Справа № 192/596/22
Провадження № 1-в/192/100/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2019 року за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника СВК №21 - ОСОБА_5 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 .

Початок строку: 18.07.2019 року

Кінець строку: 18.07.2022 року

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення на підставі того, що він виправився, працевлаштований та має 5 заохочень. У судовому засіданні просив клопотання задовольнити та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання. Пояснив, що своєю поведінкою та сумлінною працею довів своє право на умовно-дострокове звільнення.

Представник адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, оскільки вважала, що засуджений хоча і має позитивні зміни в поведінці, проте він не довів свого виправлення, а прокурор зазначив, що засуджений став на шлях виправлення, тому не заперечував проти його умовно-дострокового звільнення.

Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21», прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в ДУ «Солонянська ВК №21» знаходиться з 19 грудня 2019 року, на даний час відбув 3/4 частини строку покарання, працевлаштований на виробництві установи до ПСЦ. До праці відноситься добре.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_3 характеризується позитивно, приділяє достатньо уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно, відповідально та з ініціативою ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, проте не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій, не входить до складу ради колективу засуджених.

Згідно довідки про заохочення та стягнення на даний період часу ОСОБА_3 має п`ять заохочень у вигляді подяки, застосовані до нього в період з жовтня 2020 року по квітень 2022 року. В той же час судом з`ясовано, що ОСОБА_3 жодного разу не був заохочений за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, а лише за підсумками відповідних кварталів року.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки останній хоча і заохочувався, проте такі заохочення застосовані лише за підсумками відповідних кварталів року.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.
Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризувався позитивно.

В той же час комісією Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» 05 листопада 2021 року було відмовлено засудженому у поданні до суду клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення як особі, яка не довела своє виправлення, а також було погоджено оцінку ступеню виправлення як такий, що не довів свого виправлення.

Суд вважає, що з моменту висновку адміністрації установи виконання покарань про те, що ОСОБА_3 не став на шлях виправлення, його поведінка хоча і свідчить про те, що він стає на шлях виправлення, однак вказаного не достатньо для його звільнення, а тому на даний час застосування умовно - дострокового звільнення є передчасним.

Крім того, судом також було встановлено, що ОСОБА_3 відбуває покарання за вчинення умисних злочинів, вину у вчиненні яких він визнає. Також судом з`ясовано, що засуджений тричі звільнявся умовно-достроково, після чого знову був засуджений за вчинення злочинів до позбавлення волі, проте належних висновків для себе не зробив.

Суд вважає, що вказана обставина не впливає на вирішення клопотання, проте характеризує засудженого як такого, що не зробив для себе належних висновків після умовно-дострокового звільнення. Тому суд вважає, що вказане характеризує його як особу, яка схильна до систематичної злочинної діяльності, а його поведінка на думку суду свідчить про відсутність належних висновків після умовно-дострокового звільнення.

Тому суд вважає, що на даний час застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення є недоцільним.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1