У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_3, при секретарі ОСОБА_4, за участю прокурора ОСОБА_5, слідчого ОСОБА_6, захисника ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_6, поданого у кримінальному провадженні № 0000108 від 21 березня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 3 ст. 436-2, ч. 2 ст. 437 КК України

У С Т А Н О В И В:

Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000108 від 21 березня 2022 року за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 3 ст. 436-2, ч. 2 ст. 437 КК України

26 серпня 2022 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 3 ст. 436-2, ч. 2 ст. 437 КК України

У повідомленні про підозру зазначено, що 24 лютого 2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні.

В подальшому цього ж дня Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна.

Починаючи з 5 години 24 лютого 2022 року підрозділи ЗС та інших військових формувань РФ здійснюють спроби окупації українських міст, які супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Установлено, що ОСОБА_1 , будучи Головою Чеченської Республіки, яка входить до складу Російської Федерації, фактично здійснює керівництво, воєнне планування і управління окремими підрозділами Північно-Кавказького округу військ національної гвардії Російської Федерації (далі - ПКО ВНГ РФ), Управління Федеральної служби військ національної гвардії Російської Федерації по Чеченській республіці (далі - УФСВ НГ РФ по ЧР), Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по Чеченській республіці (далі МВС РФ по ЧР), шляхом надання вказівок, наказів, заслуховування звітів та доповідей від керівників ПКО ВНГ РФ, УФСВ НГ РФ по ЧР, командирів окремих підрозділів ПКО ВНГ РФ, УФСВ НГ РФ по ЧР, МВС РФ по ЧР, здійснення заохочення та нагородження особового складу вказаних вище підрозділів.

Встановлено, що ОСОБА_1 , на виконання рішення президента Російської Федерації ОСОБА_2 про початок військової операції в Україні, повністю підтримуючи таке рішення, діючи умисно, з метою окупації території України, усвідомлюючи можливість настання тяжких наслідків, у тому числі загибелі людей, у невстановлений час, але не пізніше 24.02.2022, віддав наказ керівникам та командирам окремих підрозділів ПКО ВНГ РФ, УФСВ НГ РФ по ЧР, МВС РФ по ЧР перетнути державний кордон України для ведення агресивної війни на території України, у тому числі для захоплення, утримання і встановлення контролю над населеними пунктами України.

Починаючи з 24.02.2022 окремі підрозділи ПКО ВНГ РФ, УФСВ НГ РФ по ЧР, МВС РФ по ЧР, перетнувши державний кордон України в районі м. Прип`ять Київської області, із застосуванням бойової техніки, стрілецької зброї почали ведення агресивних воєнних дій на території Київської області з метою захоплення живої сили, бойової техніки і військових частин Збройних Сил України та інших військових формувань, захоплення, встановлення контролю та утримання населених пунктів, окремих підприємств, установ, організацій.

Так, на виконання наказів та вказівок ОСОБА_1 окремими підрозділами Північно-Кавказького округу військ національної гвардії Російської Федерації, Управління Федеральної служби військ національної гвардії Російської Федерації по Чеченській республіці із застосуванням бойової техніки, стрілецької зброї, у взаємодії з підрозділами Збройних сил РФ, з 24.02.2022 по березень 2022 року у результаті ведення агресивної війни здійснено тимчасове захоплення та встановлено тимчасовий контроль над окремими населеними пунктами Київської області, зокрема над м. Буча, м. Ірпінь, смт. Бородянка, смт. Гостомель та іншими, що супроводжувалося знищенням і захопленням живої сили та бойової техніки Збройних Сил України та інших військових формувань України, жорстоким поводженням із цивільним населенням та іншими порушеннями законів та звичаїв війни, і призвело до настання тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, заподіяння значних матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

У подальшому, починаючи із березня 2022 року по теперішній час, на виконання наказів та вказівок ОСОБА_1 окремими підрозділами Північно-Кавказького округу військ національної гвардії Російської Федерації, Управління Федеральної служби військ національної гвардії Російської Федерації по Чеченській республіці, Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по Чеченській республіці із застосуванням бойової техніки, стрілецької зброї у взаємодії з підрозділами Збройних сил РФ, незаконних збройних формувань так званих «ДНР» та «ЛНР», у результаті ведення агресивної війни здійснено захоплення та встановлено контроль над окремими населеними пунктами Донецької та Луганської областей, зокрема над м. Маріуполь, м. Попасна, м. Лисичанськ, м. Сєверодонецьк, смт. Комишуваха, смт. Тошківка, смт. Комишуваха та іншими, що супроводжувалося знищенням і захопленням живої сили та бойової техніки Збройних Сил України та інших військових формувань України, і призвело до настання тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, заподіяння значних матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Таким чином, ОСОБА_1 здійснив ведення агресивної війни, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 437 КК України, а також ОСОБА_1 вчинив умисні дії з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 110 КК України.

Крім того, установлено, що ОСОБА_1 , будучи службовою особою, діючи умисно, маючи на меті доведення до необмеженого кола осіб виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, використовуючи створений Telegram-канал ІНФОРМАЦІЯ_2, посилання на яке міститься на офіційному сайті Голови Чеченської Республіки, в інформаційній мережі загального доступу Інтернет здійснив виготовлення та поширення матеріалів, у яких містяться виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Так, упродовж квітня 2022 року ОСОБА_1 , будучи службовою особою іноземної держави - Російської Федерації, а саме головою Чеченської Республіки, повністю підтримуючи дії президента Російської Федерації ОСОБА_2 та військово-політичного керівництва Російської Федерації, неодноразово розміщував відеоматеріали, в яких викладав своє ставлення до здійснення Російською Федерацію збройної агресії проти України, тимчасової окупації частини території України.

ОСОБА_1 , будучи службовою особою, діючи умисно, перебуваючи у невстановленому місці, не пізніше 11.04.2022 виготовив та о 02 годині 10 хвилин 11.04.2022 поширив відеозапис на Telegram-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (публікація за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 у якому містяться висловлювання ОСОБА_1 , спрямовані на виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_1 , будучи службовою особою, діючи умисно, перебуваючи у невстановленому місці, не пізніше 17.04.2022 виготовив та о 16 годині 57 хвилин 17.04.2022 поширив відеозапис на Telegram-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (публікація за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 у якому містяться висловлювання ОСОБА_1 , спрямовані на виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Поширення цих матеріалів здійснювалося шляхом публікації їх у Telegram-каналі ІНФОРМАЦІЯ_2, підписниками якого є близько 2,5 мільйонів користувачів. Водночас через специфіку функціонування вказаного засобу соціальної комунікації ці матеріали були доступні необмеженій кількості осіб.

Таким чином, ОСОБА_1 будучи службовою особою, виготовив та поширив матеріали, у яких містяться виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Відповідно до інформації, яка міститься у матеріалах провадження, підозрюваний ОСОБА_1 перебуває на території Російської Федерації, тобто держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Постановою слідчого від 12 вересня 2022 року підозрюваного ОСОБА_1 оголошено у розшук.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали у повному обсязі, просили застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник заперечував щодо задоволення клопотання.

З`ясувавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя зазначає наступне.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 інкримінованих правопорушень обґрунтовано підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Дослідивши надані матеріали слідчий суддя бере до уваги документи, що підтверджують ймовірну причетність ОСОБА_1 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень і такі є переконливими для слідчого судді.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_1 до вчинення кримінальних правопорушень, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

За змістом ст. 176 КПК України найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Вирішуючи подане клопотання слідчий суддя враховує, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 110, ч. 3 ст. 436-2, ч. 2 ст. 437 КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_1 є тяжкими та особливо тяжкими злочинами.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

З урахуванням даних про особу ОСОБА_1 , який переховується від органів досудового розслідування та суду за межами території України, що підтверджено постановою слідчого про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_1 від 12 вересня 2022 року, яка спрямована для виконання до компетентного органу, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, та зважаючи на необхідність виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відтак, суд вважає, що на даний час з урахуванням, обставин, які інкримінуються ОСОБА_1 відсутні підстави для визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Обрати підозрюваному ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зазначення строку дії ухвали та без визначення розміру застави.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, її захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_3