КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2181/2022
Категорія ч. 2 ст. 187 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 21 січня 2022 року у кримінальному провадженні №002208 стосовно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сасово Виноградівського району Закарпатської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимий:
16 серпня 2004 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 152, ст. 70 України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років;
22 червня 2012 року Виноградівським районним судом Закарпатської області за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
28 вересня 2015 року Виноградівським районним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, звільнений по відбуттю покарання 14 липня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 21 січня 2022 року ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією майна.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_8 20 серпня 2021 року приблизно о 21:30 год, знаходячись поряд із будинком №15 по вул. Матеюка у м. Києві, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_9 , після чого у нього виник злочинний умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я та життя особи, а саме із застосуванням пістолета моделі «Retay F29». Діючи умисно ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_9 та, тримаючи вказаний пістолет у руці, приставив його до правого ребра потерпілого, вимагаючи віддати йому грошові кошти. Зазначені дії ОСОБА_9 сприйняв як реальну загрозу для здоров`я та життя. Після чого ОСОБА_9 , подолавши силу ОСОБА_8 , вихватив пістолет з його руки та утримував ОСОБА_8 до приїзду працівників поліції.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок Деснянського районного суду міста Києва від 21 січня 2022 року та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, оскільки вважає, що жодним доказом у справі не спростовані показання в суді обвинуваченого ОСОБА_8 , який заперечив вчинення розбою та вважав острахи потерпілого надуманими внаслідок стану сп`яніння, повідомивши при цьому, що ніяких погроз потерпілому він не висловлював та ніяких грошей у нього не вимагав, лише хотів запропонувати потерпілому придбати у нього стартовий пістолет, тому запитав про гроші, а далі, коли дістав пістолет щоб показати його для продажу потерпілому, останній вихопив цей пістолет із його рук, повалив на землю та наніс йому тілесні ушкодження.

Захисник звертає увагу на те, що про відсутність погроз з боку обвинуваченого повідомив в суді і потерпілий. За даними протоколу огляду місця події предмет схожий на пістолет було вилучено на лавці на вул. Матеюка у м. Києві, а під час затримання та особистого обшуку обвинуваченого у нього нічого виявлено та вилучено не було.

Крім того, як вважає захисник, в справі відсутні докази того, що у ОСОБА_8 був той пістолет, який був вилучений в ході огляду місця події та стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_8 взагалі направляв пістолет в сторону потерпілого. До того ж результати пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю потерпілого та свідка ОСОБА_10 не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки статисти на цих протоколах є за зростом значно вищими, ніж обвинувачений, що є порушенням вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, на думку захисника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки в його діях відсутній склад цього кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За правилами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення, дотримуючись вимог ст. 337 КПК України, безпосередньо дослідив докази у провадженні та, на переконання колегії суддів, з`ясував усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 ККУкраїни, ухвалено відповідно до вимог ст. 370 КПК України на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно з положеннями ст. 94 КПК України.

Доводи в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 про відсутність у діях ОСОБА_8 складу інкримінованого йому злочину є безпідставними.

Розбій як злочин проти власності (ст. 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за ст. 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки).

Погроза застосування насильства має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-якій формі (словами, жестами, демострацією зброї тощо), бажає щоб у потерпілого склалось враження, що, якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована. Це стосується і випадків, коли винна особа погрожує застосуванням предметів, які завідомо для неї не можуть бути використані для реалізації погрози, якщо потерпілий сприймає ці предмети як такі, що являють собою небезпеку для життя чи здоров`я. При цьому для кваліфікації діяння за ст. 187 КК не має значення, чи мав винний намір приводити погрозу насильством, небезпечним для життя або здоров`я, до виконання. Тобто головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим.

Крім того, важливе значення для оцінки реальності погрози при розбої має не лише зміст висловлювання щодо застосування насильства, але й характер дій винного та конкретні обставини вчинення цього діяння.

Як убачається з матеріалів провадження та змісту вироку, обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, суд у вироку послався на показання в суді потерпілого ОСОБА_9 про те, що 20 серпня 2021 року близько 21:30 год він сидів на лавці по вул. Матеюка у м. Києві поблизу магазину «Фора» зі своїм знайомим ОСОБА_10 та чекав дружину. До них підійшов ОСОБА_8 , запитав як справи та сів на лавку з правої від нього сторони, після чого дістав пістолет та приставив його до його (потерпілого) правого боку з одночасною вимогою віддати гроші, що він сприйняв як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, але схопив пістолет та руку ОСОБА_8 відвів в сторону, повалив обвинуваченого на землю, вихопив пістолет із його рук та поклав на лавку, де пістолет знаходився до приїзду працівників поліції. На його прохання ОСОБА_10 побіг за чоловіком, з яким ОСОБА_8 був разом, але повернувся через деякий час і повідомив, що цей чоловік сказав, що не знає обвинуваченого.
Взяв до уваги суд на обґрунтування своїх висновків і показання свідка ОСОБА_10 , який показав, що напередодні свята - дня Конституції, можливо 20-21 серпня 2021 року, він повертаючись з роботи, побачив ОСОБА_9 біля магазину «Фора», що по вул. Матеюка у м. Києві, і підсів до нього на лавку. Вони спілкувались приблизно півтори години, навпроти сидів обвинувачений на відстані приблизно 10-15 метрів, потім останній встав та направився до них. Коли ОСОБА_8 підійшов до них, то сів з правої сторони ОСОБА_9 і в цей момент він (свідок) побачив пістолет, який обвинувачений приставив до правого боку потерпілого і почув слово «гроші», на що ОСОБА_9 відреагував та повалив обвинуваченого на землю, вихопивши з його рук пістолет. Потерпілий крикнув, що треба наздогнати іншу особу, яка була з обвинуваченим, тому він побіг за нею, але коли наздогнав, ця особа повідомила, що не знає ОСОБА_8 .

Також суд дослідив у судовому засіданні й обґрунтовано поклав в основу вироку письмові докази, як такі, що узгоджуються з показаннями потерпілого та свідка, а саме дані протоколу огляду місця події від 21 серпня 2021 року з додатками, відповідно до яких під час огляду ділянки місцевості за адресою: м. Київ, вул. Матеюка, 15 було виявлено на лавці та вилучено предмет ззовні схожий на пістолет з маркувальним позначенням НОМЕР_1 , by Retay ARMS, Turkey Cal. 9mm P.A., чорного кольору, який знаходився в зарядженому стані; дані протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 серпня 2021 року за участю потерпілого та свідка, які впізнали ОСОБА_8 ; відомості висновку експерта №СЕ-19/111-21/41044-БЛ від 08.09.2021 про те, що наданий на дослідження пістолет не належить до вогнепальної зброї, є сигнальним (шумовим) пістолетом, моделі «Retay F29» № НОМЕР_2 калібру 9 мм Р.А.К, виготовлений промисловим способом фірмою «Retay Arms» (Туреччина), придатний до стрільби.
При цьому судом належно оцінено достовірність показань потерпілого в частині того, що ОСОБА_8 висунув йому вимогу віддати гроші, приставивши пістолет до його правого боку і цю погрозу він сприйняв реально, але з метою захисту вчинив активні дії, внаслідок яких забрав у ОСОБА_8 пістолет та затримав його до прибуття працівників поліції, водночас сумнівів у їх правдивості у колегії суддів не виникає, оскільки такі показання є послідовними, узгоджуються з іншими доказами у справі та з обставинами, встановленими у кримінальному провадженні.
Крім того, показання потерпілого з урахуванням інших досліджених в ході судового розгляду доказів, повністю спростовують версію обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він хотів продати потерпілому пістолет і виключно з цією метою підійшов до нього, спочатку запитав чи є гроші, після чого хотів показати пістолет, але у потерпілого була неадекватна реакція на його пропозицію. Отже суд обґрунтовано відхилив як неспроможну версію подій обвинуваченого, належним чином мотивувавши свій висновок.

З наведених вище підстав колегія суддів вважає необґрунтованими твердження сторони захисту про не доведення стороною обвинувачення того факту, що обвинувачений направляв пістолет в сторону потерпілого та вимагав у нього гроші, а доводи захисника про відсутність доказів, які б доводили, що у ОСОБА_8 був саме той пістолет, який працівники поліції вилучили під час огляду місця події на лавці, є непереконливими, оскільки обвинувачений в суді не заперечував, що мав при собі пістолет, який в подальшому забрав у нього потерпілий та поклав на лавку, де його і вилучили працівники поліції.

Що стосується доводів захисника про те, що пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому та свідку було проведено з порушенням норм процесуального закону у зв`язку з тим, що статисти на цих протоколах є за зростом значно вищими, ніж обвинувачений, то вони також є непереконливими, оскільки як убачається із протоколів від 21 серпня 2021 року указані слідчі дії були проведені з дотриманням вимог ст. 228 КПК України та фотознімки, що пред`являлись як потерпілому, так і свідку, не мають різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво можуть впливати на сприйняття зображення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, суд першої інстанції надав їм оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, та сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку та дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_8 як особою, яка раніше вчинила розбій, нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, отже правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 187 ККУкраїни.

Призначене ОСОБА_8 покарання, на думку колегії суддів, повною мірою відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 21 січня 2022 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4