Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/362/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2022 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 травня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000010 від 12 січня 2022 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кремінна Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-02 лютого 2012 року Сватівським районним судом Луганської області за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскаскацією Ѕ частини майна. 22 квітня 2018 року ОСОБА_8 звільнений по відбуттю строку покарання;

-12 січня 2021 року Щорським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. 30 липня 2021 року, ОСОБА_8 звільнений по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок місцевого суду та призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням та з іспитовим строком на два роки.
В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що суд при призначенні покарання, не в повні мірі дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України та не врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, його характеризуючи дані, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, а також матеріальних претензій з сторони потерпілої, яка не наполягала на призначені ОСОБА_8 суворого покарання.

Зокрема зазначає, що її підзахисний повністю визнав свою вину, розкаявся, сприяв слідству у розкритті злочину.

Крім того, суд на думку захисника безпідставно не врахував позицію прокурора, який в судових дебатах просив призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнано винуватим у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, за таких обставин.

Так, 12 січня 2022 року в обідній час, ОСОБА_8 зателефонував потерпілій ОСОБА_9 на стаціонарний телефон, встановлений в будинку за її місцем проживання по АДРЕСА_2 та представившись її сином ввів потерпілу в оману і повідомив про необхідність надання коштів для його лікування від отриманих в результаті ДТП тілесних ушкоджень, які необхідно передати чоловікові, який невдовзі приїде до неї додому.
Того ж дня, близько 14 години ОСОБА_8 прибув до будинку за місцем проживання потерпілої ОСОБА_9 та скориставшись тим, що потерпіла була введена в оману, отримав від неї кошти в сумі 4600 грн.
В цей час потерпілій на мобільний телефон зателефонувала донька ОСОБА_10 та почувши розмову з ОСОБА_8 , викрила його злочинні дії, про що негайно повідомила потерпілу, яка відразу звернулася до обвинуваченого щоб він повернув отримані від неї гроші.
Обвинувачений, розуміючи, що його шахрайські дії були викриті, ігноруючи вимоги потерпілої повернути кошти, реалізовував свій злочинний намір на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, відкрито викрав отриману від потерпілої суму коштів та з місця скоєння злочину зник.
В результаті злочинних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_9 завдано майнової шкоди в розмірі 4600 гривень.
Заслухавши доповідача, в дебатах обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу і просили суд її задовольнити, думку прокурора, який також не заперечував проти її задоволення, колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в апеляційній скарзі захисником не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

В даному випадку, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дійшов правильного висновку про його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Як пояснив ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду, він свою вину визнає повністю, у вчиненому розкаюється, фактичних обставини цієї справи, викладені у вироку суду не оспорює.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку зазначив про те, що відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини проти власності, вчинив новий умисний злочин, маючи непогашену судимість, ніде не працює, не одружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставинами, які пом`якшують та обтяжують ОСОБА_8 покарання судом не встановлено.

Підстав для призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд не знайшов і дійшов до висновку про те, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства.

На спростування доводів захисника-адвоката ОСОБА_7 щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_8 надто суворого та несправедливого покарання, колегія суддів відмічає, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.
Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» регламентовано, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Абзацом 2 п. 2 вищевказаної постанови визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
В даному випадку, фактичні обставини справи свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів різного ступеню тяжкості, на шлях виправлення не став, після звільнення з місць позбавлення волі, через незначний проміжок часу знов вчинив умисний, тяжкий, кваліфікований, корисливий злочин, ніде не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

За висновком органу з питань пробації, ОСОБА_8 має високий ступінь ризику вчинення повторного кримінального правопорушення у разі звільнення від відбування покарання та має високий ступінь ризику небезпеки для суспільства (т.2 а.п.85-87).

З урахуванням характеру, ступеню тяжкості та суспільної небезпечності, вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також його особи, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду про те, що ОСОБА_8 , як особа представляє суспільну небезпеку для оточуючих, а тому його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах реальної ізоляції від суспільства.

Крім того вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі, згідно санкції ч.2 ст.186 КК України є мінімальним, достатнім та справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Достатніх та обґрунтованих підстав для застосування ОСОБА_8 при призначенні покарання вимог ст. 75 КК України, про що просить захисник в своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає і таких даних ні ОСОБА_8 ні його захисником, під час апеляційного розгляду, не представлено.

Думка прокурора про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст.75 КК України не є вирішальною при розгляді справи, це право прокурора, а не обов`язок суду, цинізм та зухвалість злочинних дій, на думку колегії суддів однозначно свідчить про те, що ОСОБА_8 , як особа представляє небезпеку для суспільства, а його виправлення та перевиховання можливо лише в умовах ізоляції, з призначенням покарання у виді реального позбавленим волі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 про те, що суд при призначенні покарання, не достатньо врахував особу ОСОБА_8 , його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивні характеристики є необґрунтованими і по суті спростовуються змістом оскаржуваного вироку, а тому колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, підстав для зміни вироку та призначення ОСОБА_8 покарання, із застосуванням положень ст. 75 КК України не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 травня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000010 від 12 січня 2022 року стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України - без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4