Справа № 297/768/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2022 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду судове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 17.05. 2018 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , з вищою освітою, згідно ст. 89 КК України раніше не судиму, громадянка України,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 17.05.2018 року ОСОБА_4 23.02.2022 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України, згідно якого вона обіймаючи відповідно до наказу Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №1595-то від 03.12.2015, посаду начальника Управління Держгеокадастру у Берегівському районі Закарпатської області у місті Берегове Закарпатської області, що розташований по вул. Мукачівській, 6 в м. Берегове будучи службовою особою 11 рангу, 21.04.2016 при вивченні проектної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку за рішенням 45 сесії VI скликання Берегівської міської ради від 28.08.2015 № 2498, достовірно знаючи про цільове призначення земельної ділянки площею 0,0285 га по АДРЕСА_2 , яка відноситься до земель житлової та громадської забудови, що стверджується генеральним планом м. Берегове 1998 року та генеральним планом м. Берегове 2007 року та даними державної статистичної звітності щодо обліку земель, без наявності проекту землеустрою на новостворену земельну ділянку, в порушення ч. 6, ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, а також за відсутності попереднього рішення Берегівської міської ради про зміну цільового призначення з земель громадської та житлової забудови на землі сільськогосподарського призначення, в порушення ч. 2 ст. 20 Земельного кодексу України, з метою подальшого використання завідомо підробленого документу третьою особою, склала та видала під №41/41-16 позитивний висновок, який безпідставно особисто підписала та скріпила гербовою печаткою Управління Держгеокадастру в Берегівському районі Закарпатської області про погодження відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, чим погодила передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва площею 0,0285 га по АДРЕСА_2 , за рахунок земель житлової та громадської забудови.
Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечив щодо звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження з приводу звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (у редакції, що діяла на день вчинення злочину), - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Так, злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України (у редакції, що діяла на день вчинення злочину), відповідно до ст. 12 КК України (у редакції, що діяла на день вчинення злочину), відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, є закінчення строків, встановлених ч. 1 ст. 49 КК України.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч.1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від відповідальності з нереабілітуючих підстав.
Суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.
За наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України та за згодою обвинуваченого, суд ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язком суду.
У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений.
Згідно обвинувального акта, злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України, був вчинений 21.04.2016 року, і ця обставина сторонами не заперечується.
Отже, з часу вчинення злочину минуло більше 3 років, тобто у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 2 ч. 1 ст.49 КК України (у редакції, що діяла на день вчинення злочину).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що з дня вчинення ОСОБА_4 21 квітня 2016 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України(у редакції, що діяла на день вчинення злочину) відноситься до злочинів невеликої тяжкості, минуло понад 3 роки, перебіг строків давності, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 49 КК України, не зупинявся та не переривався, а також враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 просила кримінальне провадження закрити, у зв`язку із закінченням строків давності, ОСОБА_4 в судовому засіданні надала свою згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, суд вважає на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України, а кримінальне провадження відносно останньої на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

Разом з тим, в судовому засіданні обвинуваченій ОСОБА_4 , відповідно до положень ч. 3 ст. 285 КК України, було роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. 314, п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, ч. 4 ст. 286, 288 КПК України,

ухвалив:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження на підставі ст. 49 КК України закрити.

Ухвала протягом 7 діб з дня її проголошення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_6