Справа № 347/1263/22
Провадження № 1-кп/347/230/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2022 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
заявника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів клопотання ОСОБА_4 , подане в межах кримінального провадження №0000126 від 28.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, про скасування арешту рухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

18.08.2022 року ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000126 від 28.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що 29.06.2022 року ухвалою слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області накладено арешт на речові докази у вказаному кримінальному провадженні, в тому числі на належний йому автомобіль марки ЗИЛ модель 131, 1990 року випуску, зеленого кольору/реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вважає, що в застосуванні арешту на вказаний автомобіль відпала потреба, оскільки останній вважався підозрюваним по вищезгаданому кримінальному провадженню, а в процесі досудового розслідування обвинуваченим в незаконній порубці дерев встановлено іншу особу ОСОБА_5 та матеріали обвинувального акту відносно останнього скерованого до Косівського районного суду Івано-Франківської області. Оскільки ОСОБА_4 не є учасником кримінального провадження, тому просить скасувати арешт на вище зазначений автомобіль.
В судовому засіданні ОСОБА_4 клопотання підтримав повністю та просив його задовольнити, мотивуючи тим, що у нього є потреба у використанні власного автомобіля марки ЗИЛ модель 131, 1990 року випуску, зеленого кольору/реєстраційний номер НОМЕР_1 , на який накладено арешт. Пояснив, що підставою для накладення арешту на вказаний автомобіль слугувало те, що він перевозив дрова на ньому, при цьому не знаючи, що на них немає документів, у зв`язку із чим став підозрюваним у вчиненні злочину, але у подальшому під час досудового розслідування було визнано підозрюваним у цьому злочині іншу особу ОСОБА_5 .
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо зняття арешту із речового доказу - автомобіля марки ЗИЛ модель 131, 1990 року випуску, зеленого кольору/реєстраційний номер НОМЕР_1 , мотивуючи тим, що арешт на вказаний транспортний засіб накладений ухвалою слідчого судді підставно, вказаний автомобіль є засобом вчинення кримінального правопорушення та у процесі судового провадження він ще не досліджувався та не оглядався, у чому може виникнути така потреба. Просить відмовити у задоволенні клопотання про зняття арешту у зв`язку із його необґрунтованістю.

Судом встановлено, що в провадженні Косівського районного суду знаходиться обвинувальний акт з додатками в межах кримінального провадження №0000126 від 28.06.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_5 ч.3 ст.246 КК України, по якому ухвалою судді від 01.08.2022 року призначено підготовче судове засідання на 10:30 годину 29.09.2022 року.
У вказаному кримінальному провадженні визнано речовим доказом, зокрема - автомобіль марки ЗИЛ модель 131, 1990 року випуску, зеленого кольору/реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1
Ухвалою слідчого судді від 29.06.2022 року за результатом розгляду клопотання слідчого СВ Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 було накладено арешт, зокрема - на вище вказаний автомобіль із наявною на його кузові лісо деревиною приблизним об`ємом 8 м.куб - з метою збереження речових доказів.
Вислухавши ОСОБА_4 та прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає його необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з нижче наведених підстав.
Відповідно до ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. А згідно ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Європейський суд з прав людини також зазначає, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зокрема, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
За змістом ст. 174 КПК України: арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно п.1 ч.9 ст.100 КПК України: гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Зважаючи на те, що в межах даного кримінального провадження спірний транспортний засіб визнано речовим доказом, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, та є засобом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України, враховуючи стадію кримінального провадження та не дослідження судом обставин використання цього транспортного засобу обвинуваченим, а також пояснення самого ОСОБА_4 щодо його обізнаності про використання належного йому автомобіля для транспортування лісо деревини, що унеможливлює наразі вирішення долі цього речового доказу шляхом зняття з нього арешту у розумінні ст.174 та п.1 ч.9 ст.100 КПК України.
Разом з тим, суд роз`яснює, що за правилами ч.4 ст.174 КПК України: суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

За змістом ст.357 КПК України: огляд судом речових доказів, які не можна доставити в судове засідання, за необхідності проводиться за їх місцезнаходженням. Учасники судового провадження мають право ставити запитання з приводу речових доказів свідкам, експертам, спеціалістам, які їх оглядали.

ОСОБА_4 в судовому засіданні стверджував про те, що він сам здійснював транспортування своїм автомобілем моделі ЗИЛ 131, зеленого кольору, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 лісо деревини, яка є предметом кримінального правопорушення, але йому не було відомо про незаконність її походження. Натомість, ця обставина підлягає встановленню і може бути встановлена під час судового провадження.
Отже, ОСОБА_4 не доведено безпідставності накладення арешту на належний йому транспортний засіб та минування потреби у подальшому застосуванні накладеного на автомобіль арешту, з метою забезпечення можливості виконання ст.357 КПК України суд вважає, що клопотання про зняття арешту не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 100, 131, 132, 170-175, 357, /372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_4 , подане в межах кримінального провадження №0000126 від 28.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, про скасування арешту рухомого майна - автомобіля марки та моделі ЗИЛ 131, зеленого кольору, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1