Номер провадження: 11-кп/813/363/22
Справа № 504/1004/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
прокурора- ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про відвід захисника Потопальського від розгляду апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного м. Одеси від 02.03.2021 у кримінальному провадженні №0002146, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.12.2015 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України,

встановив:

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК Українита йому призначено покарання за:
- за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 150 годин;

- за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років із з конфіскацією майна, що є його власністю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_8 звільнений від призначеного за ч. 1 ст. 125 КК України покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин - у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 187 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією майна, що є його власністю.
Згідно ч. 4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за даним вироком, більш суворим, що призначено вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2019 року за вчинення 17 серпня 2017 року злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією майна, що є його власністю.
На підставі ч. 5 ст. 72 зараховано ОСОБА_8 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 14 січня 2016 року до дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 відраховується з 14 січня 2016 року.
Вироком суду також вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції 02.04.2021 захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок суду та закрити провадження відносно ОСОБА_8 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

10.08.2022 до початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 подав клопотання про відвід захисника ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що останній не виконує покладені на нього обов`язки як захисника та не відвідує останнього.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про відвід та зазначив, що покладені на нього обов`язки по захисту ОСОБА_8 виконує в повному обсязі та постійно відвідує обвинуваченого. Окрім того захисник надав лист з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», який підтверджує факт постійного відвідування обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та прокурора, які заперечували проти задоволення вказаного клопотання, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Статтею 78 КПК України чітко передбачено обставини, які виключають участь захисника у кримінальному провадженні та є підставою для відводу.

У судовому засідання захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання та вказав, що покладені на нього обов`язки виконує в повному обсязі та постійно відвідує обвинуваченого.

На підтвердження факту відвідування обвинуваченого захисник надав лист, станом на 01.09.2022, з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», відповідно до якого вбачається про систематичне відвідування захисником ОСОБА_7 обвинуваченого ОСОБА_8 у період з 06.09.2019 по 05.08.2022, в тому числі останні з яких датовані від 13.07.2022 та 05.08.2022, тобто після подання клопотання про відвід.

Колегія суддів вважає, що викладені у клопотанні обвинуваченого обставини не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовуються поясненнями захисника та листом ДУ «Одеський слідчий ізолятор» №5/6-15454 від 01.09.2022.

Інших доводів про відвід захисника у клопотанні обвинуваченого ОСОБА_8 не зазначено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що наведені обвинуваченим ОСОБА_8 обставини не можуть слугувати підставою для задоволення заявленого ним відводу захиснику, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях вимог ст. 78 КПК України.

Враховуючи, що матеріали провадження не містять даних, які б свідчили про наявність безумовних підстав для відводу захисника, які передбачені положеннями діючого кримінального процесуального законодавства, а наведені при заявлені відводу захиснику обвинуваченим підстави ґрунтуються лише на його особистих припущеннях, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення заявленого обвинуваченим ОСОБА_8 невмотивованого відводу захиснику ОСОБА_7 .

Таким чином колегія суддів приходить до висновку про відсутність обставин, які у відповідності до вимог ст. 78 КПК України унеможливлюють подальшу участь захисника ОСОБА_7 у даному апеляційному провадженні, у зв`язку з чим заявлений обвинуваченим ОСОБА_8 відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 78, 80, 405, 419 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Заявлений обвинуваченим ОСОБА_8 відвід захиснику ОСОБА_7 від розгляду апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного м. Одеси від 02.03.2021 у кримінальному провадженні №0002146, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.12.2015 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4