Справа № 490/9352/19
н/п 1-кп/490/278/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/9352/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2022 року місто Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеконференції клопотання прокурора про продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001717, відомості про яке внесено 10.05.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Миколаєва, Миколаївської області, з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 12.10.2018 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001717, відомості про яке внесено 10.05.2019 року до Єдиного реєстру досудового розслідування, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, без права внесення застави, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував з приводу клопотання прокурора і просив суд змінити обраний запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_4 заперечував з приводу задоволення клопотання прокурора та зазначив, що вказані ризики на теперішній час втратили свою актуальність, у зв`язку із чим просив суд змінити запобіжний захід відносно його підзахисного на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Крім того, відповідно до постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в редакції від 27.05.2022 року № 630, карантин на території України продовжений до 31 серпня 2022 р.

Так, відповідно до ЗУ «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Так, суддя ОСОБА_6 , який є членом колегії у вказаному кримінальну провадженні, зайнятий в іншому процесі, а тому, з урахуванням думки прокурора, захисника та обвинуваченого, які не заперечували проти розгляду клопотання прокурора про продовження строку обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою одноособово головуючим суддею на підставі вимог ЗУ «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», суд, з урахуванням думки захисника, прокурора та обвинуваченого, вважає за можливе за наявних обставин розглянути головуючим питання продовження строків тримання обвинуваченого під вартою.

Такж слід зазначити, що 24 лютого 2022 на території України введено воєнний стан, а отже, формально введення воєнного стану не впливає на процес здійснення судочинства. Зокрема, відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

Крім того, Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Вказаний Указ Президента України затверджено Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022 року.

Разом з тим, 01.05.2022 року набрав чинності Закон України № 2201-IX від 14.04.2022 року «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення порядку здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану».

Судом встановлено, що строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва спливає 27.07.2022 року, а до вказаного часу розглянути вказане кримінальне провадження не видається можливим.

Як слідує зі змісту ст. 199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.

При цьому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на викладене та беручи до уваги відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який не має стабільного джерела доходу та стійких соціальних зв`язків, а також тяжкість інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, з врахуванням того, що обставини по справі з часу обрання та продовження запобіжного заходу не змінилися, а ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися та не перестали існувати, що, на думку суду, на теперішній час позбавляє можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Згідно статті 3 Конституції України, людина та її житття є найваживішою цінністю, а обвинуваченому органом досудового розслідування інкримінується вчинення умисного позбавлення життя власної матері, у з`язку із чим, враховуючи також той факт, що на даний час призначена судом стаціонарна судово-психіатрична експертиза відносно ОСОБА_5 не проведена, суд вважає наявними на теперішній час ризики для задоволення клопотання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з метою запобігання ризикам переховування від суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджанню кримінальному провадженню, вчиненням іншого кримінального правопорушення, є обґрунтованим і виправданим продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Разом із тим, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, враховуючи позицію, викладену у рішенні "Геращенко проти України", суди повинні, належним чином ураховуючи принцип презумпції невинності, розглянути всі факти, які свідчать "за" і "проти" існування публічного інтересу, який виправдовує відступ від норми статті 5 Конвенції.

А отже, зважаючи, зокрема, на правову позицію, викладену в п.п.35-43 рішення ЄСПЛ "Мюллер проти Франції", що тривале тримання під вартою може бути виправдано в тому чи іншому разі тільки тоді, коли є певні ознаки існування суспільного інтересу, що попри презумпцію невинності, переважує принцип поваги до особистої свободи, суд приходить до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, відносно якого на теперішній час призначено проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, а тому клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний із триманням під вартою, на теперішній час, задоволенню не підлягає.

За такого, суд вважає за необхідне, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178,199, 331 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою строком до 16 вересня 2022 року, включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 199, 331, 370-372, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 щодо продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001717, відомості про яке внесено 10.05.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001717, відомості про яке внесено 10.05.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 16 вересня 2022 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1