УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про вирішення клопотання про арешт майна
30 травня 2022 року Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області
ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні клопотання дізнавача сектору дізнання Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000227 від 25.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
27 травня 2022 року дізнавач ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням, яке обґрунтовує тим, що 25 травня 2022 року, під час поверхневого огляду ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_1 , виявлено речовину рослинного походження зеленого кольору за зовнішніми ознаками схожу на наркотичну (канабіс).

Того ж дня, про даний кримінальний проступок внесено відомості до ЄРДР за №0000227 з попередньою кваліфікацією за ч.1 ст.309 КК України.

25 травня 2022 року під час огляду місця події у ОСОБА_4 було вилучено мобільний телефон марки «Google Pixel 3a» імеі: НОМЕР_1 , котрого останній добровільно надав працівникам поліції для огляду. Власником зазначеного телефону являється ОСОБА_4 .

Дізнавач вказує у клопотанні, що вилучений мобільний телфон зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому є достатні підстави вважати, що він відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст.98 КПК України.

Таким чином, на думку дізнавача, вилучений мобільний телефон підлягає арешту із забороною відчуження, розпорядження та користування, оскільки має значення речового доказу для кримінального провадження.

Дізнавач ОСОБА_3 та власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, за невідомими суду причинами, про час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином. Заяв про розгляд клопотання у їх відсутність або про відкладення розгляду, не подавали.
Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч.2 ст.131, ч.1 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема : правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна (ч.3 ст.173 КПК України).

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки дізнавач у клопотанні взагалі не обґрунтував та, у судовому засіданні не довів, необхідність такого арешту, тобто наявність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що це майно є доказом кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Крім того, дізнавачем не доведені ризики передбачені абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вказаного майна.
Керуючись ст.ст.170-174 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити дізнавачу сектору дізнання Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітану поліції ОСОБА_3 у задоволенні його клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000227 від 25.05.2022 року, про арешт майна, вилученого 25 травня 2022 року під час огляду місця події, а саме: мобільного телефону марки «Google Pixel 3a» імеі: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня надіслати дізнавачу для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1