ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/644/21 Номер провадження 11-кп/814/690/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за 0000317 від 04.06.2021 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Галещина Козельщинського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, судимого: 13.01.2021 Машівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 259 КК України до позбавлення волі строком 3 роки з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на вирок Машівського районного суду Полтавської області від 17 березня 2022 року , -

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено покарання за ч.2 ст.259 КК України у виді позбавлення волі строком на 04 роки.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 13 січня 2021 року і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Строк відбуття покарання вказано рахувати з моменту затримання.

По справі вирішено питання речових доказів та судових витрат.

За вироком суду, 04 червня 2021 року о 15 год. 41 хв. у ОСОБА_7 , який має не зняту та не погашену судимість за ч. 1 ст. 259 КК України, перебуваючого в стані алкогольного сп`яніння, на території господарства за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про вибух замінованого об`єкту в м. Полтава Полтавської області.

Того ж числа та часу, реалізуючи прямий злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи повторно, з використанням належного йому мобільного телефону марки «Sumsung» моделі «Galaxy A30s», ІМЕЙ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , обладнаного сім-карткою мобільного оператора ПрАТ "Київстар", із абонентським номером НОМЕР_3 , здійснив дзвінок на телефон спецлінії «102» Управління організаційно аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Полтавській області, у ході якого, достовірно знаючи, що інформація, яку він збирається повідомити є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку загального страху і невпевненості у населення, порушить громадську безпеку, повідомив оператору спец лінії «102» про вчинення замінування невідомого об`єкту тротилом у м. Полтава Полтавської області та намір вчинити вибух.

В апеляційній скарзі поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 захисник ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 259, 71 КК України остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. При призначенні покарання просить застосувати до ОСОБА_7 ст. 75 КК України та звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.
Як стверджує сторона захисту, районний суд не врахував, що телефонне повідомлення про замінування мосту в м.Полтаві не відзначалось правдоподібністю та не було сприйнято диспетчером служби 102, як таке, що становить реальну загрозу для невизначеного кола людей та громадської безпеки про що вказують аудіозаписи телефонних розмов з диспетчером служби 102.
Вказує, що обвинувачений в повному обсязі визнав вину, щиро покаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, а тому за вказаних обставин є достатні підстави для застосування положень ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вказував на законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши обґрунтування поданої апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З матеріалів провадження вбачається, що 04 червня 2021 року о 16 год. 07 хв. ОСОБА_7 , який має не зняту та непогашену судимість за ч. 1 ст. 259 КК України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на АДРЕСА_1 , здійснив завідомо неправдиве повідомлення на лінію «102» про здійснене ним замінування тротилом мосту через річку Ворскла на ж/д вокзалі в м. Полтава.
Дану подію, захисник та обвинувачений ОСОБА_7 не оскаржують, однак не заперечуючи подію, вони заперечують про існування об`єктивної сторони у злочині передбаченого ч. 2 ст.259 КК України, в якому обвинувачують ОСОБА_7 .
Перевіряючи дану обставину, вбачається, що завідомо неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян, знищення чи пошкодження об`єктів власності є по суті завідомо неправдивим повідомленням про акт тероризму. Воно порушує нормальний ритм життя, вносить елементи дезорганізації у функціонування підприємств, установ та організацій, здатне дестабілізувати або навіть паралізувати життєдіяльність цілих населених пунктів, породжує неправдиві чутки, паніку серед населення, відволікає певні сили і засоби від виконання їх обов`язків, призводить до обмеження прав і свобод людей, заподіює істотну майнову шкоду тощо.
Засобом злочину є неправдива (брехлива) інформація відомості, які не відпо- відають дійсності про нібито існуючу підготовку вибуху, підпалу або інших дій, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.
Об`єктивна сторона злочину полягає у неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, підпалу або інших дій, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками. Неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, підпалу або інших дій, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, це доведення вказаної інформації до відома будь-якої особи (юридичної чи фізичної), органів влади тощо.
Злочин з формальним складом. Може бути вчинений у формі дії і є закінченим з моменту неправдивого повідомлення. Форми повідомлення можуть бути різними: усно, письмово або з використанням технічних засобів (комп`ютер, радіо, телефон тощо), відкритим, замаскованим під чужим ім`ям або анонімним способом
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги, щодо відсутності об`єктивної сторони є неспроможними, оскільки ОСОБА_7 не заперечував, та дійсно підтверджується наявними доказами в матеріалах справи, шо він телефонував на гарячу лінію НОМЕР_4 та повідомив про замінування певного об`єкту м. Полтаві на подолі (міст через АДРЕСА_3 , біля ж/д вокзалу), довівши вказану інформації до відома правоохоронних органів. Посилання сторони захисту та обвинуваченого, що вказане повідомлення не відзначалося правдивість і не були сприйняті органами поліції, як реальна загроза їх безпеці чи безпеці невизначеного кола осіб в Полтаві є безпідставними, оскільки злочин є закінченим з моменту самого неправдивого повідомлення. Крім, того посадової особи, уповноваженої на здійснення прийому, опрацювання та реєстрації заяв і повідомлень громадян про правопорушення або події, у разі надходження за скороченим номером телефону "102" заяви або повідомлення про правопорушення або подію приймає від заявника інформації про правопорушення або подію, забезпечує її внесення до системи ІПНП, після чого передає їх на оперативне реагування відповідним працівникам поліції або оперативно-диспетчерським службам інших органів державної влади, уповноваженим здійснювати організацію реагування на правопорушення або подію.

Також, суд наголошує, що ОСОБА_7 вже притягався до кримінальної відповідальності, а саме 13 січня 2021 року Машівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 259 КК України до позбавлення волі строком 3 роки з іспитовим строком 1 рік, а тому був обізнаний що вчиняє протиправні дії, оскільки притягався до відповідальності за вчинення злочину за аналогічних обставин.
Перевіряючи вирок суду в частині справедливості призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що посилання захисника на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.
Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, то він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Під час розгляду кримінального провадження достатніх підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України судом не встановлено і в апеляційній скарзі захисника також не наведено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, відношення до вчиненого кримінального правопорушення та обставини його вчинення, а саме вчинення кримінального правопорушення в період іспитового строку за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 13.01.2021 року, висновок органу пробації, за яким існує висока ймовірність вчинення повторного правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства та наявність обставин, які обтяжують покарання, а саме те, що кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено в стані алкогольного сп`яніння.

Судом першої інстанції було належним чином проаналізовано сукупність зазначених обставин, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин провадження, особи обвинуваченого ОСОБА_7 та дійшов, на думку суду апеляційної інстанції, правильного висновку про призначення йому покарання виключно у виді позбавлення волі у межах санкції передбаченої статті, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

З урахуванням вищезазначеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення захисником обвинуваченого в апеляційній скарзі не наведено, та не зазначено під час апеляційного розгляду.

Крім того, суд повторно наголошує, обвинувачений ОСОБА_7 13 січня 2021 року Машівським районним судом Полтавської області був засуджений за ч. 1 ст. 259 КК України до позбавлення волі строком 3 роки з іспитовим строком на 1 рікта не надавши критичної оцінки своїй протиправній поведінців період іспитового строку вчинив нове, аналогічне, кримінальне правопорушення
Взявши до уваги та належним чином оцінивши всі обставини провадження у сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 259 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 13 січня 2021 року за сукупністю вироків визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту, з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, оскільки покарання ОСОБА_7 призначено з дотриманням вимог кримінального закону, є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення, і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Машівського районного суду Полтавської області від 17 березня 2022 року щодо ОСОБА_7 без змін.

У зв`язку з набранням чинності вироком суду першої інстанції, ОСОБА_7 взяти під варту в залі суду.

Строк відбування покарання рахувати з 06 вересня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4