Справа № 296/3019/22
У Х В А Л А
Іменем України

13 червня 2022 рокум. Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Миколаївка, Новоград-Волинського району Житомирської області, одруженого, приватного підприємця, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-3 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, відповідно до змісту якого просить застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування.

Обґрунтовуючи подане клопотання слідчий вказав, що в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження № №00000117 від 02.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч. 1 ст. 225-1, ч. 1 ст. 255-3 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у достовірно невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не раніше 25.11.2021, та місці між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виникла домовленість, відповідно до якої останній на переконання ОСОБА_6 мав вплинути на повернення попередньо вилученого працівниками поліції належного йому транспортного засобу, а саме автомобіля «ЗИЛ-131НА» державний номерний знак НОМЕР_1 ,

У подальшому, ОСОБА_7 , на особисте переконання ОСОБА_6 , не виконав зазначеної вище домовленості пов`язаної із виконанням дій направлених на зняття арешту із вилученого працівниками поліції транспортного засобу, а також жодних дій направлених на досягнення бажаного для ОСОБА_6 результату.

У свою чергу ОСОБА_6 на протязі тривалого часу не отримавши для себе бажаного результату, у достовірно не встановлений слідством день, час та місці, при невстановлених обставинах, однак не пізніше 30.03.2022 вирішив звернутися до ОСОБА_8 , як до особи, яка підтримує тісні зв`язки у кримінальному середовищі, завдяки своєму авторитету серед вказаної категорії осіб, має вплив на раніше судимих осіб, а також в силу свого статусу та іншим особистим якостям здійснює злочинний вплив з метою координації злочинної діяльність інших осіб, з метою застосування такого впливу, всупереч встановленому у суспільстві порядку вирішення цивільно-правових спорів, або домовленостей.

При цьому ОСОБА_6 , не будучи особисто знайомим із ОСОБА_8 у достовірно не встановлений слідством день, час та місці, при невстановлених обставинах, однак не пізніше 30.03.2022, звернувся до раніше йому знайомого ОСОБА_9 , оскільки усвідомлював, що він входить у близьке коло спілкування ОСОБА_8 , з метою отримання від останнього допомоги у отриманні грошової компенсації за невиконані ОСОБА_7 вищезгадані зобов`язання.

У подальшому, у достовірно не встановлений слідством день, час та місці, при невстановлених обставинах, однак не пізніше 30.03.2022 під час спілкування, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 про зазначені вище обставини, невиконання ОСОБА_7 своїх зобов`язань та необхідність стягнення з нього за це грошових коштів у сумі 3000 доларів США.

Таким чином, ОСОБА_6 , завідомо знаючи, що ОСОБА_8 може здійснити злочинний вплив, зокрема є особою, яка перебуває у статусі суб`єкта злочинного впливу, звернувся до нього з метою застосування такого впливу до ОСОБА_7 для позитивного вирішення питання щодо стягнення з останнього зазначеної вище суми грошових коштів.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразились у зверненні до особи, яка завідомо для винного може здійснювати злочинний вплив, з метою застосування нею такого впливу, кваліфіковані за ч. 1 ст. 255-3 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні відповідно до вимог КПК України доказами.

Метою застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є необхідність запобігання ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, орган досудового розслідування, керуючись, п.1 ч.1 ст. 177 КПК України має обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, яке йому загрожує враховуючи кваліфікацію вчиненого правопорушення.

Також орган досудового розслідування керуючись п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, не виключає можливості знищення, приховування або спотворення ОСОБА_6 речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та на даний час не вилучені органом досудового розслідування.

Окрім того, орган досудового розслідування керуючись п.3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України не виключає можливості незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_10 на свідків, потерпілого з метою побудови власної версії захисту і виправдання своїх дій, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор в засіданні суду клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання слідчого заперечив та просив обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Наполягав на тому, що підозра уявна та ризики не обґрунтовані, ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце роботи.

Заслухавши прокурора, захисника, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати, що дане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на матеріали клопотання ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 255-3 КК України, що підтверджується доказами.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оцінюючи ризики, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчий суддя приймає до уваги положення п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

У п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування вказаної небезпеки, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64 , рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Вчинення особою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого не може бути єдиною підставою для обрання такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт.

Доводи слідства про переховування підозрюваного від суду та слідства не підтверджено доказами, зважаючи на те, що з моменту повідомлено про підозру ОСОБА_6 (07.06.2022р.) не встановлено обставин ухилення (переховування) особи від слідства.

При цьому, суд не виключає ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого з метою побудови власної версії захисту і виправдання своїх дій, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 177 КПК України не виключається можливість знищення, приховування або спотворення ОСОБА_6 речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та на даний час не вилучені органом досудового розслідування.

Разом з тим, приписами ч.1 ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

З матеріалів клопотання вбачається, що підозрюваний ОСОБА_6 є приватним підприємцем та працює фермером, відповідна інформація була підтверджена в залі судового засідання підозрюваним та стороною обвинувачення.

Оцінюючи в сукупності тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце роботи та проживання, міцні соціальні зв`язки, у тому числі наявність у нього дружини, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Зазначені вище обставини, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період доби буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 07.08.2022.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:

1) заборонити залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , у визначений період доби - з 22.00 год. по 06.00 год. наступного дня;

2) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду за викликом у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження, зокрема для проведення процесуальних дій;

3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

5) утримуватись від спілкування із підозрюваними, потерпілим, а також свідками у кримінальному провадженні ;

6) у разі наявності, здати на зберігання до відповідних органів державної влади, зокрема до управління Державної міграційної служби України або до органу досудового розслідування, свій паспорт, для виїзду закордон, та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження.

Визначити строк дії обов`язків до 07.08.2022р.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1