Дата документу 22.08.2022 Справа№ 333/2232/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/314/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/2232/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.309 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 21 липня 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дебальцеве Васильківського району Дніпропетровської області, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він у невстановлений час, маючи прямий умисел на незаконне придбання і зберігання психотропних речовин без мети збуту у великих розмірах, знаходячись у невстановленому місці та в невстановленої в ході судового слідства особи, діючи умисно з особистих мотивів, з метою задоволення особистих потреб, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, 2,5-диметокси-а, 4-диметилфенетиламін (ДОМ) та особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яка перебувала у фасованому виді у кількості 3 штук фрагментів харчової плівки з наліпками у вигляді фрагментів паперу з рукописним текстом, в якому знаходиться 6 зіп-пакетів з наліпками у вигляді фрагментів паперу з рукописним текстом з вмістом 40 штук згортків з магнітом у кожному згортку, після чого незаконно зберігав їх при собі для особистого вживання без мети збуту до 17 березня 2020 року, тобто до моменту її виявлення та вилучення у нього в кармані верхнього одягу вказаних психотропних речовин у період часу з 17 год. 06 хв. по 18 год. 10 хв. біля тильної сторони АЗС «ЗОГ» по вул.Чубанова, буд.13, у м.Запоріжжя.

Згідно з висновком судової хімічної експертизи №7-868 від 18.03.2020 року у складі квадратного паперу виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 2,5-диметокси-а, 4-диметилфенетиламін (ДОМ), визначення маси не проводилося у зв`язку з відсутністю зразку для порівняння. Відповідно до висновку судової хімічної експертизи №7-895 від 21.04.2020 року порошок бузкового кольору в середині 39 згортків містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої складає 11,5032 г, що є великим розміром.

Під час досудового розслідування дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.2 ст.307 КК, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах.

Проте суд першої інстанції дійшов висновку, що така кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 є неправильною, оскільки надані докази свідчать про направленість умислу обвинуваченого на незаконне придбання, зберігання психотропних речовин саме без мети збуту для особистого вживання, а тому кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.309 КК, як незаконне придбання, зберігання психотропних речових без мети збуту у великих розмірах.

Йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн.

Вирішено питання про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, запобіжний захід, процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК та призначити йому покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі. Свої вимоги прокурор мотивував тим, що суд при наданні оцінки доказам не взяв до уваги великий розмір вилученої психотропної речовини, а також спосіб її упакування та розфасування. Надаючи оцінку протоколу огляду мобільного телефону від 27.04.2020 року суд не взяв до уваги доводи сторони обвинувачення про те, що зазначені фотознімки виявлені не у папках з файлами, які б мали відношення до будь-якого месенджеру, а додатку, який зберігає власні знімки. Також судом не взято до уваги, що під час затримання ОСОБА_8 взагалі заперечував те, що вказані фотознімки могли зберігатися у його телефоні, а також не повідомляв конкретних обставин придбання психотропних засобів. Та обставина, що ОСОБА_8 страждав на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів, не виключає мету збуту психотропних засобів. Крім того, обставини, які б свідчили про реальну залежність ОСОБА_8 від психотропних засобів, крім факту лікування, відсутні. Більш того, встановлено, що обвинувачений на обліках у лікарів не перебував.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги та просили вирок залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Зі змісту ст.370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуване у даній справі судове рішення вказаним вимогам закону не відповідає.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні незаконного придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК.

Перекваліфіковуючи дії обвинуваченого з ч.2 ст.307 КК на ч.2 ст.309 КК, суд першої інстанції виходив з того, що сам обвинувачений пояснював про те, що психотропні речовини він придбавав для особистого вживання. Обвинувачений страждав на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів та пройшов лікування від наркотичної залежності. Крім того, суд зазначив, що вилучені у ОСОБА_8 психотропні речовини на своїй упаковці не містили вказівок на його вагу, вартість, що могло би вказувати на те, що ці пакунки призначені саме для збуту.

З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку про те, що надані стороною обвинувачення докази, не підтверджують наявність у ОСОБА_8 умислу на збут психотропних речовин, а тому вважав неправильною кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.307 КК, оскільки обвинувачений придбав та зберігав психотропні речовини у великих розмірах без мети збуту.

Проте колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши протокол затримання ОСОБА_8 , висновок судової хімічної експертизи №7-868 від 18.03.2020 року, висновок судової хімічної експертизи №7-895 від 21.04.2020 року та протокол огляду від 27.04.2020 року не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Так, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.309 КК, характеризується виною у формі прямого умислу: особа усвідомлює суспільно небезпечний характер вчинюваних нею діянь, відповідальність за які передбачено ст.309 КК, і бажає їх вчинити, не маючи на меті збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. Вказівка у статті на вчинення діяння без мети збуту означає, що винна особа, яка незаконно виробляє, виготовляє, придбає, зберігає, перевозить чи пересилає наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги, не має на меті здійснити їх відчуження, а вчиняє вказані дії у власних інтересах. Якраз у наявності чи відсутності такої мети і полягає відмінність між складами злочинів, передбачених статтями 307 та 309 КК.

Отже, для вирішення питання про кваліфікацію злочину, пов`язаного з незаконним придбанням та зберіганням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, зокрема щодо відсутності чи наявності умислу на збут, суд у кожному конкретному випадку має оцінити обставини справи, які стосуються характеристики мотивів, намірів особи при здійсненні нею такого придбання та зберігання.

Так, про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів може свідчити великий або особливо великий їх розмір, спосіб упакування та розфасування, а також інші обставини, зокрема: відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини; поведінка суб`єкта злочину; те, що сама особа наркотичних засобів або психотропних речовин не вживає, але виготовляє та зберігає їх.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, перекваліфіковуючи дії обвинуваченого на ч.2 ст.309 КК, не врахував, що загальна маса вилучених у ОСОБА_8 особливо небезпечних психотропних речовин складає 11,5032 г., що є великим розміром. А тому з огляду на те, що обвинувачений на обліку у лікаря нарколога не перебуває, така кількість наркотичного засобу є занадто надмірною для вживання однією особою.

Також судом не враховано, що вилучені у ОСОБА_8 психотропні речовини були розфасовані у 40 згортках. Відповідно до висновку експерта №7-895 від 21.04.2020 року маси наданих на дослідження об`єктів суттєво не відрізняються між собою. Такі згортки були оснащені магнітами.

Крім того, з протоколу огляду від 27.04.2020 року вбачається, що під час даної слідчої дії було оглянуто вилучений у ОСОБА_8 мобільний телефон, на якому було виявлено близько 240 знімків за період з лютого по березень 2020 року, на яких зображено фотографії міських локацій з помітками у виді стрілок та зазначенням географічних координат.

Покази обвинуваченого про те, що він отримував фото, на якому було вказано місце «закладки» де він, нібито, мав забрати психотропну речовину для власного вживання, є сумнівними, з огляду на кількість таких знімків за період лише з лютого по березень 2020 року.

Мобільний телефон обвинуваченого був оснащений паролем, який не був відомий іншим особам. Такий пароль обвинувачений назвав працівникам поліції лише під час його затримання безпосередньо перед оглядом змісту смартфона, що виключає виготовлення цих знімків і завантаження в папку «галерея» смартфона обвинуваченого іншими особами.

Враховуючи викладене, доводи обвинуваченого про те, що він не мав мети збуту психотропних речовин, а лише придбав та зберігав психотропні речовини для власного вживання, не ґрунтуються на матеріалах провадження та спростовуються наявними у справі доказами.

Отже суд першої інстанції не надав належної оцінки зазначеним обставинам у їх сукупності, у зв`язку з чим дійшов до помилкового висновку про недоведення стороною обвинувачення наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_8 мети збуту психотропних речовин.

Таким чином, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконний збут психотропних речовин на території м.Запоріжжя, знаходячись у невстановленому місці, в невстановлений час та в невстановленої в ході досудового розслідування особи, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, 2,5 диметокси-а, 4-диметилфенетиламін (ДОМ) та особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яка перебувала у фасованому виді у кількості 3 штук фрагментів харчової плівки з наліпками у вигляді фрагментів паперу з рукописним текстом, в якому знаходиться 6 зіп-пакетів з наліпками у вигляді фрагментів паперу з рукописним текстом з вмістом 40 штук згортків з магнітом у кожному згортку, з метою її подальшого збуту у вигляді «закладок» по різним адресам м.Запоріжжя.

З метою реалізації злочинного умислу, направленого на збут психотропних речовин невстановленим у ході досудового слідства особам, проживаючим у м.Запоріжжя, ОСОБА_8 , незаконно зберігаючи при собі вищевказані згортки «закладки» з вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, 2,5 диметокси-а, 4-диметилфенетиламін (ДОМ) та особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), з метою її подальшого збуту, переніс їх до тильної сторони АЗС «ЗОГ» по вул.Чубанова, буд.13, у м.Запоріжжя, де намагався зробити закладки, але був затриманий працівниками поліції, після того як здійснив дії направлені на розповсюдження психотропних речовин.

17 березня 2020 року у період часу з 17 год. 06 хв. по 18 год. 10 хв. в ході проведення обшуку у ОСОБА_8 в кармані верхнього одягу було вилучено 3 штуки фрагментів харчової плівки з наліпками у вигляді фрагментів паперу з рукописним текстом, в якому знаходилися 6 зіп-пакетів з наліпками у вигляді фрагментів паперу з рукописним текстом з вмістом 40 штук згортків з магнітом у кожному згортку, у яких виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, 2,5 диметокси-а, 4-диметилфенетиламін (ДОМ) та особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої складає 11,5032 г, що є великим розміром.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 заперечив придбання та зберігання психотропних речовин з метою збуту, пояснивши, що він придбавав психотропні речовини лише для особистого вживання.

Проте, незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини, його вина у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК, підтверджується дослідженими апеляційним судом доказами, а саме:

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, від 17.03.2020 року, відповідно до якого під час затримання ОСОБА_8 було здійснено його обшук, під час якого було виявлено і вилучено 3 штуки фрагментів плівки з 6 зіп-пакетами з вмістом 40 штук згортків з невідомою речовиною і магнітом у кожному згортку (1 шт. згорток упакований окремо до паперового конверту, 39 шт. вказаних згортків з плівкою і паперовими фрагментами упаковано до паперового конверту); мобільний телефон «Redmi 4x», чорного кольору в чохлі з сім-картою НОМЕР_1 імей (1) телефону НОМЕР_2 , імей (2) НОМЕР_3 , який упаковано до паперового конверту, банківська картка «Пумб» НОМЕР_4 , яка упакована до паперового конверту, грошові кошти у розмірі 15 гривень, купюрами 10 грн., 2 грн., 2 грн., 1 грн., які упаковано до паперового конверту;

- висновком судової хімічної експертизи №7-868 від 18.03.2020 року, відповідно до якого у складі квадратного паперу виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, 2,5-диметокси-а, 4-диметилфенетиламін (ДОМ);

- висновком судової хімічної експертизи №7-895 від 21.04.2020 року, з якого встановлено, що порошок бузкового кольору в середині 39 згортків містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої складає 11,5032 г.;

- протоколом огляду від 27.04.2020 року, відповідно до якого проведено огляд мобільного телефону «Redmi 4x», в корпусі чорного кольору, імей (1) НОМЕР_2 , імей (2) НОМЕР_3 . В ході огляду поштової скриньки «Gmail» було виявлено, що вхід в дану поштову скриньку здійснений під обліковим записом « ОСОБА_9 ». Поштова скринька містить онлайн повідомлення від різних онлайн ресурсів, які надають послуги обміну і перерахунку грошових коштів між різними валютами і гаманцями. Також присутні повідомлення щодо надходження грошових коштів на електронні гаманці, які зареєстровані під даний обліковий запис. В ході огляду історії мобільного браузера було виявлено, що користувач даного мобільного пристрою здійснював пошук в мережі інтернет «Макуха шоп». Також з даного мобільного пристрою відбувалися входи на інтернет файлообмінники для завантаження фотографій та електронні гаманці. Під час огляду «Google фото» було виявлено фотографії за період з лютого по березень 2020 року, на яких зображено фотографії міських локацій з помітками у вигляді стрілок певних ділянок із зазначенням цифр у виді географічних координат карти, а також скриншот операції на веб-сайті з написом «Залог получен», скриншот з «Google карти» з координатами, скриншот контактів сайту.

Дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні докази, колегія суддів дійшла висновку, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку беззаперечно доводять наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 мети збуту психотропних речовин.

Про це свідчить загальна маса вилучених у ОСОБА_8 особливо небезпечних психотропних речовин, яка складає 11,5032 г., що є великим розміром, що є занадто надмірним розміром для вживання однією особою.

Вилучені у ОСОБА_8 психотропні речовини були рівномірно розфасовані аж у 40 згортках. Відповідно до висновку експерта №7-895 від 21.04.2020 року маси наданих на дослідження об`єктів суттєво не відрізняються між собою. Такі згортки були оснащені магнітами, що використовуються для полегшення прихованого закріплення згортку із психотропною речовиною на металеву поверхню збоку або знизу під час здійснення так званих закладок психотропних речовин за для безконтактного їх збуту покупцям через мережу Інтернет із застосуванням соціальних мереж або месенджерів.

Крім того, з протоколу огляду від 27.04.2020 року вбачається, що під час даної слідчої дії було оглянуто вилучений у ОСОБА_8 смартфон в папці «Галерея» якого було виявлено близько 240 фотознімків з датою їх створення за період з лютого по березень 2020 року, на яких містяться міські локації з помітками у виді стрілок та зазначенням географічних координат. Такі знімки робляться особами, що вчиняють безконтактний збут наркотичних і психотропних речовин шляхом здійснення їх закладок із наступною фіксацією їх приховування, яка надсилається покупцеві наркотичних і психотропних речовин, що їх придбаває через мережу Інтернет із застосуванням соціальних мереж або месенджерів.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений зазначив, що дійсно дані фотографії він особисто зберігав у вилученому у нього смартфоні. На переконання апеляційного суду така значна кількість вказаних фотознімків (240 шт) в смартфоні ОСОБА_8 лише за лютий-березень безумовно свідчать про те, що обвинувачений є не споживачем-покупцем наркотичних і психотропних речовин, а особою, яка здійснює їх збут у вищеозначений спосіб.

Смартфон обвинуваченого був оснащений логічним цифровим паролем, який не був відомий іншим особам, зокрема поліцейським, які його затримали. Даний пароль обвинувачений добровільно під час відеозапису назвав працівникам поліції лише під час його затримання безпосередньо перед оглядом змісту смартфона, що виключає виготовлення цих знімків і завантаження в папку «галерея» смартфона обвинуваченого іншими особами.

Під час досудового розслідування, ОСОБА_8 зазначав, що вилучені у нього психотропні речовини у великому розмірі йому підкинули співробітники поліції. Проте суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені психотропні речовини належать ОСОБА_8 . В діях співробітників поліції порушень під час затримання не встановлено. В цій частині вирок стороною захисту не оскаржено. Тому з огляду на положення ст. 404 КПК вирок суду в цій частині щодо приналежності вилучених ОСОБА_8 психотропних речовин не переглядався.

Відтак, апеляційний суд дійшов глибокого переконання про помилковість висновків районного суду при перекваліфікації дій обвинуваченого з ст. 307 КК на ст. 309 КК через недоведеність в діях ОСОБА_8 мети збуту вилучених у нього психотропних речовин.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.307 КК, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 колегія суддів виходила з такого.

Положеннями ч.2 ст.50 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст.65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставин, які би обтяжували покарання обвинуваченого, у справі не встановлено.

З огляду на сукупність зазначених обставин, колегія суддів вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, на строк, що є мінімально можливим за санкцією ч.2 ст.307 КК.

Колегія суддів вважає, що саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

З цих же підстав колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, як того вимагав в апеляційній скарзі прокурор, оскільки будь-яких переконливих аргументів в цій частині апеляційна скарга не містить.

Крім того, санкція ч.2 ст.307 КК передбачає призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.59 КК конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Проте, враховуючи, що у даному провадженні стороною обвинувачення не встановлено та не доведено наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_8 корисливого мотиву, колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді конфіскації майна. До того ж судова колегія зважає також на те, що апеляційна скарга прокурора не містить у собі вимоги призначення ОСОБА_8 додаткового покарання у виді конфіскації майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 21 липня 2021 року щодо ОСОБА_8 в цій справі в частині визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання відраховувати з дня затримання ОСОБА_8 і приведення вироку до фактичного виконання.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 17.03.2020 року по 24.03.2020 року включно.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4