Справа № 559/1600/22
Провадження № 1-кс/559/239/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2022 р. м. Дубно

Слідчий суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно в приміщенні суду клопотання прокурора Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000192 від 09.07.2022 про арешт майна,

встановив:
до слідчого судді Дубенського міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт автомобіля марки «Renault Megane» 2012 року випуску, білого кольору, із номером кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , користувачем якого є ОСОБА_4 , з огляду на те, що під час реєстрації в сервісному центрі № 5642 в м. Дубно по вул. Грушевського, 184, судовим експертом Рівненського НДКЦ ОСОБА_5 було виявлено, що серійна частина номера двигуна знищена механічним способом (шляхом висвердлювання). Клопотання подане прокурором в кримінальному провадженні №0000192 від 09.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, мотивуючи тим, що під час огляду місця події було вилучено вказаний транспортний засіб, та на даний час є необхідність в проведенні комплексного дослідження даного транспортного засобу, зокрема дізнавачем здійснюється підготовка постанови про проведення експертизи, а тому з метою забезпечення можливості вчинення таких слідчих дій, прокурор просить накласти арешт на вказаний транспортний засіб.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив задовольнити його з підстав, вказаних у останньому.

Володілець майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо арешту вказаного транспортного засобу в межах даного кримінального провадження.

Заслухавши прокурора, вивчивши клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Так, у провадженні Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області знаходиться кримінальне провадження №0000192, внесене 09.07.2022 в ЄРДР за фактом: 09.07.2022 до Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення судового експерта Рівненського НДКЦ МВС України ОСОБА_5 про те, що під час реєстрації автомобіля марки «Renault Megane», з реєстраційним номером НОМЕР_2 , було встановлено, що серійна частина номера двигуна знищена механічним способом (шляхом висвердлювання) (а.с. 5).

Дізнавачем сектору дізнання Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 09.07.2022 було здійснено огляд місця події із фіксацією в протоколі огляду місця події від 09.07.2022 (а.с. 10) та вилучено транспортний засіб «Renault Megane», з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який постановою від 09.07.2022 (а.с. 12) визнано речовим доказом та передано на зберігання на спецмайданчик ГУНП в Рівненській області.

В обґрунтування клопотання про необхідність накладення арешту на вилучене майно, прокурор зазначає, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, є речовими доказами у кримінальному провадженні. В ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно з метою збереження даного речового доказу від приховування, пошкодження, зіпсування, знищення, перетворення або його відчуження.

Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучено законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ст. 237 ч. 7 КПК України).

Частиною 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, прокурор звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речового доказу.

Клопотання прокурора відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, подане в строк, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч.ч. 1, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, і у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить об`єктивному встановленню обставин кримінального провадження.

Прокурор в клопотанні довів підстави вважати, що накладення арешту на вилучене майно, є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
клопотання прокурора Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000192 від 09.07.2022 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Renault Megane» 2012 року випуску, білого кольору, із номером кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , користувачем якого є ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 , який знаходиться на території спеціального майданчика ГУНП в Рівненській області за адресою: с. Городок, вул. Барона Штейнгеля, 90, Рівненського району, Рівненської області, та встановити заборону розпорядження та користування даним транспортним засобом його власнику до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1