Справа № 632/326/22
провадження № 1-кп/632/62/22

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 26 січня 2022 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Крилов Тацинського району Ростовської області РФ, громадянина України, з базовою середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, не одруженого,без визначеного місця роботи, що проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 16 вересня 1992 року за вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області за ч. 2 ст. 141 КК України ( ред. 1960 р.) до двох років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку строком на один рік;

- 01 квітня 1994 року за вироком Брусиловського районного суду Житомирської області за ч. 2 ст. 81 , ст.43 КК України ( ред. 1960 р.) до двох років позбавлення волі;

- 01 вересня 1997 року за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області за ч.2 ст.140 КК України до чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 01 серпня 2000 року за вироком Новоград-Волинського районного суду Житомирської області за ч. 3 ст.81, ч. 1 ст. 89, ст. 42 КК України ( ред. 1960 р.) до чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 25 вересня 2001 року за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області за ч. 2 ст. 263 КК України до одного року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України остаточне визначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з конфіскацією майна; На підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 05 листопада 2003 року умовно-достроково звільнений на 11 місяців 8 днів;

- 17 березня 2004 року за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області за ч. 3 ст. 185, ст.71 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі; На підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 травня 2007 року умовно-достроково звільнений на 1 місяць 3 дня;

- 10 лютого 2009 року за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області за ч. 3 ст. 185 України до чотирьох років позбавлення волі; На підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2012 року умовно-достроково звільнений на 2 місяця 1 день;

- 24 квітня 2013 року за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік;

- 25 березня 2014 року за вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 263, ст.71 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі;

- 10 листопада 2014 року за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області за ст. 395, ч. 4 ст.70 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі;

- 22 березня 2017 року за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт;

- 06 червня 2017 року за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.187, ч.4 ст.70 КК України до чотирьох років позбавлення волі;

- 23 листопада 2017 року за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області за ч. 2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі. Звільнений за відбуттям строку покарання 23 липня 2021року;

якому висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, скоїв напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я особи яка зазнала нападу (розбій) за таких обставин.

26 січня 2022 року близько 02 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу вулиці Перемоги в м. Первомайський Харківської області, побачив раніше йому незнайомого чоловіка - ОСОБА_6 , який йшов у напрямку вулиці Хлібна в м. Первомайський Харківської області.

У цей час у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосування насильства, небезпечного для здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до ОСОБА_6 зі спини та з метою подолання волі останнього до супротиву, почав наносити ОСОБА_6 удари ножем, який тримав в правій руці, спочатку в область шиї, а потім грудної клітини ліворуч, спричинивши ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани грудної клітки ліворуч, черевної стінки праворуч, обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

У свою чергу, ОСОБА_6 , відчувши біль від ударів, почав чинити опір обвинуваченому ОСОБА_3 , поваливши останнього на землю та вдаривши кулаком в обличчя. Під час зазначених дій, у ОСОБА_6 з кишені куртки на землю випав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9А». Обвинувачений ОСОБА_3 , маючи на меті завершити свій злочинний намір до кінця, підняв мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9А», належний потерпілому ОСОБА_6 та поклав його до кишені своєї куртки.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись зазначеним майном на власним розсуд, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду загальною сумою 3919 грн. 20 коп.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодінням чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій.

ІІ. Відомості про укладену угоду про визнання винуватості, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

02 червня 2022 року між прокурором Первомайського відділу Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 472 КПК України, за участю захисника ОСОБА_5 , з наданням потерпілим ОСОБА_6 письмової згоди прокурору на укладання угоди, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з цією угодою прокурор та обвинувачений, представлений захисником ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України.

Зокрема, в угоді про визнання винуватості визначено, що обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував спричинену шкоду потерпілому ОСОБА_6 , сприяв найшвидшому розкриттю вчиненому ним злочину, даючи правдиві та повні покази, що відповідає суспільним інтересам у найшвидшому досудовому розслідуванні і судовому провадженні, сприяв проведенню досудового розслідування.

Враховуючи зазначене, сторони угоди погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі із конфіскацією усього майна, що є його власністю.

Сторонами узгоджені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 , просили суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості від 02 червня 2022 року.

ІІІ. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, розглядаючи в порядку ч. 2 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд дійшов подальшого висновку.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Відповідно до правил ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо тяжких злочинів може бути укладена угода про визнання винуватості за ініціативою прокурора та обвинуваченого. Зокрема, допускається укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, у випадку надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор ОСОБА_7 під час судового розгляду вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК та КК України. Зокрема, дана угода укладена за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_6 , наданої прокурору. Потерпілому безпосередньо були роз`яснені вимоги КПК України, і він погодився на укладання угоди про визнання винуватості. Діям обвинуваченого ОСОБА_3 надана правильна правова кваліфікація за ч. 2 ст. 187 КК України. Узгоджене покарання у виді 07 років 06 місяців позбавлення волі із конфіскацією усього майна, що є його власністю за ч. 2 ст. 187 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який має непогашені судимості, наявність обставин, що пом`якшують покарання -щире каяття, що обтяжують - вчинення злочину, особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання також просили зазначену угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, що йому інкримінується. Зазначив про те, що він щиро розкаюється у вчиненому, підтвердив обставини вчинення ним злочину, які повністю відповідають обставинам, встановленими органом досудового розслідування. Зокрема, пояснив, що, дійсно вчинив розбійний напад на потерпілого ОСОБА_6 з метою заволодіння його майном. При цьому, що б подолати волю останнього до супротиву ( так би мовити залякати), підійшов із спини та почав наносити останньому удари ножем в область шиї та грудної клітини, потім забрав мобільний телефон, що належав потерпілому. Надав згоду на призначення узгодженої міри покарання.

Захисник ОСОБА_5 наполягала на відсутності підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, зазначивши, що нею були роз`ясненні підзахисному усі умови угоди та характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим.

Потерпілий ОСОБА_6 надав прокурору письмову згоду на укладення зазначеної угоди, погодившись із запропонованим видом та розміром покарання, яке узгоджено між прокурором та обвинуваченим.

Отже, судом під час підготовчого судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін угоди, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Згідно ст. 67 КК України обставини, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює, не одружений, дітей та осіб похилого віку на утриманні немає, місця постійного проживання немає.

Аналізуючи зміст угоди в частині обраного покарання, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим ст. ст. 50, 65-67 КК України, а саме: пропонується в межах встановлених у санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Отже, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а відтак існує наявність усіх правових підстав для затвердження угоди та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Суд також вважає необхідним продовжити до набрання вироком законної сили дію обраного під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2022 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який останній раз було продовжено до 11 червня 2022 року, оскільки з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного питання не змінилася обстановка, яка б давала суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, враховуючи, що обвинуваченому обране покарання у вигляді позбавлення волі. Також, суд вважає необхідним зарахувати обвинуваченому строк попереднього ув`язнення з 26 січня 2022 року до набрання вироком законної сили в строк покарання.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 314, 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 02 червня 2022 року між прокурором Первомайського відділу Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 472 КПК України, за участю захисника ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді 07 (семи) років 06 (шести) місяців позбавлення волі із конфіскацією усього майна, що є його власністю.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання - з 26 січня 2022 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з 26 січня 2022 року в строк покарання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, обраний на підставі ухвали слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2022 року, продовжити до набрання вироком законної сили.
Речові докази по кримінальному провадженню: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» повернути потерпілому ОСОБА_6 ; зонт чоловічий, зимові чоловічі рукавиці, годинник чоловічій з надписом «Loto», зв`язку ключів, щипці для нігтів, які були вилучені у ОСОБА_3 під час затримання - повернути засудженому ОСОБА_3 , як законному власнику; ніж розкладний, що зберігається у ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області (квитанція № 273) знищити.

Відповідно до вимог статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, яка тримається під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1