Справа № 738/1391/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/164/22
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2021 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого до засудження по АДРЕСА_1 , засудженого за ч. 2 ст. 190 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Мотивуючи рішення суд вказав, що згідно з постановою спостережної комісії Менської міської ради №56 (протокол №23 від 02 грудня 2021 року), остання, враховуючи надану ДУ «Менська ВК (№91)» характеристику на засудженого, погодила застосування до нього пільги у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Однак рішення спостережної комісії мають рекомендаційний характер і не є визначальними під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, а таке рішення ухвалюється судом з врахуванням поведінки засудженого за весь час відбування покарання, якщо останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, суд прийшов до висновку про передчасність заявленого клопотання, оскільки відсутні підстави однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_6 , його поведінка за весь час відбування покарання не завжди була сумлінною, а відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами ст. 81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу місцевого суду та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання. Зазначає, що за час відбування покарання діючих стягнень не має, оскільки раніше накладені стягнення, які він отримав в слідчому ізоляторі, а саме 15 лютого 2021 року за нетактовну поведінку з представниками адміністрації та за зберігання забороненого предмету, мобільного телефону, погашені в установленому законом порядку, має три заохочення, два з яких він отримав в слідчому ізоляторі та одне в ДУ «Менська ВК (№91)», з 02 вересня 2021 року працевлаштований на швейній дільниці підприємства установи, дотримується розпорядку дня, порушень не допускає, відбув ? частину призначеного судом строку покарання, а тому вважає, що своєю сумлінною поведінкою він довів виправлення та заслуговує на застосування до нього пільги, передбаченої ст. 81 КК України. Також за час відбування покарання в місцях позбавлення волі має позитивну характеристику, залучений до роботи з благоустрою, вину у вчиненому злочині визнав.

Як встановив доведеним суд 1 інстанції, ОСОБА_6 засуджений вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 квітня 2020 року за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислюється з 20 червня 2020 року. В строк відбуття покарання ОСОБА_6 зараховано частково відбуте покарання за попередніми вироками, з 20 червня 2019 року по 30 квітня 2020 року (а.с.22-24).

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 липня 2020 року виправлено допущену у резолютивній частині вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 квітня 2020 року описку в частині визначення початку строку покарання, правильним вважається обчислювати строк відбування покарання ОСОБА_6 з моменту затримання за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 19 квітня 2019 року, а саме з 20 червня 2019 року.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає її не обґрунтованою.

Частиною 1 статті 81 КК України визначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув відповідну частину призначеного судом строку покарання.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Посилання засудженого, що він не має діючих стягнень та на даний час не порушує режим утримання, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення, не заслуговують на увагу, оскільки погашення та зняття стягнень має важливе значення, проте ці обставини не мають виключного значення при прийнятті рішення про застосування пільги, передбаченої ст. 81 КК України.

Висновок суду про те, що засуджений довів своє виправлення повинен ґрунтуватися не на характеристиці особи, за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, або розгляду клопотання, а на даних за увесь час відбування покарання або принаймі протягом значної частини цього строку.

З наявної в матеріалах справи характеристики, довідки про стягнення та заохочення, матеріалів особової справи засудженого вбачається, що під час перебування у слідчому ізоляторі м. Херсона, ОСОБА_6 отримав не лише заохочення, на чому він акцентував увагу, а мав і стягнення. При цьому суд зауважує, що два стягнення у слідчому ізоляторі застосовані у лютому 2021 року, тобто після отримання заохочень у 2020 році (01 липня та 08 грудня), а це свідчить про не стабільно позитивну поведінку засудженого.

У Менській ВК (№91) ОСОБА_6 відбуває покарання з 20 квітня 2021 року, де порушень не допускає, дисциплінарних стягнень не має, працевлаштований на швейній дільниці підприємства установи виконання покарань, до роботи ставиться посередньо, поставлені перед ним завдання виконує під контролем, залучається до робіт з благоустрою установи та робіт з поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення, за активне проведення ремонтних робіт 13 жовтня 2021 року отримав одне заохочення.

Проте колегія суддів враховує чотири попередні судимості ОСОБА_6 і скоєння ним нового злочину під час умовного відбуття покарання.

Отже, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2021 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Касаційному оскарженню ухвала не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4