ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі: Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 ,захисника ОСОБА_6 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 березня 2022 року у кримінальному провадженні №0000859,
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою задоволено клопотання начальника відділення №2 (м. Герца) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 , яке погоджено з прокурором Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_9 про арешт автомобіля марки «Фольксваген Джетта», д/н/з НОМЕР_1 , який зареєстровано на ОСОБА_7 та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000859 від 27.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч.1 КК України.

На таке судове рішення захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу із проханням скасувати ухвалу слідчого судді.

Апелянт посилається на те, що слідчим суддею при винесенні ухвали не перевірено та не враховано правову підставу визнання майна речовим доказом та можливість його використання як доказу у цьому кримінальному провадженні.

Зазначає, що доказів обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та можливості використання затриманого транспортного засобу як речового доказу слідчому судді не надано.

Також вважає, що в ухвалі не зазначені належні та допустимі докази про існування обставин, які підтверджують, що незастосування арешту призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення , пересування, передачі майна.

Провадження№11-сс/822/87/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ст. 309 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Наголошує, що транспортний засіб не відповідає критеріям речового доказу у відповідності до ст. 98 КПК України, оскільки він не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а внесені відомості до ЄРДР свідчать про те, що ОСОБА_7 намагався незаконно перетнути державний кордон, будучи на автомобільній дорозі біля ПП «Дяківці», на відстані 200 метрів від державного кордону.

Зазначає, що під час затримання працівниками прикордонної служби, ОСОБА_7 був без транспортного засобу та постановою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 28 березня 2022 року ОСОБА_7 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 204-1 ч.1 КУпАП.

Також апелянт вказує, що транспортний засіб «Фольксваген Джетта», д/н/з НОМЕР_1 є єдиним вцілілим майном ОСОБА_7 , оскільки його житло в м. Харків знищене авіаударами російських загарбників.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, доводи прокурора про відсутність підстав для скасування судового рішення, дослідивши надані матеріали провадження та перевіривши доводи апелянта, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді чи суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст. 170, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та з цих підстав накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме: є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або місять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, тощо.

Відповідно до ч.3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яким є і арешт майна, не допускається, якщо прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеню тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Звертаючись до слідчого судді із клопотанням, слідчий як на правову підставу посилався на п.1 ч.2 ст.170 КПК України та просив накласти арешт на автомобіль з метою забезпечення збереження речового доказу.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав в ухвалі, що вказаний автомобіль є предметом кримінально протиправних дій,зберіг на собі сліди кримінального правопорушення,визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні,а тому задля уникнення ризиків прийняв про накладення арешту з метою збереження речового доказу.

При цьому слідчий суддя не зважив на наступне.

27 березня 2022 року внесено відомості до ЄРДР за №0000859 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч.1 КК України.

Досудове розслідування кримінального провадження здійснюється відділенням №2 (м. Герца) СВ Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області.

За змістом внесених до ЄРДР відомостей, 26 березня 2022 року, о 17:45 год. ОСОБА_7 , мешканець АДРЕСА_1 через недіючий пункт пропуску «Дяківці», за допомогою Ситника Артема намагався незаконно перетнути державний кордон України (а.с.3).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 27.03.2022 року, під час огляду вилучений транспортний засіб «Фольксваген Джетта», д/н/з НОМЕР_1 . (а.с.6-7).

Постановою начальника відділення №2 (м. Герца) СВ Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області від 27.03.2022 року зазначений вище автомобіль визнаний речовим доказом.(а.с.12).

Отже,досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 332 КК України, яким встановлена відповідальність за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

Відтак,суб`єктом цього злочину є особа,яка здійснила дії щодо незаконного переправлення інших осіб через державний кордон України, або організувала їх переправлення,або сприяла цьому порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

Як вбачається із наданих суду матеріалів справи,у ній відсутні відомості про причетність ОСОБА_7 як суб`єкта кримінального правопорушення,передбаченого ст.332 ч.1 КК України до дій,які складають його об`єктивну сторону.

Дані про те,що ОСОБА_7 здійснив дії щодо незаконного переправлення інших осіб через державний кордон України, або організував їх переправлення,або сприяв цьому порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод у наданих суду матеріалах відсутні і відомості про таке до ЄРДР не вносились.

Натомість встановлено,що ОСОБА_7 особисто мав намір незаконно перетнути державний кордон,за що притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.204-1 ч.1 КУпАП постановою Герцаївського районного суду від 28.03.2022 року і такі дії складу кримінального правопорушення не утворюють.

Окрім того,як вбачається із зазначеної вище постанови суду та внесених до ЄРДР відомостей,у них не зазначено,що ОСОБА_7 намагався незаконно перетнути державний кордон на автомобілі.

Викладені вище обставини спростовують висновки слідчого судді про те,що автомобіль,про арешт якого клопотала сторона обвинувачення,є доказом кримінального правопорушення,передбаченого ст.332 ч.1 КК України та відповідає критеріям ст.98 КК України.

Безпідставним є посилання слідчого судді на те,що транспортний засіб є предметом кримінально-протиправних дій,оскільки провадження здійснюється щодо кримінального правопорушення,де безпосереднім об`єктом є суспільні відносини з охорони суверенітету України,цілісності і недоторканості її кордонів.

Згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , автомобіль марки «Фольксваген Джетта», д/н/з НОМЕР_1 праві власності належить ОСОБА_7 , мешканцю АДРЕСА_1 (а.с.9).

Правомірність володіння ОСОБА_7 цим майном ніким не оспорюється, а тому накладення арешту на автомобіль,за відсутності доказів,що цей транспортний засіб відповідає критеріям ст.98 КПК України, призведе до необґрунтованого обмеження його прав як власника володіти, користуватися та розпоряджатися майном,що є неприпустимим.

Визнання майна речовим доказом,саме по собі,не є достатньою підставою для накладення на нього арешту.

Викладені вище обставини у їх сукупності свідчать, що накладення арешту на транспортний засіб у даному випадку не відповідає меті застосування заходів забезпечення кримінального провадження та є необґрунтованим.

За таких обставин апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити, скасувати ухвалу слідчого судді відповідно до вимог ст.ст.407,409,411КПК України та постановити нову, якою у задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна відмовити.

Керуючись ст.ст.404,405,407,409,411,418,419,422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 березня 2022 року про накладення арешту на майно скасувати та постановити нову ухвалу.

Відмовити у задоволенні клопотання начальника відділення №2 (смт. Герца) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 , яке погоджено з прокурором Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна, а саме: автомобіля марки «Фольксваген Джетта», д/н/з НОМЕР_1 .

Вилучений автомобіль повернути власнику- ОСОБА_7 , мешканцю АДРЕСА_1 .

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_11