Справа № 369/7807/21
Провадження № 1-кп/369/1037/22
В И Р О К
іменем України
12.05.22 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000045 від 20 квітня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який має середню освіту, офіційно не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України вважається таким, що судимості не має,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

Органами досудового розслідування, ОСОБА_11 , обвинувачується у тому, що в січні 2021 року (більш точного часу органами досудового розслідування не встановлено), через мережу Інтернет на сайті «olx.ua» в с. Святопетрівське Бучанського району Київської області для власного використання всупереч передбаченому законом порядку придбав предмет схожий на пістолет.

Після чого, ОСОБА_11 , не маючи передбаченого законом дозволу на носіння та зберігання вогнепальної зброї, всупереч вимогам постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року за № 2471-ХХІІ «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему. Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за № 576, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року за № 622, носив та зберігав, предмет зовні схожий на пістолет.

20 квітня 2021 року в період часу з 07:30 год. по 10:30 год. за адресою: АДРЕСА_3 , було проведено огляд місця події в ході якого було вилучено предмет ззовні схожий на пістолет.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-21/19035-БЛ від 29 квітня 2021 року наданий на дослідження предмет є короткоствольною, гладкоствольною вогнепальною зброєю пістолетом виготовленим шляхом внесення конструктивних саморобним способом в сигнальний, самозарядний пістолет моделі «Ерма 459-С» без номеру, калібру 9 мм Р.А., виробництва ТОВ «Ерма-Інтер» (м. Київ, України), зміни полягають у видаленні захисного елементу з каналу ствола. Наданий на дослідження пістолет придатний для неодноразового проведення пострілів способом роздільного спорядження з використанням шумового патрону 9 мм Р.А. та метального снаряду сферичної форми з м`якого металу.

Таким чином, ОСОБА_11 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Крім того, органами досудового розслідування, ОСОБА_11 , обвинувачується у тому, що 20 квітня 2021 року близько 06: 10 год. (більш точного часу органами досудового розслідування не встановлено), зайшовши на територію домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , грубо порушуючи громадський порядок, із мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загально визначених правил поведінки і моральності, діючи з особою зухвалістю, дістав із внутрішнього карману власної куртки пістолет марки «Ерма 459-С», кал. 9 мм РА, з якого здійснив 3 постріли в сторону потерпілого ОСОБА_9 , чим завдав останньому тілесні ушкодження, відповідно до висновку експерта від 13 травня 2021 року № 116/Д у вигляді вогнепального непроникаючого поранення потиличної ділянки справа, вогнепальне непроникаюче поранення лівої бокової поверхні грудної клітки, вогнепальне поранення задньої поверхні лівої гомілки у верхній третині та 1 один постріл в сторону потерпілої ОСОБА_10 , спричинивши їй відповідно до висновку експерта № 134/Д тілесне ушкодження у вигляді рани правої гомілки.

Таким чином, ОСОБА_11 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненому визнав повністю та щиро розкаявся. При цьому, зазначив, що з потерпілим ОСОБА_9 був раніше знайомим, бачився один раз, того дня пішов до нього за своєю дівчиною, оскільки дізнався від знайомих, що вона там, пістолет взяв з собою, так як знав, що там дорослі хлопці, просив дівчину піти з ним, але вона відмовилася, коли виходив з подвір`я, то потерпілий ОСОБА_9 повернувся і вдарив його в обличчя, він відскочив, дістав пістолет та зробив попереджувальний постріл, щоб злякати, потім почали боротися, після чого вибігла сестра потерпілого та інший чоловік і почали втрьох відбирати в нього зброю, в ході чого він хаотично стріляв, умислу стріляти в потерпілих він не мав. Стверджував, що пістолет є травматичним і купив його через Всесвітню мережу Інтернет. В судових дебатах та під час проголошення останнього слова обвинувачений неодноразово зазначив, що щиро шкодує про вчинене, висновки для себе зробив і це більше не повториться. Просив суд обмежитись покаранням, яке не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що обвинуваченого бачив один раз. В той день до його оселі прийшов обвинувачений хотів забрати свою дівчину з якою він напередодні посварився і яка перебувала в нього в гостях сказав, що без неї не піде, вони поговорили і дівчина відмовилась з ним йти. Тоді він попросив обвинуваченого піти, виводивши його з подвір`я, коли він відкрив хвіртку і штовхнув обвинуваченого в область плеча між ними розпочалася бійка, в ході якої обвинувачений дістав пістолет та тричі вистрелив в нього, постріли були неприцільні хаотичні: в область потилиці, плеча та ноги. Потім викликали поліцію та швидку допомогу під час цього вибігла сестра, яка допомагала забрати зброю, він чув постріл після конфлікту, бачив тілесні ушкодження у сестри. В ході боротьби він намагався вирвати зброю з рук обвинуваченого, ударів не було, крім сестри під час конфлікту нікого не було.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що проживає із своєю родиною в іншому будинку на одному подвір`ї з братом ОСОБА_9 . В той день близько 6 год. збиралась на роботу, побачила як на подвір`ї ходив брат з незнайомим хлопцем, потім почула постріли та побачила сутичку між братом і тим хлопцем, після чого вийшов ОСОБА_13 і вони втрьох намагалися забрати в обвинуваченого пістолет в ході сутички обвинувачений перезарядив пістолет і вистреливши випадково поцілив їй в гомілку, при цьому, обвинувачений нікому не погрожував.

В судових дебатах прокурор просив визнати обвинуваченого ОСОБА_11 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 296 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавленні волі на строк 4 роки, за ч. 4 ст. 296 КК України 5 років позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_11 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просив суд врахувати, що його підзахисний щиро покаявся, позитивно характеризується, повністю відшкодував моральну та матеріальну шкоду потерпілим про свідчить наявна в матеріалах справи угода про добровільне відшкодування шкоди від 17 червня 2021 року з визначеним графіком відшкодування шкоди та встановленим граничним строком такого відшкодування, а саме до 17 листопада 2021 року, і розписки потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у зв`язку з чим просив визнати винуватим ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 296 КК України, та призначити покарння за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавленні волі на строк 3 роки, за ч. 4 ст. 296 КК України 4 роки позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_11 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Незважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_11 своєї вини в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, враховуючи думку учасників судового розгляду, суд ухвалив визначити повний обсяг доказів, що підлягають дослідженню.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України підтверджується показаннями самого обвинуваченого, потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та іншими доказами наданими стороною обвинувачення та безпосередньо дослідженими судом, зокрема, даними, що містяться у:

-витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань з вказівкою на номер кримінального провадження № 0000045 від 20 квітня 2021 року з попередньою правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 263 КК України (а.п. 101-102 103 т. 1);

-рапорті ст. інспектора-чергового ВП №4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, зареєстрованого в журналі єдиного обліку і повідомлень 20 квітня 2021 року №2687 за заявою ОСОБА_14 (а.п. 110 т. 1);

-протоколах прийняття заяв потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 20 квітня 2021 року, (а.п. 111 112-113 114 т. 1 );

-свідоцтві про право власності на житловий будинок №129 від 26 грудня 1996 року, державному акті на право власності на землю №1046 (а.п. 119 120-122 т.1);

-протоколі огляду місця події від 20 квітня 2021 року з ілюстративною таблицею, а саме земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_3 , в ході огляду якої було виявлено пристрій ззовні схожий на пістолет марки «Ерма-Іптер» «Ерма 459-С» гільза жовтого кольору з маркуванням «5.А-9» «9 мм Р.А» патрон з резиновою кулею чорного кольору з маркуванням «5.А-9» «9 мм Р.А» гільза жовтого кольору з маркуванням «5.А-9» «9 мм Р.А» гільза жовтого кольору з маркуванням «5.А-9» «9 мм Р.А» (а.п. 123-126 127-131 т.1);

-висновку експерта №СЕ-19/111-21/19035-БЛ від 29 квітня 2021 року за результатами проведення судово-балістичної експертизи, згідно з яким наданий на дослідження пістолет є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю даний пістолет придатний для неодноразового проведення пострілів наданий на дослідження пістолет, виготовлений шляхом внесення конструктивних саморобним способом в сигнальний самозарядний пістолет моделі «ЕРМА 459-С» калібру 9 мм Р.А. виробництва ТОВ «ЕРМА-Інтер» зміни полягають у видаленні захисного елементу з каналу ствола (а.п. 148-160 т.1) та довідці про витрати на проведення судової експертизи на загальну суму 1307,60 грн (а.п. 147 т.1);

-протоколі затримання ОСОБА_11 , підозрюваного у вчинені злочину від 20 квітня 2021 року, а саме о 06:40 год. 20 квітня 2021 року, за участі захисника, під час якого було проведено його обшук в ході якого було виявлено та вилучено: куртку чорного кольору, що поміщена до спецпакету №72336554 та футболку синього кольору, що поміщена до спецпакету №7139047 (а.п. 161-164, т. 1);
-протоколі огляду речей від 28 квітня 2021 року в службовому кабінеті №11 ВП №4 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, згідно з яким проведено огляд речей , що знаходяться в поліетиленовому пакеті, з додатком (а.п. 219 220-222 т. 1);
-протоколі отримання зразків для експертизи у ОСОБА_11 від 20 квітня 2021 року ( а.п. 176 т. 1);
-висновку експерта № 116/Д від 13 травня 2021 року за результатами проведення судово-медичної експертизи, згідно з якою в ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: вогнепальне непроникаюче поранення потиличної ділянки справа, вогнепальне непроникаюче поранення лівої бокової поверхні грудної клітки вогнепальне поранення задньої поверхні лівої гомілки у верхній третині. Описані тілесні ушкодження утворились внаслідок трьох пострілів від дії вогнепальних (гумових) куль за давністю можуть відповідати вказаному в постанові терміну та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я терміном понад 6 днів, але не менше 21 дня (а.п. 227-228 т. 1);
-консультативному заключенні №566 від 20 квітня 2021 року виданому ОСОБА_9 (а.п. 229; 230 т. 1);
-висновку експерта № 134/Д від 02 червня 2021 року за результатами проведення судово-медичної експертизи, згідно з якою в ОСОБА_10 виявлені рана правої гомілки, що гоїться, описане тілесне ушкодження могло утворилось від одного пострілу гумовою кулею за давністю може відповідати вказаному в постанові терміну та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я терміном понад 6 днів, але не менше 21 дня (а.п. 234-235 т. 1);
- протоколі проведення слідчого експерименту від 07 травня 2021 року за участю підозрюваного ОСОБА_11 , з доданим відеозаписом слідчої дії (диск), який в судовому засіданні за клопотанням прокурора та сторони захисту не переглядався (а.п. 237-241, 242);
-угоді про добровільне відшкодування шкоди від 17 червня 2021 року між ОСОБА_11 і ОСОБА_9 та ОСОБА_9 , з доданими розписками потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.п. 50, 51, 52 т. 1).
-Надані стороною обвинувачення вищезазначені докази безпосередньо досліджені судом є належними, допустимими, достовірними та достатніми з огляду на положення чинного Кримінального процесуального кодексу України.

-Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 у придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, поза розумним сумнівом та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України
-Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України однією з обставин, що підлягає доказуванню у кримінальному провадженні є винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

-Так, в ході судового розгляду суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_11 дійшла неправильного висновку про доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого саме за ч. 4 ст. 296 КК України, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

-Такий висновок суду ґрунтується, як на фактичних обставинах, встановлених при розгляді справи, так і на приписах Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство».

-При цьому, суд виходить з того, що ч. 1 ст. 296 КК України передбачено кримінальну відповідальність за хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

-Об`єктивна сторона хуліганства характеризується вчиненням винною особою такого діяння, яке грубо порушує громадський порядок, тобто встановлені правила поведінки, у тому числі і в громадських місцях. При цьому діянню, що вчиняється особою, обов`язково притаманні або особлива зухвалість, або винятковий цинізм.

-Суб`єктивну сторону хуліганства становлять умисна форма вини та мотив явної неповаги до суспільства, якому властива очевидна зневага до існуючих норм і правил поведінки у суспільному житті, протиставлення себе іншим членам суспільства тощо.

-Кваліфікованими видами хуліганства є його вчинення: 1) групою осіб (ч. 2 ст. 296 КК), 2) особою, раніше судимою за хуліганство, 3) пов`язане з опором представникові влади або представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку, чи іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, 4) із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч. 4 ст. 296 КК).

-Системний аналіз положень ст. 296 КК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство», виходячи з правової природи правовідносин та родового об`єкту кримінальних правопорушень проти громадського порядку та моральності, дає підстави суду вважати, що для надання правильної правової оцінки діянням особи в кожному випадку необхідно з`ясовувати чи посягнула ця особа на правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, чи були ці діяння безсумнівно хуліганськими, як для винного, так і для оточуючих, чи мало діяння характер грубого порушення громадського порядку.

-Також необхідно звертати увагу і на обставини вчинення хуліганства, зокрема, обстановку, місце та час його вчинення, кількість присутніх при цьому інших осіб, поведінку винного під час хуліганських дій.

-Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

-Суд звертає увагу, що за зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

-Тобто, хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.

-При цьому, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи. Хуліганські дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства.

-Суд зауважує, що для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

-А за відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Повертаючись до обставин цієї справи, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_11 прийшов до оселі потерпілого ОСОБА_9 з метою забрати свою дівчину. Конфлікт розпочався після того, як потерпілий ОСОБА_9 перший штовхнув обвинуваченого на ґрунті чого й почалась сутичка, тобто суд дійшов висновку, що в свідомості обвинуваченого домінував особистий мотив, а насильство, яке виразилось в подальшому спричиненні потерпілим тілесних ушкоджень зумовлено неприязними стосунками з потерпілим ОСОБА_9 , відповідно мотив явної неповаги до суспільства відсутній.

Крім того, з обставин, які встановлені в судовому засіданні та пояснень обвинуваченого і потерпілих не вбачається будь-яких дій обвинуваченого, пов`язаних з нахабним поводженням, буйством, бешкетуванням, поєднаним з насильством, знищенням або пошкодженням майна, тривалим порушенням спокою громадян, зривом масового заходу, тимчасовим порушенням нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту, що дає суду підстави вважати, що особлива зухвалість, як ознака об`єктивної сторони, кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України в діях ОСОБА_11 відсутня.

Поряд з цим, стороною обвинувачення будь-яких доказів про наявність мотиву явної неповаги до суспільства у обвинуваченого та грубого порушення громадського порядку з особливою зухвалістю суду не надано, а факт протиправних дій обвинуваченого в присутності декількох осіб та спричинення їм тілесних ушкоджень не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Більше того, з огляду на диспозицію ст. 296 КК України, а саме відсутність дефініції громадського місця, суд зазначає, що громадське місце характеризується, як місце вчинення кримінального правопорушення та підлягає обов`язковому доказуванню. З пояснень наданих сторонами в судовому засіданні вбачається, що дійсно конфлікт відбувся на подвір`ї приватного будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Вирішуючи питання про належність подвір`я приватного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , до громадського місця в даній конкретній справі, суд виходить з предметного змісту поняття «громадського місця» та його істотних ознак, а саме: суспільної значущості та публічності.

Звідси, суд дійшов висновку, що подвір`я приватного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , яке вказано, як місце вчинення кримінального правопорушення не є громадським місцем, оскільки не є територією, яка використовується для задоволення соціальних потреб громадян, а саме пересування та є вільною у використанні для необмеженого кола осіб, тобто не має публічний характер.

Враховуючи наведене, суд не вирішує питання про належність пістолету моделі «Ерма 459-С» без номеру, калібру 9 мм Р.А., до предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, - знаряддя вчинення кримінального правопорушення, з огляду на положення ч. 4 ст. 296 КК України.

У своїх рішеннях у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року (п. 65) ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на матеріали та обставини цього провадження підстав вважати доведеним поза розумним сумнівом, що обвинувачений ОСОБА_11 грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень немає, відповідно в діях обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, у зв`язку з чим в цій частині обвинуваченого слід виправдати.

Крім того, відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_11 органами досудового розслідування при формулюванні обвинувачення в вину не ставилось вчинення іншого кримінального правопорушення від якого він не захищався, а спричинення потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень не супроводжувалось умислом обвинуваченого, підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на такі, що посягнули на життя та здоров`я особи немає.

Більше того, з огляду на положення розділу ІІ Кримінального кодексу України заподіяння необережного легкого тілесного ушкодження не є кримінально караним.

Водночас серед питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, з огляду на положення ч. 6 ст. 368 КПК України, законодавець передбачив й те, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наведені положення процесуального закону судом були дотримані, оскільки при ухваленні цього вироку враховано правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, зокрема, викладену в постанові від 03 липня 2019 року справа № 288/1158/16-к.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п. 3 зазначеної постанови вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відносяться до злочину, а саме: тяжкого (ч. 1 ст. 263 КК України), дані про особу обвинуваченого, який на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, офіційно не працює, в силу ст. 89 КК України вважається таким, що судимості не має, позитивно характеризується, шкоду завдану кримінальним правопорушенням відшкодував.

Поряд з цим, обвинувачений ОСОБА_11 у вчиненому щиро розкаявся, в судовому засіданні, у тому числі в судових дебатах та в останньому слові просив суворо його не карати.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_11 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття. Крім того, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає добровільне відшкодування шкоди потерпілим.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_11 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Тому, на підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне, призначити обвинуваченому ОСОБА_11 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі в межах санкції статті що йому інкримінують що дорівнює його мінімальній межі.

Разом з тим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_11 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим на підставі ст. 75 КК України звільняє останнього від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладає обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Призначене ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_11 у вигляді домашнього арешту на підставі ст. 181 КК України, вважати скасованим.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 100, 181, 368, 369, 370, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України,

ухвалив:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_11 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Визнати невинуватим ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та виправдати у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 296 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу цього кримінального правопорушення.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_11 у вигляді домашнього арешту на підставі ст. 181 КК України, вважати скасованим.

Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави грошові кошти на загальну суму 1307,60 грн в рахунок відшкодування витрат за проведення судово-балістичної експертизи від 29 квітня 2021 року №СЕ-19/111-21/19035-БЛ.

Речові докази, які знаходяться в камері схову речових доказів Бучанського РУП ГУ НП в Київській області (Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області), за адресою: Київська область Фастівський район м. Боярка вул. Хрещатик, 88:

- поліетиленовий пакет в якому знаходиться: картонна коробка синього кольору з написами «ЕРМА 459с Эрма» в якій знаходиться свідоцтво про прийомку пістолету сигнального «ЕРМА 459-С» від 01.2020 ВТК ОСОБА_15 , коробка з написами САФАРІ 25шт. Кал. 9 мм Р.А. S.A.- 9 патронів несмертельної дії, в якій знаходиться 4 патрони 9мм газові та 8 патронів з резиновою кулею, спецпакет №4091034 експертної служби в якій знаходиться пристрій ззовні схожий на пістолет з маркуванням «Ерма 459-С», 9 мм Р.А. знищити;

- предмет ззовні схожі на гільзу, жовтого кольору з маркуванням «S.A.-9», «9 мм Р.А», предмет ззовні схожий на патрон з резиновою кулею, з маркуванням «S.A.-9», «9 мм Р.А», предмет ззовні схожий на гільзу, жовтого кольору з маркуванням «S.A.-9», «9 мм Р.А», предмет ззовні схожий на гільзу, жовтого кольору з маркуванням з маркуванням «S.A.-9», «9 мм Р.А» знищити.

- паперовий конверт з зразком букального епітелію ОСОБА_11 , паперовий конверт зі змивом з обличчя ОСОБА_11 , паперовий конверт зі змивом з правої руки ОСОБА_11 , паперовий конверт зі змивом з лівої руки ОСОБА_11 , паперовий конверт зі змивом з правої руки ОСОБА_9 , паперовий конверт зі змивом з лівої руки ОСОБА_9 , паперовий конверт зі змивом з обличчя ОСОБА_9 , спецпакет №7236554 з курткою вилученою у ОСОБА_11 знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1