1і/195/132/22
У Х В А Л А

іменем України

21.06.2022 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка клопотання прокурора Бердянської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002009 від 23.07.2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зоря, Чернігівського району Запорізької області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1) 06.05.2011 Чернігівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 30 годин виправних робіт. 23.06.2011 знятий з обліку Чернігівської КВІ у зв`язку з відбуттям покарання.
2) 13.07.2012 Чернігівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням 1 рік.
3) 22.10.2015 Чернігівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень.
4) 17.12.2015 Чернігівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням 1 рік.
5) 09.02.2016 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.
6) 26.04.2016 Чернігівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 185, ч.4 ст.70, ст.71 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі. Звільнився 11.03.2019 після відбуття покарання,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289 КК України.
24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 днів. Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 строк дії воєнного стану в України продовжено з 25.04.2022 строком на 30 днів.
Відповідно до ч.7 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розпорядження Голови Верховного суду України №4/0/9-22 від 10.03.2022, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, а саме змінено територіальну підсудність Бердянського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпропетровської області.
15.06.2022 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , оскільки строк тримання закінчується 25.06.2022 року.
На підставі ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03.03.2022 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено до 01.05.2022 року.
Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 27.04.2022 року продовжено строк тримання під вартою до 25.06.2022 року.
В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про продовження у відношенні до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що на даний час продовжують існувати передбачені ст.177 КПК України, ризики щодо невиконання обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків.
Захисник проти клопотання заперечує, просить відмовити у його задоволенні, оскільки відсутні ризики, на які посилається прокурор.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу обраного строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Заслухавши клопотання прокурора про необхідність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.
Вислухавши пояснення сторін у даному кримінальному провадженні, суд дійшов висновку, що існують наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений знаходячись на свободі може перешкоджати здійсненню кримінального провадження, а також може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи особою, неодноразово судимою за вчинення злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знову обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, таким чином, перебуваючи на волі він продовжить свою злочинну діяльність, що являється ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Доказів того, що на теперішній час сталися суттєві зміни у соціальних зв`язках обвинуваченого чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлений раніше ризик зменшився, не встановлено.
Не можна вважати, що відомості про соціальні зв`язки обвинуваченого дають підстави для висновку про те, що вони зможуть запобігти ризику переховування від суду. Сама по собі наявність сім`ї, за відсутності інших стримуючих факторів, не може свідчити про зміну обставин, що стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Тривалість тримання особи під вартою не є безумовною підставою для прийняття рішення про наявність підстав для зміни запобіжного заходу.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. ОСОБА_5 обвинувачуються у вчинені тяжких та особливо тяжких злочинів.
Стан здоров`я ОСОБА_5 є таким, що дозволяє його утримання під вартою.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Вищезазначені обставини дають достатні підстави вважати, що уразі не продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого, перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду внаслідок тяжкості злочинів, що виправдовує необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177,178,183,194 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою не більше ніж 60 діб.
З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що ризики не зменшились, мета та підстави, що стали обставиною для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є й надалі актуальними, суд приходить до висновку про необхідність продовжити строк застосування запобіжного заходу в межах строку, визначеного законом, без визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,178,182,183,187,199,331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Бердянської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289 КК України - задовольнити.
Продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який утримується в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», строком на 60 днів,починаючи з 25.06.2022 року по 23.08.2022 року включно, без визначення розміру застави.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали надіслати обвинуваченому та начальнику ДУ Черкаський слідчий ізолятор для виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошенн

Суддя: ОСОБА_1