Справа № 937/887/22
У Х В А Л А

іменем України

20.04.2022 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Томаківка Дніпропетровської області клопотання прокурора у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Менчикури Веселівського району Запорізької області, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 186 КК України про продовження строку дії застосованого стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
В С Т А Н О В И В:
31.01.2022 до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Мелітопольською окружною прокуратурою по кримінальному провадженню № 0000081 від 13.01.2022 направлено обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 186 КК України.
Відповідно до ч.7 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розпорядження Голови Верховного суду України №4/0/9-22 від 10.03.2022, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, а саме змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпропетровської області.
14.04.2022 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .
У судовому засіданні прокурор заявив клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Захисник обвинувачених проти даного клопотання заперечує, так як клопотання необгрунтоване, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні та недоведені.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
З матеріалів кримінального провадження суд вбачає, що 14.01.2022 ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області застосовано міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 02.03.2022 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до 30 квітня 2022 року.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Заслухавши клопотання прокурора про необхідність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.
Заслухавши прокурора, суд дійшов висновку, що існують наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.
Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким умисним корисливим злочином, поєднаним із застосування насильства та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
Тобто є обґрунтовані підстави вважати, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 з метою запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доцільно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки будучи раніше судимим за скоєння умисних злочинів, судимість за скоєння яких не знята і не погашена в установленому законом порядку, вчинив новий злочин. При цьому також необхідно врахувати, що ОСОБА_5 не працевлаштований та джерело його доходу невідоме, що також свідчить про можливість вчинення останнім нового злочину.
Разом з цим, обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілих або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, усвідомлюючи тяжкість вчинених ними злочинів та невідворотність покарання у вигляді реального позбавлення волі.
Крім того, також наявні ризики переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення відповідальності, оскільки як вже зазначалось вище, за вчинення інкримінованого йому злочину може бути призначено реальну міру покарання.
Наявні наведені ризики не зменшились та продовжують існувати, що виключає на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу більш м`яким.
В контексті рішення Європейського суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», заява №14379/88 від 26.01.1993, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст: вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дає можливість достатньою мірою спрогнозувати її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії», заява №33977/96 від 26.07.2001, ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Отже, практика ЄСПЛ при обранні чи продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дає можливість застосовувати аргументовані підстави для захисту такої загальновизнаної цінності, як суспільний інтерес.
Отже, суд вважає, що окрім наявного обґрунтованого обвинувачення, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим. Ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були доведені прокурором при застосуванні запобіжного заходу не зникли та продовжують існувати, а тому у є всі підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою не більше ніж 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 187, 199, 331 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України України, строк тримання під вартою на 60 днів, починаючи з 20.04.2022 р. по 18.06.2022 р.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.

Суддя: ОСОБА_1

20.04.2022