Провадження № 1-кс/522/1040/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, у якій просить скасувати арешт з об`єкту нерухомості (реєстраційний номер 101), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заявник в судові засідання не з`являється, надіслав до суду заяву, у якій просив провести розгляд клопотання без його участі.

Із заяви вбачається, що ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого 28.11.2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 , належить квартира АДРЕСА_2 . Зазначене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

20.06.2018 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси задоволене клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 та накладено арешт на вищевказану квартиру в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000236 від 05.01.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

У грудні 2021 року, у телефонній розмові слідчий Приморського ВП повідомив ОСОБА_3 , що кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000236 від 05.01.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - закрито, при цьому його прохання та звернення надати постанову про закриття кримінального провадження слідчим було проігноровано, у зв`язку з чим, він позбавлений можливості надати зазначені

докази суду та вимушений клопотати про їх витребування судом.

ОСОБА_3 вважає, що оскільки кримінальне провадження закрито, то накладений арешту підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в: подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зі змісту даної норми вбачається, що питання скасування арешту майна вирішується на стадії досудового розслідування або судового розгляду. Питання про скасування арешту майна у випадку винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження не врегульовано нормами Кримінально-процесуального кодексу України.

Частина 6 статті 9 КПК України визначає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 р. у справі № 372/2904/17-ц, зазначено що внаслідок відсутності у слідчого, який закрив кримінальне провадження самостійно, відповідних повноважень щодо скасування арешту, для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких накладений арешт, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 174 КПК, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.
Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились.

Дослідивши надані матеріали, якими обґрунтовано доводи заяви, приходжу до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як вбачається з матеріалів, наданих в обґрунтування скарги, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2018 року клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на майно.

Заявник не підтримав та не обґрунтував свої вимоги, не надав доказів закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Зважаючи на не підтримання вимог заявником, а також враховуючи відсутність документів, підтверджуючих доводи викладені у заяві, вважаю необхідним у задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування арешту майна, відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 22, 131, 170, 174 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

30.05.2022