ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2499/22 Справа № 324/341/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці України, не одруженій, не працюючій, маючій неповну середню освіту, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора.
Продовжено відносно обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 01 жовтня 2022 року.
Прийняте рішення, суд мотивував тим, що застосований до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останньої, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його застосування, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, визначених в ч. 1 ст. 177 КПК України, що у взаємозв`язку з обвинуваченням у вчиненні особливо тяжкого злочину є підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу суду та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
На думку адвоката, суд не вправі був посилатися на ст. 331 КПК України, остільки в проваджені суду не має кримінальної справи відносно ОСОБА_8 .. Матеріали кримінальної справи знаходиться у суді Токмацького району Запорізької області.
Вважає, що суд не роз`яснив у чому полягає суспільний інтерес і яким чином тримання під вартою превалює над принципом поваги свободи особистості. Вважає, підозру та обвинувачення необґрунтоване. Суд не дав належної оцінки заявленому клопотанню, остільки ризики є недоведеними.
На думку адвоката, районний суд знехтував вимогам ст. 178 КПК України, остільки не було взято до уваги, що в судовому засіданні, ОСОБА_8 заявляла про те, що в неї є поручитель і вона буде проживати у місті Запоріжжі.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді адвокат ОСОБА_7 підтримала вимоги апеляційної скарги, просила її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката та просив ухвалу суду залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Токмацького районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження №0000016 від 11.01.2021року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, розгляд якого не закінчено.
Відносно обвинуваченої ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді застосований запобіжний захід - тримання під вартою, який неодноразово продовжувався.
Прокурор у судовому засіданні, в порядку ст. 331 КПК України заявив клопотання і вважав доцільним продовжити тримання обвинуваченої ОСОБА_8 під вартою, посилаючись на ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд, розглянувши клопотання прокурора, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування обвинуваченої від суду та можливості незаконного впливу на свідків.
При цьому, суд першої інстанції правильно врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії особливо тяжких проти життя особи, за який, законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання до 15 років позбавлення волі, що вказує на те, що обвинувачена ОСОБА_8 побоюючись можливого покарання у разі визнання її винуватою, може переховуватись від суду.
Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у випадку визнання її винуватою у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, введення в Україні військового стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.
Ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що судовий розгляд кримінального провадження ще не завершено, що вказує на те, що свідки та потерпілі у справі не допитані у судовому засіданні, а тому обвинувачена ОСОБА_8 перебуваючи на волі може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів.
Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, належним чином врахував, що ОСОБА_8 має певні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, не працевлаштована. При цьому, суд першої інстанції правильно зазначив, що місце проживання обвинуваченої знаходиться на території, де ведуться активні бойові дії, що додатково обґрунтовує ризик переховування останньої від відповідальності.
Приймаючи рішення про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченої, належним чином матеріали провадження в межах заявленого клопотання та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на таке.
Посилання захисника про те, що суд не мав повноважень розглядати клопотання прокурора в порядку ст. 331 КПК України не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки, як зазначалось вище, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 перебуває на розгляді Токмацького районного суду Запорізької області, проте, у зв`язку з неможливістю здійснювати судовий розгляд підсудність справ даного суду було передано до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, відповідно до Розпорядження Голови Верховного суду України №5/0/9-22 від 12.03.2022 року.
Колегія суддів не входить в обговорення доводів апеляційної скарги захисника про необґрунтованість підозри та обвинувачення, оскільки у даному випадку апеляційний суд не вирішує ті питання, які віднесені до компетенції суду першої інстанції, зокрема й про встановлення наявності чи відсутності у діях обвинуваченої складу інкримінованого їй злочину.
Той довід, що у ОСОБА_8 мається поручитель, сам по собі не може вказувати на необхідність зміни обвинуваченій запобіжного заходу на більш м`який, за наявності встановлених судом об`єктивно існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та серйозності пред`явленого обвинувачення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено.
Тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 ,- залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 ,- залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,- залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4