ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 682/247/21

Провадження № 11-кп/4820/358/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000025 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , в його інтересах захисника ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Славутського міськрайоннного суду Хмельницької області від 31 січня 2022 року,-
в с т а н о в и л а :

Цим вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізяслава Хмельницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, є фізичною особою - підприємцем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання у виді 3 місяців арешту.

Обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту із зали суду.

За вироком суду ОСОБА_6 , в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» безпричинно, умисно, систематично вчиняє фізичне та психологічне насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_7 , з якою він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2019, що призвело до фізичних та психологічних страждань останньої та погіршення якості її життя.
Так, ОСОБА_6 в період часу з 02.01.2020 по 23.01.2021 за місцем проживання потерпілої ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_7 , у зв`язку з чим його тричі притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.
02.01.2020 близько 03:10 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_7 домашнє насильство, а саме: штовхав її та ображав словами нецензурної лайки, чим завдав їй психологічних страждань. За постановою Славутського міськрайонного суду від 25.03.2020 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.
29.04.2020 близько 12:20 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_7 домашнє насильство, а саме: ображав її словами нецензурної лайки, погрожував фізичною розправою, вчинив бійку, чим завдав їй психологічних страждань. За постановою Славутського міськрайонного суду від 10.06.2020 ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 гривень.
27.06.2020, близько 01:40 год., ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_7 домашнє насильство, а саме: ображав її словами нецензурної лайки, шарпав за волосся, чим завдав їй психологічних страждань. За постановою Славутського міськрайонного суду від 18.09.2020 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680 гривень.
В подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на вчинення фізичного та психологічного насильства відносно своєї дружини ОСОБА_7 , 23 січня 2021 року, близько 08.40 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті особистих неприязних відносин, спровокував словесний конфлікт, в ході якого, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_7 фізичне та психологічне насильство, що полягало у висловлюванні на її адресу словами нецензурної лайки, погрозах фізичною розправою, одним ударом в обличчя, що призвело до фізичних та психологічних страждань потерпілої та погіршення якості її життя.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 та в його інтересах захисник ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_7 подали апеляціні скарги, в яких, кожен зокрема, просять вирок місцевого суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати у зв`язку з відсутністю події кримінального правопороушення.
Посилаються на неналежність та недопустимимість доказів, покладених в основу обвинувального вироку, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону україни про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Зокрема, вказують, що в основу обвинувачення ОСОБА_6 за ст. 126-1 КК України покладено ті ж дані та обставини за які його притягнуто до адміністративної відповідальності постановами суддів Славутського міськрайонного суду Хмельницької області та накладені адміністративні стягнення у виді штрафу він відбув. Будь-яких фізичних або психологічних страждань, розладів здоровя, втарти працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої внаслідок інкримінованих ОСОБА_6 діянь, не встановлено.
Акцентують увагу, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки вони не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, та мають істотні суперечності. На їх думку, кримінальне провадження відносно обвинуваченого сфальсифіковане, а сам вирок ухвалений з грубим порушенням вимог закону, на доказах, які є недопустимими, що призвело до незаконного засудження ОСОБА_6 та призначення занадто суворого покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, потерпілу ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги, з посиланням на зазначені в них доводи, прокурора, який просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають, виходячи з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами судом проведено з дотриманням вимог закону, таких порушень закону, які були б істотними і тягли за собою безумовне скасування судового рішення, у провадженні не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні злочину при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисника ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_7 про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин провадження та перевірка їх доказами судом проведено упереджено, без з`ясування обставин, які мають значення для встановлення істини у справі, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами.

Зокрема, в процесі судового та апеляційних розглядів обвинувачений ОСОБА_10 не заперечував та ствердив обставини проживання з потерпілою ОСОБА_7 однією сім`єю, наявність з нею чергового конфлікту на побутовому рівні в ранкову пору 23 січня 2021 року за місцем їх проживання в квартирі АДРЕСА_3 , неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї за короткий період, однак викладав свою версію подій.

Наявність систематичних конфліктів з обвинуваченим, як і обставини сімейного конфлікту з ОСОБА_10 23 січня 2021 року, звернення за допомогою до правоохоронних органів, в тому числі з приводу допомоги у видворені обвинуваченого з помешкання, повністю ствердила допитана судом потерпіла ОСОБА_11 .

Показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є послідовними та повністю узгоджуються як між собою, так і з показаннями потерпілої ОСОБА_11 стверджуються обставини чергового конфлікту між обвинуваченим та потерпілою, в тому числі їх систематичний, тотожний характер та здійснення активних агресивних дій ОСОБА_6 по відношенню до дружини, що має наслідком систематичне звернення до органів поліції за захистом від протиправних посягань обвинуваченого.

Показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які ствердили наявність конфлікту між потерпілою та обвинуваченим 23.01.2021 року, звернення ОСОБА_7 за захистом до правоохоронних органів та агресивну поведінку обвинуваченого відносно неї, в тому числі в присутності працівників поліції.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення об`єктивно стверджується даними заяви потерпілої ОСОБА_7 до органів поліції від 23.01.2021 року з яких вбачається, що потерпіла будучи у встановленому законом порядку попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, власноручно, звернулася до правоохоронних органів з приводу притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого, який на протязі тривалого періоду вчиняє домашнє насильство відносно неї (а.п. 5, т. 3).

Змістом чиних, не скасованих постанов суддів Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 березня, 10 червня та 18 вересня 2020 року стверджується, що ОСОБА_6 систематично по відношенню до потерпілої ОСОБА_7 вчиняє домашнє насильство, в тому числі скоює активні фізичні протиправні дії відносно неї, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності та піддавався адміністративному стягненню (а.п. 6, 7, 8, т. 3).

Із даних Форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства вбачається, що відносно ОСОБА_6 був винесений забороний припис, який він не оскарджував та повністю погодився з ним, оскільки він чинив домашнє насильство по відношенню до своєї вагітної дружини потерпілої ОСОБА_7 (а.п. 9-10, т. 3).

Даними Свідоцтва про шлюб стверджується, що обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 8 вересня 2019 року (а.п. 13, т. 3).

Обставини перебування обвинуваченого ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння в момент вчинення протиправних дій відносно потерпілої ОСОБА_7 стверджується, показаннями останньої, показання якої повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , що свідчить про їх належність. Не заперечував обставин вживання алкогольних напоїв напередодні протиправних дій і сам обвинувачений ОСОБА_6 .

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника та потерпілої ОСОБА_7 про необґрунтованість заведення кримінального провадження та засудження обвинуваченого.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні обвинуваченим, ні його захисником, ні потерпілою не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Більше того, дані твердження ОСОБА_6 , його захисника та потерпілої ОСОБА_7 були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення злочину ОСОБА_6 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

В провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 та свідків заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Такі обставини ґрунтуються виключно на твердженнях самого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 , які є прямо зацікавленими особами, їх роздумах щодо сімейного життя, процесів в державі, діяльності правоохоронних органів, систематичних звинуваченнях органів досудового розслідування та суду в упередженості та необ`єктивності, вільному тлумаченні кримінального закону, що не можна визнати допустимими доказами.

При цьому, в матеріалах провадження не встановлено доказів, щоб ОСОБА_6 , його захисник чи потерпіла ОСОБА_7 звертались із заявами та скаргами до прокурора Шепетівського району, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.

В матеріалах провадження відсутні належні дані, які б викликали сумніви в щирості та достовірності послідовних показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 щодо систематичного вчинення домашнього насильства обвинуваченим по відношенню до потерпілої, в тому числі стосовно подій 23.01.2021 року.

У зв`язку з цим підстав вважати, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , показання яких узгоджуються як між собою, так і з матеріалами кримінального провадження і які фактично були очевидцями ряду протиправних дій ОСОБА_6 , оговорюють обвинуваченого, у колегії суддів немає.

Більше того, вказані твердження названих свідків повністю узгоджуються з вищенаведеними, дослідженими судом доказами.

При цьому, колегія суддів не може погодитися з твердженнями сторони захисту, що показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є показами з чужих слів, внаслідок чого не можуть бути використані як докази в даному кримінальному провадженні. Оскільки, вказані свідки, фактично всі без виключення, були безпосередніми очевидцями протиправних дій обвинуваченого по відношенню до потерпілої 23 січня 2021 року. Більше того, безпосередньо знають останнього, як особу, яка систематично вчиняє домашнє насильство по відношенню до потерпілої, навіть в період її вагітності.

З огляду на те, що стосорона захисту питання про повторне дослідження доказів судом апеляційної інстанції не ставить, апеляційна інстанція не може дати вищенаведеним доказам іншу оцінку ніж їм дав суд першої інстанції на чому фактично наполягає захисник.

Є надуманими та підлягають відхиленню твердження сторони захисту, що ряд письмових доказів постанови суддів Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 березня, 10 червня, 18 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності та Форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства слід визнати недопустимими доказами, так як такі надані та приєднані не в оригіналі (а.п. 6, 7, 8, 9-10, т. 3). Оскільки вказані докази, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та стороною захисту не спростовано, отримані на підставах та умовах встановлених процесуальним законом, завірені відповідно до Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України затвердженої наказом ДСА України від 20.08.2019 року, а тому їх перебування в матеріалах кримінального провадження в належно завірених копіях не може бути безумовною підставою для визнання їх недопустимими.

Більше того, обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував та ствердив обставини його неодноразового притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї та винесення до нього заборонного припису.

Не може погодитися колегія суддів і з твердженнями сторони захисту, що обвинувачення останнього ґрунтується виключно на суперечливих показаннях рідних потерпілої. Оскільки його вина у вчиненні злочину доведена на підставі вищенаведених, здобутих органами досудового розслідування, досліджених та перевірених судом доказах у їх сукупності, в тому числі даних слідчих дій, які підтверджують показання свідків у кримінальному провадженні та спростовують твердження обвинуваченого і його захисника.

Посилання сторони захисту на відхилення судом клопотань стосовно виклику та дотиту свідків по суті провадження жодним чином не спростовує встановлених судом висновків.

При цьому, що це за свідки, які не були очевидцями скоєння злочину, ні обвинувачений, ні його захисник повідомити не змогли, фактично від відповіді ухилилися.

В провадженні встановлено достатньо належних, об`єктивних та допустимих доказів, які дали можливість встановити істину, ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Оголошена ОСОБА_6 підозра, кваліфікація його дій, з якою погодився суд, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця, способу та інших обставин вчинення злочину, наскільки вони відомі слідчому. Знайшли вони своє відображення і у вироку, тобто при його ухваленні суд повністю вирішив питання, зазначені в ст. 374 КПК України.

Тому твердження сторони захисту, що органами досудового розслідування та судом не виконані вимоги ст. 91 КПК України не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Жодним чином не спростовує факту вчинення злочину, не впливає на кваліфікацію дій та призначення покарання посилання сторони захисту на наче б то ігнорування судом та не дослідження процесуального документу доручення про проведення досудового розслідування від 23.01.2021 року. Оскільки, цей процесуальний документ в силу вимог процесуального закону не є джерелом доказів, не покладений в основу обвинувального вироку, як доказ доведеності вини обвинуваченого у скоєні злочину.

Внаслідок того, що слідчий ОСОБА_16 входив до групи слідчих у даному кримінальному провадженні, здійснення ним тимчасового доступу до аудіо запису дзвінка потерпілої 23.01.2021 року на номер «102», не може тягнути за собою визнання вказаного доказу недопустимим.

Не може погодитися колегія суддів і з твердженням сторони захисту про подвійне притягнення ОСОБА_6 до відповідальності за одні і ті ж дії по відношенню до дружини адміністративної та кримінальної. Оскільки, 23 березня, 10 червня та 18 вересня 2020 року він поніс встановлену законом адміністративну відповідальність за вчинення насильства в сім`ї і вказані обставини свідчать про систематичність таких дій, характеризують його особу, як домашнього кривдника. Продовжуючи вказані тотожні протиправні дії систематично, в тому числі 23.01.2021 року по відношенню до вагітної дружини, ОСОБА_6 , скоїв кримінально-карне діяння, тобто в данному випадку про жодне повійне притягнення до відповідальності мова йти не може.

З огляду на те, що ОСОБА_6 систематично ображав потерпілу, в тому числі давав ляпаси, словесно ображав та погрожував, принижуючи її, потерпіла зазнавала внаслідок таких протиправних, тотожних дій фізичних та психологічних страждань, що стверджується вищенаведеними доказами. А тому твердження сторони захисту про відсутність таких обставин не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Ставлячи питання про скасування вироку, ні обвинувачений, ні його захисник, ні потерпіла, конкретних фактів порушення прав та законних інтересів ОСОБА_6 , органами досудового розслідування та судом не навели, а виключно обмежилися перерахунком та декларуванням норм права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого.

Зокрема, судом взято до уваги те, що ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні нетяжкого злочину, його підвищену суспільну небезпечність, спосіб та механізм його вчинення.

Як стверджується матеріалами провадження вину у вчиненні злочину ОСОБА_6 не визнав навіть під тиском зібраних у провадженні доказів, даних виявлення жалю, спроби виправити ситуацію у провадженні не встановлено. Достатніх заходів для досягнення порозуміння з потерпілою не вживав.

Тому застосування до нього більш м`якого покарання колегія суддів вважає безпідставним.

За таких обставин приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину, його особу, який скоїв злочин по відношенню до вагітної дружини, що обтяжує його покарання, систематичність вчинення протиправних діянь по відношенню до потерпілої, спосіб та механізм вчинення злочину, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_6 покарання у виді арешту є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, тобто ґрунтується на вимогах закону.

А тому колегія суддів не може погодитись з твердженнями сторони захисту про призначення явно несправедливого покарання внаслідок його суворості.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Вирок Славутського міськрайоннного суду Хмельницької області від 31 січня 2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримає під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3