ - 22192017, - 522 (п`ятсот двадцять дві) гривні 50 копійок на відшкодування матеріальної шкоди. В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 660 (шістсот шістдесят) гривень 30 коп. процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення експертизи.

Речові докази:

ангарні металеві двері, які передані на відповідальне зберігання законному власнику ОСОБА_4 (постанова слідчого від 28 квітня 2016 року), вважати йому повернутими;

рюкзак чорного кольору з коробкою з набором відкруток, трьома ріжковими ключами різного розміру, металевим ломиком, стамескою, долотом, плоскогубцями, пилкою ручною по металу, двома лезами до пилки по металу, ножем канцелярським, набором лез до ножа канцелярського, рукавицею полотняною з прорезиновими напайками, термосом зеленого кольору, молот з дерев`яною ручкою (постанова слідчого від 14 травня 2016 року), - знищити.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя Роман ХОРОСТІЛЬ