Дата документу 23.06.2022
Справа № 334/1601/22
Провадження № 1-кп/334/489/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000715 від 26.04.2022 року за обвинувачення м

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, який має повну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.03.2006 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 13.10.2008 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст.286 КК України, штраф 510 гривень, 25.07.2014 перегляд вироку Шевченківським судом м.Запоріжжя, штраф змінений на 30 годин громадських робіт;

- 24.06.2009 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 31.01.2011 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 125, ст.ст.70,72 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано за вироком Орджонікідзевського суду м.Запоріжжя від 24.06.2009 встановити покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі. 26.07.2013 звільнений по відбуттю строку покарання.

- 13.08.2014 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст. 395 КК України до 1 місяця арешту. 24.10.2014 звільнений по відбуттю строку покарання.

- 10.05.2017 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13.10.2008 та вироку Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25.07.2014, остаточно до відбуття 1 року 3 дні позбавлення волі. На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано у строк відбуття з 01.03.2017 по 10.05.2017 із розрахунку 1 день п/з за 2 дні позбавлення волі;

- 14.09.2017 Апеляційним судом Запорізької області, вирок від 10.05.2017 в частині призначення покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України змінено, на підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31.01.2011, та визначення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25.07.2014 до відбування 1 рік 3 дні позбавлення волі, на підставі ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 11.05.2017 по 20.06.2017 із розрахунку 1 день п/з за 2 дні позбавлення волі. Звільнено 15.11.2017 по відбуттю строку покарання

- 15.06.2022 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. Вирок не набрав законної сили.

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2022 близько 12:30 год, у період дії воєнного стану, який був запроваджений на всій території України з 05:30 год 24.02.2022 на підставі Указу Президента України № 64 від 24.02.2022 та в подальшому продовжений за Указом Президента № 133 від 14.03.2022 та наступним Указом № 259 від 18.04.2022, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні ТОВ «АТБ-Маркет» магазину «Продукти-549» розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул.. Металургів, 2-Г, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв з торгівельних полиць товари, а саме: шоколад «Lacmi молочний з молочною та шоколадною начинками та вафлею з какао» м/уп, у кількості 6 штук, вартістю 383 гривень 52 копійки (без урахування ПДВ).

Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, пройшов повз касову зону з вказаним викраденим товаром, не оплативши його, та намагався залишити приміщення зазначеного магазину, однак свій злочинний намір не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як був зупинений охоронцем магазину «Продукти-549» ОСОБА_6 біля виходу з приміщення магазину, тим самим. ОСОБА_4 міг спричинити ТОВ «АТБ-Маркет» магазину «Продукти-549» матеріальний збиток на загальну суму 383 гривні 52 копійки (без урахування ПДВ).

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на крадіжку, закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Роз`яснивши обвинуваченому суть обвинувачення, з`ясувавши, що він його розуміє повністю та визнає усі фактичні обставини, встановлені слідством, а також визнає свою винуватість в інкримінованому йому злочині, суд у відповідності з ч.3 ст. 349 КПК України за пропозицією прокурора, яку підтримав обвинувачений та його захисник, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та постановив допитати обвинуваченого, дослідити документи, які характеризують особу обвинуваченого та документи, що стосуються судових витрат та речових доказів, попередньо роз`яснивши учасникам справи правові наслідки такого порядку.

Потерпілий представник ТОВ «АТБ-Маркет» в судове засідання не прибув, направив письмову заяву про розгляд кримінального правопорушення без його участі та просив суворого покарання винного згідно закону.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що 26 квітня 2022 року він перебував біля продуктового маркету АТБ на пр..Металургів. Поблизу він побачив дітей, які були переселенцями з окупованих територій. Отже, у нього виникло бажання яким то чином допомогти ним. Він зайшов у приміщення «АТБ-Маркет» та взяв з торговельних полиць шість шоколадок «Lacmi», щоб пригостити дітей. Біля виходу з магазину його затримав охоронець, побачивши, що за товар не розрахувався, охорона магазину викликала поліцію.

У вчиненому обвинувачений щиро розкаявся перед судом та просив суд не карати його суворо, обіцяв виправитись та допомагати тим, хто потребує допомоги у законний спосіб.

Вислухавши показання обвинуваченого, суд встановив що вони повністю узгоджуються з встановленими на досудовому розслідуванні обставинами, які викладені в обвинувальному акті.

Отже вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена, дії обвинуваченого кваліфіковані вірно.

Так, діючи умисно, в умовах воєнного стану, він вчинив усі дії, які вважав за необхідне вчинити з метою таємного викрадення та заволодіння чужим майном повторно, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке вчинене повторно в умовах воєнного стану ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого діяння, приймає до уваги особу винного, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Протиправні дії ОСОБА_4 за законом про кримінальну відповідальність є закінченим замахом на вчинення тяжкого злочину проти власності, суспільна небезпечність якого характеризується наявністю в діях обвинуваченого двох кваліфікуючих ознак: проникнення в житло та вчинення злочину в умовах воєнного стану.

Суд враховує, що злочинні наміри ОСОБА_4 вчинити крадіжку не були ним реалізовані з причин, які не залежали від його волі, оскільки він був помічений та зупинений охоронцем ТОВ «АТБ-Маркет», але при цьому він вчинив усі дії, які вважав за необхідне вчинити задля досягнення бажаного результату по заволодінню чужим майном.

Обставинами, які згідно п.1 та п. 5 ч.1ст. 66 КК України пом`якшують покарання винного є щире каяття, що виразилось в усвідомленні обвинуваченим негативності скоєного діяння та своєї вини, бажанні виправитись, а також: вчинення кримінального правопорушення внаслідок життєвих обставин, що виразилось у його бажанні пригостити дітей, які були евакуйовані з окупованих територій Запорізької області.

Обставиною, яка обтяжує покарання винного, згідно п. 1. ч.1 ст. 67 КК України є рецидив злочину.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який хоча і є тяжким, але не спричинив тяжких наслідків, викрадене майно повернуто власнику, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, офіційно не працевлаштований, та має неофіційний доходу оскільки працює по найму. Він не одружений, але має постійне місце проживання.

Водночас, суд приймає до уваги щире розкаяння винного та бажання виправитись.

Згідно ст. 69 ч. 1 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

З урахуванням ряду обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , а саме: щире каяття, визнання вини, сприяння у розкритті злочину та відшкодування шкоди потерпілому, думку потерпілого, який покладається на розсуд суду та не наполягав на суворому покаранні, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 при призначенні покарання за ч.2 ст. 15, ч. 4 ст.185 КК України вимоги ч. 1 ст.69 КК України.

Як встановлено в ході розгляду справи, 15.06.2022 Жовтневий районний суд м.Запоріжжя ухвалено вирок за яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі. Але, враховуючи, що вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 15.06.2022 року не набрав законної сили, застосування положення ст.70, 71 КК України не підлягає.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності дост.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.349, 368,370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 років 1 місяць позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обраховувати з моменту його фактичного затримання, з 26.04.2022 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили залишити тримання під вартою.

Речові докази: мобільний телефон «Samsung» в корпусі темно-червоного кольору IMEI НОМЕР_1 , який був вилучений під час обшуку ОСОБА_4 - повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького Апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1