Справа № 333/31/21
Пр. №1-кп/333/146/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 ,та закриття кримінального провадження № 0000377 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження № 0000377 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання прозвільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 та закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ч.4 ст.309 КК України у зв`язку з проходженням добровільного лікування обвинуваченого від наркоманії.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника, на підтвердження лікування надав лист з КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 06.07.2022 року.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання захисника.
Суд, вислухавши заявлене клопотання та думку прокурора, приходить до наступного.
Твердження адвоката та обвинуваченого про те, що ОСОБА_5 добровільно звернувся до лікувального закладу і пройшов повний курс стаціонарного лікування від наркоманії, а тому на підставі ч.4 ст.309 КПК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, то вони не заслуговують на увагу.
Положеннями ч. 4 ст. 309 КК України передбачено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України.
Статтею 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» визначено, що наркоманія це психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною; особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз "наркоманія."
В свою чергу, ст.12 згаданого Закону передбачає, що діагноз "наркоманія" встановлюється лікарсько-консультаційною комісією.
Відповідно до листа КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 06.07.2022 року, ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР з 05.11.2021 року по 19.11.2021 року. Діагноз: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання ПАР (психостимулятори, канабіноїди). Психотичний переважно галюцинаторний розлад внаслідок комбінованого вживання ПАР (психостимулятори, канабіноїди). Стан відміни ускладнений. Синдром залежності у формі постійного вживання ПАР.»
Згідно довідки КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 09.2020 № 2941 року, наданої прокурором в судовому засіданні, ОСОБА_5 з 25.08.2020 року перебуває під спостереженням з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання психостимуляторів, канабіноїдів. Вживання зі шкідливими наслідками.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 не страждав на наркоманію та не потребував лікування від неї, оскільки йому не встановлено діагноз у визначений законом спосіб.
Якщо в результаті медичного огляду чи медичного обстеження встановлено, що особа, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами і відносно якої встановлено діагноз "наркоманія", потребує лікування, у тому числі в стаціонарних або амбулаторних умовах, лікар-нарколог зобов`язаний запропонувати такій особі пройти курс добровільного лікування і видати направлення до наркологічного закладу для такого лікування (ст.14 Закону № 62/95-ВР ).
Як зазначалося вище, показань для обов`язкової видачі ОСОБА_5 направлення до наркологічного закладу не було через відсутність потреби у лікуванні. Стаціонарне лікування обвинувачений проходив з власної ініціативи, а не за результатами медичного обстеження чи рекомендаціями лікаря. Заслуговує на увагу і той факт, що ОСОБА_5 звернувся до даного закладу 05.11.2021 року, тобто через майже більше року після вчинення ним злочину 21.08.2020 року, набувши процесуальний статус обвинуваченого, а кримінальне провадження щодо нього 17.12.2020 року було направлено в суд для розгляду по суті.
Зазначені обставини у своїй сукупності, свідчать про те, що ОСОБА_5 ставив за мету не вилікуватися від залежності, а ухилитися від відповідальності за вчинення злочину, тому суд приходить до висновку щодо відсутності умов та підстав для його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.
Вирішуючи питання про таке звільнення, суду необхідно з`ясувати чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено, і чи дійсно ставить за мету вилікуватися, а не ухилитися в такий спосіб від відповідальності за вчинений злочин (Зазначений правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду справа № 184/2324/19провадження № 51-5377 км 20)
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України.
Керуючись ч.1,4 ст.309 КК України, ст. 285 КПК України, суд-
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 та закриття кримінального провадження № 0000377 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, - відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1