Справа №585/2757/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/669/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2021 року, якою засудженому ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні його клопотання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, -

ВСТАНОВИЛА:

До Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло вищезазначене клопотання, у якому засуджений ОСОБА_6 просить на підставі Конституції України, Європейської Конвенції з прав людини, ст.ст. 57, 82 КК України, змінити йому на покарання у виді виправних робіт.

26.10.2021 року ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області, у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, у виді виправних робіт, відповідно вимог ст. 82 Кримінального кодексу України було відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції обгрунтував тим, що враховуючи характеристику на засудженого та матеріали справи, не вбачається, що засуджений став на шлях виправлення, а саме заохочень не має, неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, не працевлаштований.

Не погодившись з таким рішення суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.10.2021 року скасувати та замінити йому покарання у виді виправних робіт.

В обгрунтування апеляційної скарги, засуджений ОСОБА_6 вказує, що має справку з військомату про те, що він має прибути особисто до комісаріату на лікарську комісію для контракту до ЗСУ.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_6 та захисник в судове засідання не з`явились. Крім того, засуджений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі ставив питання про розгляд справи без його участі, також від прокурора надійшла письмова заява про розгляд кримінального провадження у його відсутність, що відповідно положень ч. 4 ст. 405 КПК не перешкоджає здійсненню апеляційного розгляду у відсутності засудженого та прокурора.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до ст. 82 КК України до особі, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, може бути застосована заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі;

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Згідно роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму тощо.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що судом першої інстанції було встановлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2011 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 71 КК України частково приєднане невідбуте покарання по вироку Ставищанського районного суду Київської області від 28.12.2007 року і остаточно призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 26.12.2011 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. До визначеного покарання за новим вироком у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України приєднано частково невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.11.2011 року і остаточно призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 14.07.2017 року (з урахуванням ухвали цього ж суду від 14.08.2017 року) ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Рокитянського районного суду Київської області від 26.12.2011 року і призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі. Зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк перебування під вартою з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі з 03.02.2017 року по 20.06.2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.11.2017 року вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 14.07.2017 року змінено: ОСОБА_6 призначено покарання: за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна; за ст. 185 ч. 3 КК України - 6 років позбавлення волі, за ст. 357 ч. 3 КК України - 3 роки обмеження волі, за ст. 263 ч. 1 КК України - 5 років позбавлення волі, за ст. 263-1 ч.1 КК України - 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш покарання більш суворим призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 26.12.2011 року призначити остаточне покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскацією майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 03.02.2017 року по 20 червня 2017 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановою Верховного Суду України від 27 листопада 2018 року ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 листопада 2017 року залишено без змін.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 14.07.2017 року набрав законної сили 23.11.2017 року, що підтверджується розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2017 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна, крім житла. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 26.12.2011 року і остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна, крім житла.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2017 року набрав законної сили 05 вересня 2017 року, що підтверджується розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2018 року задоволено подання Роменської ВК (№ 56) про призначення остаточного покарання ОСОБА_6 . На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, поглинути покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2017 року, покаранням призначеним вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 14 липня 2017 року і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна крім житла.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 червня 2018 року ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення в порядку ч. 5 ст. 72 КК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 червня 2019 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) засудженому ОСОБА_6 строк відбування покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 14.07.2017 року, зараховано у строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 23.11.2017 року (включно), із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 26 липня 2019 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до 7 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за вироками Дергачівського районного суду Харківської області від 14.07.2017 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.11.2017 року та вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.07.2017 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 8 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 03.02.2017 р. по 23.11.2017 р. із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 26 травня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зарахування попереднього ув`язнення відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 року, а також вирішення питання про перегляд застосування до нього ст. 71 КК України, відмовлено.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 березня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироками Білоцерківського міського суду Київської області від 01.07.1996 р., Володарського районного суду Київської області від 28.05.1997 р., Білоцерківського міського суду Київської області від 16.03.1999 р. та Ставищанського районного суду Київської області від 28.12.2007 р., відмовлено.

Як вбачається з опитувального листа ДУ «Роменська ВК (№ 56)» ОСОБА_6 не заслуговує на застосування умовно-дострокового звільненні від відбування покарання, заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким та заміну умов тримання.

Відповідно до характеристики, затвердженої начальником ДУ «Роменська ВК (№56)» від 11.10.2021 р., засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 03.02.2017 року, до ДУ «Роменська ВК (№56)» прибув 14.01.2018 р., під час тримання в установі до праці не залучався, зарекомендував себе посередньо, має три стягнення, адміністрацією установи не заохочувався, дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом, підвищенням загальноосвітнього рівня не займається, на профілактичних обліках не перебуває, підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних дзвінків, отримує посилки, за характером спокійний, іноді проявляє збудливість, у відношенні до оточуючих безконфліктний, підтримує переважно дружні стосунки із засудженими, по відношенню до себе не самокритичний, за вольовими якостями не наполегливий.

Згідно Витягу з протоколу № 20 від 13.10.2021 року ОСОБА_6 відмовлено в переведенні до виправної колонії середнього рівня безпеки.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що сам лише факт відбуття необхідної для застосування пільги частини строку покарання, не є безумовною підставою для застосування такої пільги, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.

В поданій апеляційній скарзі не наведено жодних доказів на спростування висновків суду першої інстанції, не надано таких і в суду апеляційної інстанції.

Будь - яких порушень норм матеріального та процесуального законодавства судом першої інстанції при прийнятті рішення по розгляду клопотання засудженого, колегія суддів не вбачає, та підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.407, 418, 419, КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4