ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1026/22 Справа № 183/3505/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2022 року про відмову у задоволенні подання начальника Новомосковського районного відділу філії Державної установи Центр Пробації у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянки України, засудженої 03.12.2020 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2022 року у задоволенні подання начальника Новомосковського районного відділу філії Держаної установи Центр пробації у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що згідно інформації, що міститься в доповідній в.о. керівника апарату Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, наразі в провадженні судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, судове засідання призначено на 15.02.2022. За цих умов, суд дійшов висновку, що підстави вважати, що ОСОБА_7 виконала обов`язки, покладені на неї вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.12.2020 відсутні, а тому подання про звільнення від відбування покарання з випробуванням є передчасним та задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати за задовольнити подання органу пробації.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на те, що з моменту взяття на облік ОСОБА_7 сумлінно виконувала покладені на неї обов`язки та на даний час її неможливо вважати такою, що вчинила нове кримінальне правопорушення. На думку захисника, з огляду на положення ст. 62 Конституції, КПК України та Конвенції з прав людини та основоположних свобод, обвинувачена вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено у суді. За таких обставин, враховуючи, що розгляд кримінального провадження триває, ОСОБА_7 неможливо вважати такою, що вчинила нове кримінальне правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженої та її захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що вказані вимоги закону судом при ухваленні оскаржуваного рішення були дотримані.

Колегією суддів встановлено, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2020 року ОСОБА_7 засуджена за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, від відбування якого її звільнено на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на 1 рік.
Як вбачається з матеріалів провадження, 22 серпня 2021 року, тобто в період іспитового строку, до ЄРДР за № 0000527 було внесено відомості за фактом вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. В межах зазначеного провадження, 27 серпня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру та 30 серпня 2021 року затверджено обвинувальний акт, який наразі перебуває на розгляді у Новомосковському міськрайонному суді Дніпропетровської області.
Обґрунтовуючи свої висновки про неможливість звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд посилався на те, що за умови здійснення судового розгляду кримінального провадження, в межах якого ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку, неможливо вважати, що остання виконала обов`язки, покладені на неї вироком суду, з чим погоджується й апеляційний суд.
Так, згідно з ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Надаючи оцінку наведеним вимогам закону у сукупності з встановленими судом обставинами, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання.
На переконання колегії суддів, наявність обвинувального акта щодо ОСОБА_7 на розгляді у суді не може свідчити про виконання останньою обов`язків, встановлених судом.
При цьому, з позиції суду, права обвинуваченої та презумпція невинуватості, визначена у ст. 62 Конституції України, в такому разі не будуть порушеними, оскільки цим рішенням судом не встановлено вини ОСОБА_7 у вчиненні нового кримінального правопорушення, а лише визначено обставини, яке перешкоджають задоволенню подання.
Більш того, виправдання обвинуваченої в межах іншого провадження не перешкоджає повторному зверненню до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, проте визнання її винною за умови задоволення цього подання перешкоджатиме застосуванню ст. 71 КК України.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що клопотання про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням по закінченню іспитового строку задоволенню не підлягає, а тому доводи захисника не заслуговують на увагу.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2022 року про відмову у задоволенні подання начальника Новомосковського районного відділу філії Державної установи Центр Пробації у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженої ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4