УХВАЛА
25 липня 2022 року
м. Київ
справа № 733/1161/21
провадження № 51-2118ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на судові рішення щодо нього.
Згідно з п. 3, 5 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК)

у касаційній скарзі повинно бути зазначено судове рішення, що оскаржується, а також вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. При цьому такі вимоги повинні відповідати, серед іншого, положенням ст. 436 цього Кодексу.
Статтею 436 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Відповідно до її змісту, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Указаних вище приписів засудженим не дотримано. Зокрема в касаційній скарзі не конкретизовано, які саме судові рішення є предметом оскарження.
Крім того сформульована у змісті касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 вимога про скасування вироку та повернення до першої інстанції суперечить положенням ст. 436 КПК, за якими визначаються повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу засудженого на те, що ставлячи в касаційній скарзі вимогу про призначення нового розгляду справи у суді першої інстанції, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна керуватися приписами ст. 415 КПК, якою визначено вичерпний перелік підстав для цього.
Також засудженим не додано до касаційної скарги копій судових рішень, які оскаржуються, чим не дотримано вимог ч. 5 ст. 427 КПК.
Вказане вище позбавляє суд можливості визначити строки оскарження та межі касаційного перегляду у відповідності до приписів статей 426, 433 цього Кодексу.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не є предметом перегляду судом касаційної інстанції, оскільки, відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Засуджений в касаційній скарзі, серед іншого, стверджує, що суд першої інстанції не дослідив докази у справі, однак не конкретизує які саме докази залишились поза увагою суду та чи були вони визначені для дослідження в порядку ст. 349 КПК.
Крім того, в змісті касаційної скарги міститься формальне твердження про недотримання судом першої інстанції вимог статей 8, 62 Конституції України, а також статей 17, 91, 337, 368, 370, 373 КПК, проте обґрунтування таким твердженням відсутнє.
Також засуджений зазначає про незаконність рішення суду апеляційної інстанції, однак не вказує яких саме порушень норм матеріального або процесуального закону припустився цей суд, переглядаючи вирок суду першої інстанції, з огляду на межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК.
Наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги

і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної

скарги п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3