Справа № 352/287/22
Провадження № 1-кп/352/149/22
У Х В А Л А
про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

19 квітня 2022 р. м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

секретаря ОСОБА_6

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000236 від 22.11.2016 р., про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дебеславці Коломийського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинуваченому ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.01.2022 р. до обвинуваченого у рамках даного кримінального провадження застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23.02.2022 р.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21.02.2022 р. обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 21.04.2022 р. включно.

Прокурор подав суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого на строк два місяці, яке підтримав у судовому засіданні, посилаючись на продовження існування ризику переховування від суду, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_3 у судовому засіданні вважав за недоцільне подальше тримання обвинуваченого під вартою, підтвердив, що матеріальних претензій до останнього не має.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечили щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що обвинувачений не переховувався від органів досудового розслідування, а на законних підставах відкрито проживав на території Республіки Польща. При цьому з урахуванням того, що потерпілі не мають жодних претензій до обвинуваченого, що останній має сталі соціальні зв`язки та постійне місце проживання у м. Коломия, що він в умовах воєнного стану позбавлений можливості виїхати за кордон, має намір вступити до лав територіальної оборони ЗСУ та захищати Україну, просили визначити обвинуваченому розмір застави, яку він матиме можливість внести.

Заслухавши учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання сторони обвинувачення підлягає до задоволення, при цьому з визначенням розміру застави, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
При цьому суд враховує, що відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд враховує вимоги п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики ЄСПЛ доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, як підстава для втручання у право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

З урахуванням того, що прокурором доведено наявність ризику переховування від суду, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений у рамках досудового розслідування даного кримінального провадження був оголошений у міжнародний розшук, з огляду на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику; з урахуванням того, що судовий розгляд кримінального провадження не розпочато, суд приходить до висновку про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, має сталі соціальні зв`язки та постійне місце проживання.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Суд відповідно до вимог ч.4 ст.182 КПК України визначає розмір застави, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, враховуючи обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, його тяжкість, майновий і сімейний стан обвинуваченого та вказані вище ризики.

Суд визначає розмір застави у межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 124050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі наведеного, керуючись ч. 3, 4 ст.331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» на строк два місяці, тобто до 19 червня 2022 року включно.

Розмір застави визначити у межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 124050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок № UA0002265 ДКСУ м. Київ, , банк отримувача (МФО) 820172.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, у якому він буде проживати, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_7