Дата документу 18.05.2022 Справа № 331/949/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 331/949/22 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/323/22 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 18 травня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційними скаргами підозрюваної ОСОБА_8 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Єлизаветівка Приморського району Запорізької області, громадянки України, сімейний стан - незаміжня, освіта - повна вища, неповнолітніх дітей на утриманні не має, обіймає посаду заступника голови Бердянської РДА Запорізької області з гуманітарних питань, депутата Приморської міської ради Бердянського району Запорізької області 8 скликання від політичної партії «Опозиційна платформа - За життя», яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, старший слідчий 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000075 від 19.03.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначено, що громадянка України ОСОБА_8 підозрюється у тому, що вона, будучи заступником голови Бердянської РДА Запорізької області з гуманітарних питань, депутатом Приморської міської ради Бердянського району Запорізької області 8 скликання від політичної партії «Опозиційна платформа - За життя», діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та, бажаючи настання негативних наслідків, не раніше 12.03.2022 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена), перебуваючи в м. Бердянськ Запорізької області, який з 28.02.2022 року і по теперішній час знаходиться під окупацією представників Збройних сил Російської Федерації, добровільно надала згоду на допомогу представникам іноземної організації іноземної держави - співробітникам органів Федеральної служби безпеки РФ в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, а саме вчинення дій, спрямованих на забезпечення діяльності окупаційної адміністрації держави-агресора на території м. Бердянськ Запорізької області.
У ході досудового розслідування також встановлено, що згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і РФ 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент РФ ОСОБА_10 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п.1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч.4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.
24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
15.03.2022 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.
Так, 24.02.2022 року, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці ЗС РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення та здійснили окупацію частин вказаної території.
28.02.2022 року м. Бердянськ Запорізької області було захоплено представниками ЗС РФ та на даний час зазначений населений пункт знаходиться під окупацією держави-агресора.
Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянка України, мешканка м. Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_8 займає посаду заступника голови Бердянської РДА Запорізької області з гуманітарних питань. Крім того, ОСОБА_8 є депутатом Приморської міської ради Бердянського району Запорізької області 8 скликання від політичної партії «Опозиційна платформа - За життя».
Таким чином, відповідно до ст.49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ОСОБА_8 з 25.10.2020 року набула статусу депутата місцевої ради.
Далі, але не раніше 12.03.2022 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена), ОСОБА_8 , займаючи посаду заступника голови Бердянської РДА Запорізької області з гуманітарних питань, будучи депутатом Приморської міської ради Бердянського району Запорізької області 8 скликання від політичної партії «Опозиційна платформа - За життя», діючи умисно та за власною ініціативою, встановила контакти з невстановленими на даний час особами представниками іноземної організації іноземної держави, а саме співробітниками органів ФСБ РФ, з метою надання останнім допомоги у проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, а саме вчинення активних дій, спрямованих на забезпечення діяльності окупаційної адміністрації держави-агресора на території м. Бердянськ Запорізької області.
Далі, після встановлення ОСОБА_8 контактів з невстановленими співробітниками органів ФСБ РФ, в період з 16.03.2022 року по 19.03.2022 року, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та, бажаючи настання негативних наслідків, ОСОБА_8 добровільно вирішила сприяти незаконній діяльності співробітників ФСБ РФ та ЗС РФ та на виконання отриманих злочинних завдань здійснювала пошук та узагальнення інформації щодо надзвичайних ситуацій та подій, стану гуманітарної та соціально-гуманітарної допомоги в місті (забезпеченості міста продуктами харчування, товарами першої необхідності, медикаментами та паливо-мастильними матеріалами, з метою завезення гуманітарної допомоги окупаційною адміністрацією держави-агресора), готовності сільськогосподарських підприємств до посівної, виплат заробітної плати, соціальних виплат та пенсій, стану роботи банківської системи, наявності грошової маси для забезпечення можливості зняття готівкових грошових коштів для здійснення виплат, тобто вступила у змову з представниками іноземної організації іноземної держави, на вчинення нею злочину та умисно створила умови для його вчинення, а саме державної зради у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану.
Органом досудового розслідування встановлено достатню кількість доказів для повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, яке кваліфікується як державна зрада у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинена в умовах воєнного стану.
22 березня 2022 року старшим слідчим 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_9 , в порядку ч.5 ст.208 КПК України, складено протокол про затримання уповноваженою службовою особою, відповідно до якого громадянку України ОСОБА_8 фактично затримано о «19» годині «30» хвилин 22.03.2022 року з підстав, передбачених ст.208 КПК України.
Відповідно до вимог ст.615 КПК України, 24.03.2022 року заступником керівника Запорізької обласної прокуратури обрано запобіжний захід підозрюваній ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою на строк 30 днів до 19 год. 30 хв. 21.04.2022 року включно.
21 квітня 2022 року спливає строк дії постанови прокурора про тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 , однак досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не завершено та триває, тоді як ризики, встановлені органом досудового розслідування, не зменшились, а підстави, за яких було обрано запобіжний захід не змінились. Орган досудового розслідування приходить до висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_8 з метою уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, необхідно продовжити їй строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 30 діб з моменту закінчення дії постанови заступника керівника Запорізької обласної прокуратури про обрання запобіжного заходу від 24.03.2022 року.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2022 року задоволено клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою.
Продовжено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, строк тримання під вартою без визначення розміру застави на 30 діб з моменту закінчення дії постанови заступника керівника Запорізької обласної прокуратури про обрання запобіжного заходу від 24.03.2022 року, тобто до 21 травня 2022 року.
У задоволенні клопотання підозрюваної ОСОБА_8 в порядку ст.206 КПК України відмовлено.

Задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою, слідчий суддя зазначив обставини, що перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення строку тримання підозрюваної під вартою, та послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі підозрювана, не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою, зазначає, що вказане рішення слідчого судді є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів зазначає, що слідчим суддею взагалі не надана належна оцінка щодо тих обставин, про які нею зазначено в клопотанні, поданого в порядку ст.206 КПК України. Слідчим суддею безпідставно було відмовлено в задоволенні її клопотання про перевірку фактів застосування щодо неї психологічного насильства, погроз, шантажу під час незаконного затримання та проведення під погрозою життю та здоров`ю її близьких в цей час незаконних слідчих дій працівниками Управління СБУ в Запорізькій області.

В матеріалах справи відсутні докази вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, вона ніколи не співпрацювала з російськими окупантами, не встановлювала зв`язок за власною ініціативою, не передавала ніякої інформації, при цьому має позитивні характеристики за весь час своєї роботи.

Крім того, зазначені органом досудового розслідування ризики взагалі відсутні та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Не має жодних ризиків, що вона буде тиснути на когось, так як не має на кого тиснути, бо відсутній склад злочину взагалі, відсутні свідки, які б могли дати свідчення. Вона має стійкі соціальні зв`язки, має родину, цивільного чоловіка, сина, житло в м. Запоріжжі.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі захисник, не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою, зазначає, що вказане рішення слідчого судді є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України. Жодний із перелічених органом досудового розслідування доказів не містить відомостей, які свідчать про обґрунтованість висунутої підозри. Огляд мобільного телефону ОСОБА_8 проводився під час незаконного затримання останньої під психологічним тиском та погрозами. Будь-яких добровільних згод на огляд телефону ОСОБА_8 не надавала, а відповідно дозвіл у неї ніхто не просив. Зміст повідомлень приватного характеру з рідними не є складом злочину за ч.2 ст.111 КК України, повідомлення носять характер оціночних суджень. Повідомлення співробітників ФСБ РФ на телефон ОСОБА_8 жодним чином не свідчать про співпрацю, так як з вказаної переписки чітко вбачається, що інформацію ОСОБА_8 не надавала представникам російських окупаційних військ.

Крім того, слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі зазначено, що доведеними є ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме ризик переховування від органу досудового розслідування або суду, ризик тиску на свідків та ризик можливого вчинення кримінального правопорушення. Водночас, в порушення вимог КПК України слідчий суддя не дослідила жодного письмового доказу, обмежившись поясненнями сторін. Ризик незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні необґрунтований жодним доказом, оскільки прокурором не представлено жодної заяви свідка про те, що підозрювана ОСОБА_8 сама чи через інших осіб чинить на них тиск. Навпаки є достатні докази психологічного та фізичного тиску на свідків з боку співробітників УСБУ в Запорізькій області, а саме на цивільного чоловіка ОСОБА_11 та її сина ОСОБА_12 з приводу чого відкриті кримінальні провадження. Одним із ризиків який є доведеним на думку слідчого судді, є обставина, що враховуючи суспільно-політичну обстановку, а також той факт, що м. Бердянськ Запорізької області, де підозрювана фактично проживає на теперішній час знаходиться під окупацією ЗС РФ, органи Національної поліції в Запорізькій області не здатні на даний час забезпечити виконання підозрюваною будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, що дасть можливість уникнути від виконання покладених на неї обов`язків і унеможливить запобігання скоєння інших злочинів. Однак на теперішній час для ОСОБА_8 винайнято квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, ризики, передбачені ст.177 КПК України, відсутні.

Також зазначає, що ОСОБА_8 була затримана о 16.00 год. 22 березня 2022 року на блокпосту в м. Запоріжжя при в`їзді до міста. Разом з цивільним чоловіком ОСОБА_11 вона виїхала з м. Бердянськ до м. Дніпро, де на в`їзді в м. Запоріжжя, близько 16.00 год., автомобіль було зупинено невідомими їй особами. Без будь-яких пояснень, не пред`являючи жодних документів, не надаючи пояснень, у неї та її чоловіка забрали мобільні телефони, почали оглядати автомобіль не надаючи жодних документів. У подальшому ОСОБА_8 заставили сісти в автомобіль та доставили до будівлі УСБУ в Запорізькій області. Відтак, ОСОБА_8 фактично була затримана о 16.00 годині 22.03.2022 року, а не о 19.30 годині, як про це зазначено в протоколі затримання. Вказані обставини проігноровані слідчим суддею та безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання підозрюваної, поданого в порядку ст.206 КПК України.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити клопотання ОСОБА_8 , поданого в порядку ст.206 КПК України, та доручити уповноваженим особам провести перевірку фактів застосування щодо неї психологічного насильства.
Позиції учасників судового провадження.
Підозрювана та її захисник підтримали апеляційні скарги та наполягали на їх задоволенні.

Прокурор висловив заперечення доводам та вимогам апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Ухвала слідчого судді про продовження строку тримання особи під вартою повинна відповідати вимогам ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Так, під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя з`ясував, що ОСОБА_8 висунуто обґрунтовану підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину та, з урахуванням особи підозрюваної, прийшов до висновку про існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Обґрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, слідчим суддею пов`язана із доданими до клопотання слідчого матеріалами провадження, зокрема слідчий суддя послався на протоколи допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , протокол огляду мобільного телефону ОСОБА_8 та тимчасового доступу до нього, матеріали проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

При цьому судова колегія зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, і питань щодо вірності кваліфікації, що є задачею судового розгляду.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

На даному етапі слідчий суддя цілком слушно оцінив надані органом досудового розслідування докази щодо висунутої ОСОБА_8 підозри, як на підтвердження її обґрунтованості.

З цього приводу колегія суддів зауважує, що факти, які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Судова колегія вважає доцільним врахувати і практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.8, ч.5 ст.9 КПК України, є частиною національного законодавства України.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року зазначив, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення».

Отже, доводи апеляційних скарг щодо відсутності доказів на підтвердження обґрунтованості висунутої ОСОБА_8 підозри судова колегія відхиляє через достатність на даному, початковому етапі розслідування данних для відповідного висновку.

Згідно ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З наданих матеріалів вбачається, що слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 від 19.03.2022 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

22 березня 2022 року о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України.

24 березня 2022 року керівником Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

24 березня 2022 року відповідно до вимог ст. 615 КПК України заступником керівника Запорізької обласної прокуратури підозрюваній ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на строк 30 днів до 19 год. 30 хв. 21 квітня 2022 року включно без визначення розміру застави.

Як вбачається з матеріалів провадження, для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій.

Зміст оскаржуваного рішення підтверджує, що слідчий суддя дослідив доводи клопотання в контексті обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії постанови заступника керівника Запорізької обласної прокуратури про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави та, з урахуванням особливостей даного кримінального провадження, об`єму висунутої підозри, необхідності виконання ряду слідчих і процесуальних дій, обґрунтовано дійшов висновку про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_8 під вартою в межах двомісячного строку досудового розслідування, передбаченого ст.219 КПК України.

Зазначений слідчим суддею кінцевий строк дії продовженого запобіжного заходу відповідає загальному строку досудового розслідування, передбаченого ст.219 КПК України, відповідно до якої досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Судова колегія приймає до уваги наявність обставин, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вдатися до здійснення дії, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Надаючи оцінку можливості підозрюваної ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування або суду, суд бере до уваги серйозність висунутої підозри за вчинення особливо тяжкого злочину в умовах воєнного стану та беззаперечний факт її переміщення територією України, а в умовах воєнного стану, який на теперішній час діє в Україні, ризик втечі лише збільшується.

Наведені обставини дають можливість припускати, що підозрювана ОСОБА_8 в очікуванні покарання дійсно може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Разом з цим, підозрювана ОСОБА_8 , за можливості вільно пересуватися територією держави, може здійснювати дії, спрямовані на проведення підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Приймаючи до уваги, що заявлені ризики неналежної поведінки підозрюваної не зменшилися, слід визнати виправданим на даній стадії подальше тримання ОСОБА_8 під вартою.

Продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою, незважаючи на презумпцію невинуватості, з урахуванням ступеня тяжкості висунутої підозри та встановлених ризиків є на даному етапі адекватним превентивним заходом.

Посилання в апеляційних скаргах на відсутність заявлених ризиків є неспроможними, існування цих ризиків перевірялось слідчим суддею і, хоча на теперішній час дещо зменшились, але не перестали існувати до тієї межі, яка викликає необхідність пом`якшення обраного запобіжного заходу.

А тому, доводи апеляційних скарг про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Не можуть бути визначальною підставою для задоволення апеляційних скарг і соціальні зв`язки підозрюваної, оскільки їх наявність та міцність, а також дані, які характеризують особу, на що є посилання в апеляціях, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання та подальшого продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 .

Разом з цим, в судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 остання заявила про незаконне її затримання, застосування щодо неї психологічного насильства працівниками СБУ в Запорізькій області під час затримання.

Згідно із ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), суд зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Виходячи з наведеного та за наявності загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини (ст.206 КПК України), слідчий суддя був зобов`язаний відреагувати на заяву підозрюваної ОСОБА_8 та доручити провести перевірку зазначених ОСОБА_8 обставин щодо застосування методів психологічного впливу до останньої та незаконного її затримання з боку органу досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги передбачені ст.407 КПК України загальні повноваження суду апеляційної інстанції в контексті положення ч.6 ст. 9 КПК України та застосовуючи визначений ст. 7 КПК України принцип законності, ухвала слідчого судді підлягає зміні шляхом виключення із ухвали слідчого судді рішення про відмову у задоволенні клопотання підозрюваної, поданого в порядку ст.206 КПК України, що обумовлює часткове задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційні скарги підозрюваної ОСОБА_8 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21квітня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 30 діб з моменту закінчення дії постанови заступника керівника Запорізької обласної прокуратури про обрання запобіжного заходу від 24.03.2022 року, тобто до 21 травня 2022 року, змінити, виключивши із ухвали рішення слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання підозрюваної ОСОБА_8 , поданого в порядку ст. 206 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4