Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3531/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 331 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного: ОСОБА_9

прокурора: ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29 червня 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 до 07 серпня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 29 червня 2022 року було продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 до 07 серпня 2022 року.

В своїх висновках слідчий суддя визнав обґрунтованим клопотання слідчого та його задовольнив, врахувавши те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 28 п. 2 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 28 п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КПК України, два з яких згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів та на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду під тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, з огляду на суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, в якому він підозрюється та його наслідки.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_9 .

Вказує про низький рівень обґрунтованості підозри та неправильну кваліфікацію дій підозрюваного ОСОБА_9 . Слідчий суддя не надав оцінку недоведеності стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та факту їх зменшення. Також, слідчий суддя не надав оцінку доказам, що долученні до клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу, не навів жодних обґрунтувань щодо причетності ОСОБА_9 до вчинення злочину із посиланням на відповідні докази, та прийшов до безпідставного висновку про наявність обґрунтованої підозри у кримінальному провадженні.

Стверджує, що клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу не містить фактичних відомостей, які б свідчили про наявність усіх елементів складу кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_9 , а навпаки вказують на відсутність в діях ОСОБА_9 ознак вчинення кримінального правопорушення.

Зазначає, що на даний час здобуті органом досудового розслідування докази вказують на значне зниження ступеня обґрунтованості підозри ОСОБА_9 , що підтверджується наступним:

- внаслідок проведення двох експертиз зброї від 21.03.2022 р. №СЕ-19/106-22/9-БЛ та від 06.05.2022 р. №СЕ-19/106-22/3398-БЛ було встановлено, що ОСОБА_9 не стріляв в напрямку потерпілих;

- слідчий не доводить наявність умислу на вчинення ОСОБА_9 злочинів, передбачених ч. 1. ст. 28, ч. 2 ст. 115 КК України, ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, а зібрані докази спростовують наявність такого умислу.

ОСОБА_9 в своїх показах неодноразово заявляв, що він не стріляв в напрямку потерпілих, але здійснив декілька попереджувальних пострілів вгору.

Згідно висновку експерта №114-МК від 19.05.2022 р., складеного за результатами медико-криміналістичного дослідження одягу потерпілого ОСОБА_11 , неможливо встановити, чи були пошкодження одягу ОСОБА_11 спричинені кулями, що були надані на дослідження.

Крім того, вказує, що органом досудового розслідування не було віднайдено на місці події жодну із куль, що були випущені з карабіна «Вулкан-ТК», що опосередковано підтверджує факт здійснення ОСОБА_9 пострілів у повітря, внаслідок яких кулі не приземлялись поблизу місця знаходження потерпілих.

Слідчий суддя не взяв до уваги дані про підозрюваного ОСОБА_9 , який має житло, місце роботи та міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, має позитивні характеристики, які містяться у матеріалах судової справи, не має зброї, брав участь у виконанні завдань з відсічі збройної агресії російської федерації, що підтверджується довідкою №11/1/5-877 від 25.03.2022 р., а також не врахував посткримінальну поведінку ОСОБА_9 , який викликав на місце події медичних працівників та поліцію, добровільно передав їм зброю, сприяв встановленню всіх обставин події, що мала місце 07.03.2022 року.

Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчим не було доведено обставин, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Заслухавши доповідача, захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 199 КПК України передбачений порядок розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою.

У відповідності до положень ст.ст. 197, 199 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим КПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 слідчий суддя належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Слідчим суддею встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

У Рішенні Нечипорук і Йонкало проти України (п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства), § 32).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість підозри може встановлюватися тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність. Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення.

На переконання колегії суддів, висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри оголошеної ОСОБА_9 у вчиненні, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28 п. 2 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 28 п. 1, 2 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, на даній стадії досудового розслідування, відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження долученими до клопотання, в тому числі: протоколом огляду місця події від 07.03.2022 року, проведеного на території домогосподарства в АДРЕСА_1 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; протоколом огляду місця події від 08.03.2022 року, проведеного на території в АДРЕСА_2 ; протоколом огляду місця події від 08.03.2022 року, проведеного на території Малинського міжрайонного бюро СМЕ, в м. Малин, Житомирської області; висновком судової експертизи зброї №СЕ-19/106-22/9-БЛ від 21.03.2022 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 ; протоколами слідчих експериментів з участю потерпілого ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .

З досліджених судом доказів вбачається, що труп неповнолітнього ОСОБА_22 працівниками поліції було виявлено в подвір`ї господарства ОСОБА_12 , яке розташоване по АДРЕСА_1 .

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №481 від 08.03.2022 року малолітньому ОСОБА_22 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового сліпого поранення шиї, хребта та грудної клітки зверху вниз, зліва на право, які не сумісні з життям в наслідок яких останній помер на місці.

При огляді місця події 08.03.2022 року в подвір`ї господарства, яке розташоване по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено гільзи та патрони до вогнепальної зброї марки АКС У калібру 5,45, та мисливської нарізної рушниці «ВУЛКАН ТК».

Допитані в якості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , вказали, що на подвір`ї будинку постріли здійснювали саме ОСОБА_9 та ОСОБА_23 . Швидку викликав свідок ОСОБА_13 .

Слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про те, що на даній стадії досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_9 , може бути причетний до інкримінованих злочинів та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.2 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 28, ч. 2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 28 КК України, які згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів та за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, або довічне позбавлення волі.

Доводи сторони захисту про те, ОСОБА_9 не мав умислу на вбивство та не стріляв в неповнолітніх ОСОБА_22 та ОСОБА_11 , а постріли здійснювала інша особа, судом апеляційної інстанції, на стадії розгляду клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не можуть бути перевірені всебічно та повно, оскільки на цій стадії суд обмежений у наданні оцінки доказам та лише перевіряє чи є підозра обґрунтованою.

Натомість долучені до клопотання докази вказують, що ОСОБА_9 може бути причетний до вчинення інкримінованих йому злочинів, оскільки потерпілі отримали вогнепальні поранення, один потерпілий загинув, а ОСОБА_9 здійснював постріли у їх напрямку за версією досудового розслідування і на місці виявлено гільзи, що були відстріляні з його зброї.

Доводи сторони захисту про те, що доказів які б підтверджували спричинення ушкоджень потерпілим внаслідок потрапляння куль відстріляних зі зброї ОСОБА_9 не має, не є переконливим аргументом що свідчить про відсутність обґрунтованої підозри, оскільки ОСОБА_9 згідно з підозрою також інкримінується вчинення замаху на вбивство, а з показань очевидців він здійснював постріли у напрямку потерпілих з відстані 15 метрів та здійснив не менше семи пострілів. Крім того, згідно з кінцевою підозрою йому додатково інкримінують незаконне поводження зі зброєю та боєприпасами.

Досудове розслідування на час розгляду клопотання слідчим суддею, ще не було завершено, необхідно було виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, слід враховувати і те, що в державі впроваджено воєнний стан, що суттєво обмежує правоохоронні органи у здійсненні контролю за підозрюваним у разі визначення йому менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 , слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризику, передбаченого ст.177 КПК, а саме, можливості переховуватись від органу досудового розслідування та суду під тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, з огляду на суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, в якому він підозрюється та його наслідки.

За таких обставин апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, на час розгляду клопотання, згідно вимог ст.194 КПК України для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Дані про особу ОСОБА_9 , який з 2014 року є волонтером, являється членом добровольчого формування з захисту Батьківщини, неодноразово нагороджений грамотами та відзнаками за допомогу ЗСУ, листи командування військової частини та управління СБУ з позитивними відгуками безумовно заслуговують на увагу, однак суворість можливого покарання, Закон за яким кваліфіковано дії ОСОБА_24 , характер та обставини дій, що йому інкримінуються та наслідки, воєнний стан, необхідність завершення досудового розслідування у визначені процесуальні строки вказують про передчасність для висновку про можливість обрання менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Апеляційний суд зважає і на те, що досудове розслідування у справі завершено, обвинувальний акт перебуває у суді, який вже призначив підготовче судове засідання під час якого можливе вирішення питання про доцільність подальшого перебування ОСОБА_9 під вартою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 29 червня 2022 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: