В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/2055/21
Провадження № 1-кп/348/157/22

21 липня 2022 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Надвірна Івано-Франківської області, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у с.Назавизів, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, з професійно технічною освітою, розлученого, на утриманні немає нікого, який не працює та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

інші учасники: прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

представник потерпілої, адвокат ОСОБА_6 ,

захисник, адвокат ОСОБА_7

встановив:

28.04.2021 приблизно о 15.30 години ОСОБА_3 перебуваючи на території господарства на АДРЕСА_1 розпочав конфлікт з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 через непрязні сімейні відносини. Під час даного конфлікту ОСОБА_3 діючи умисно, наніс один удар ногою у задню частину правого колінного суглобу ОСОБА_5 , чим завдав потерпілій ушкодження у вигляді закритого травматичного уламкового перелому зовнішнього надвиростку правої великогомілкової кістки зі зміщенням, ускладнений гемартрозом, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Такими діями, ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч.1 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав, цивільний позов визнав частково. Пояснив суду, що потерпіла є його рідною сестрою. Він приходив до сестри, коли крили дах будинку, щоб вона дала йому гроші за покрівлю. Вказав, що він позичав їй матеріали, але вона та її чоловік йому не повернули позичене. Він не хотів вдарити сестру, а мав намір нанести удар її чоловікові. Він прийшов на подвір`я до сестри, щоб розібратися з її чоловіком, але сестра його побачила і хотіла захистити чоловіка. ОСОБА_8 почав втікати, відчинив хвіртку забіг за огорожу. За ним бігла потерпіла. В цем момент обвинувачений хотів копнути її чоловіка, але випадково копнув потерпілу. Він шкодує про свій вчинок, однак, чоловікові потерпілої не пробачить, що той його обікрав.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що обвинувачений - її рідний брат, на протязі трьох років у них неприязні стосунки, до того часу було все добре. 28.04.2021 вона була на подвір"ї, а її чоловік у гаражі. Вона почула сварку і побачила свого рідного брата. Він кидав дровами у чоловіка, а чоловік почав втікати. Потім обвинувачений кинув каменем, але камінь у них не попав. Вона також хотіла втекти з хвіртку. В цей час обвинувачений побіг за ними і копнув потерпілу у ногу під коліном. Вона спочатку сильного болю не відчувала, але потім почало сильно боліти, нога спухла. Вона поїхала у травмпункт і виявили, що це перелом. Вона лікувалася амбулаторно. Вказала, що і на даний час пухне нога і ще не зажила. Зазначила, що подала позов на відшкодування моральної шкоди, оскільки внаслідок перелому вона не могла ходити. Її родичі доглядали. Коли місце перелому зрослося, вона тривалий час не могла нормально ставати на ногу. Можливо їй буде потрібна операція для того, щоб відновити місце перелому. Відношення обвинуваченого до неї змінилося. На подвір"я він не приходив, не погрожував при сусідах.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , пояснив, що потерпіла є його дружиною. З обвинуваченим були стосунки нормальні, оскільки він є рідним братом його дружини. Останні три-чотири роки обвинувачений їх тероризує. Вимагає у них гроші за покрівлю. За цей час порушено 3 справи про нанесення тілесних ушкоджень. Обвинувачений кидався на них з сокирою. Бив палицею від лопати. Також побив їм автомобіль, це вже третій випадок. 28.04.2022 прийшов до них і почав шукати причину для сварки. Після чого був словесний конфлікт. Він почав від обвинуваченого втікати. Зайшов за хвіртку і не зачиняв, бо чекав поки прийде його дружина. Коли дружина добігла до хвіртки обвинувачений її копнув у ногу. Коли обвинувачений наносив удар його дружині, він був повернений у сторону будинку. Свідок відтягнув дружину. Одразу дружина не жалілася на біль. Але потім нога набрякла. Вони поїхали до лікаря. Після травми він доглядав дружину. Вона носила шину, не могла ставати на ногу. Також ствердив, що він та його дружина бояться обвинуваченого.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , вказала, що обвинувачений є її рідним братом, потерпіла є її рідною сестрою. Того дня вона була на роботі. Потерпіла подзвонила їй і розповіла, що брат вчинив конфлікт та наніс їй удар. Зазначила, що потерпіла плакала, тому що боліла нога. Пізніше прийшов обвинувачений і свідок його насварила. Потерпіла подзвонила своїй дочці, яка відвезла її до лікарні. У сестри виявили перелом, їй встановили шини. Все літо вона ходила з милицями, восени їх зняли. Після цього потерпіла також не могла ставати на ногу. Конфлікту свідок не бачила. Зазначила, що у потерпілої були великі незручності. Вона тривалий час не могла ставати на ногу, реабілітація проходила важко.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , вказала, що обвинувачений є її дядьком, а потерпіла тітка. Раніше вони жили дружно. Пізніше посварилися через буд. матеріали. З того часу обвинувачений конфліктує і б`є чоловіка потерпілої. До цього часу потерпіла не може прийти до нормального стану. Вона має порушення укладу життя. Конфлікт стався перед Великодніми святами, самого конфлікту вона не бачила.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , вказала, що обвинувачений є її дядьком, з якими у неї неприязні стосунки. Потерпіла є її матір"ю. Зазначила, що того дня вона була на роботі. Про конфлікт між її матір"ю та дядьком повідомила їй дочка. У двір приїхала поліція. У лікарню маму у відвіз батько. У лікарні матері наклали на ногу гіпс. Спиці були до осені. Свідками конфлікту були діти свідка. Перший місяць лікування матері проходив важко, у неї були сильні болі. Коли спиці зняли, то потерпіла не могла ходити, в основному лежала. Обвинувачений не просив вибачення у потерпілої, а знову їм погрожував.
Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.05.2021, було прийнято заяву від потерпілої ОСОБА_5 , згідно з якою вона повідомила про те, що 28.04.2021 приблизно о 15 год. 30 хв. в с. Назавизів на вул. Молодіжній, ОСОБА_3 завдав їй тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку експерта від 18.05.2021 №105 у ОСОБА_5 мав місце закритий травматичний уламковий перелом зовнішнього надвиростку правої великогомілкової кістки зі зміщенням, ускладнений гемартрозом, який отриманий від дії тупого твердого предмету, може відповідати терміну утворення вказаному у постанові про призначення експертизи, і відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень; характер та локалізація вищевказаної травми не виключають можливості її утворення від одного удару рукою чи ногою у вказану анатомічну ділянку.
Судом були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: копію паспорта громадянина України; довідку про перебування на обліку у лікаря-психіатра та про неперебування на обліку у лікаря-нарколога; характеристику з місця проживання обвинуваченого, згідно з якою він характеризується позитивно; довідку про склад сім"ї обвинуваченого, згідно з якою він проживає один у АДРЕСА_1 ; вимогу про відсутність судимостей. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №195/2021 від 23.08.2021, ОСОБА_3 психічними розладами не страждає і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих щодо нього протиправних дій;перебував у стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує характер вчиненого ним злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше несудимий, за місцем проживання характеризується позитивно, його стан здоров`я відсутність обставин, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання.
Згідно з досудовою доповіддю ймовірність вчинення обвинуваченим злочину повторно середня, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб середній, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, можливе за умови інтенсивного нагляду. Крім того, уповноважений орган з питань пробації пропонує, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, окрім обов"язків, визначених ч.1 ст.76 КК України, додатково покласти на обвинуваченого обов"язок відповідно до ч.3 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.
Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини..
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та призначити покарання за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України обвинувачого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, поклавши на нього основні та додатковий обов`язок, передбачений ст.76 КК України, які вказані у висновку органу пробації.
Потерпіла пред`явила цивільний позов у кримінальному провадженні, відповідно до якого просить стягнути з обвинуваченого майнову шкоду у розмірі 3000,00 гривень та моральну шкоду - 20000,00 гривень, а також витрати на правову допомогу, які відповідно до наданих суду доказів становлять 6000,00 гривень, з яких: ознайомлення з матеріалами кримінального провадження 1000,00 гривень, підготовка позову - 2000,00 гривень, представництво в суді - 3000,00 гривень. Майнова шкода полягає у витратах, які потерпіла понесла на лікування. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, переживаннях чи такі дії не повторяться у майбутньому, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість пересуватися протягом періоду лікування та реабілітації, а також у пережитому фізичному болю у зв`язку з травмою та лікуванням.
В обгрунтування позовних вимог потерпіла та її представник надали письмові докази: медичну довідку від 28.04.2021 з діагнозом; витяг з медичної карти щодо лікування потерпілої; результати томографічного дослідження зі знімками; копії квитанцій, що засвідчують витрати на лікування на загальну суму 2527,70 гривень. Крім цього, зазначила що завдання моральної шкоди підтверджується також показаннями свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу надано квитанцію та акт наданих послуг від 04.07.2022 відповідно до яких загальний розмір витрат становить 6000,00 гривень.
Обвинувачений подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що визнає позов частково. Зокрема, майнову шкоду - у розмірі підтвердженому квитанціями, моральну - у розмірі 5000,00 гривень, оскільки вважає, що потерпіла не навела обставин щодо завдання їй моральної шкоди у розмірі 20000,00 гривень. Розмір витрат на правничу допомогу вважає завищеним і просить його зменшити з урахуванням складності справи.
Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» «... моральна шкода може полягати, зокрема- у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, ... у порушенні інших цивільних прав, ... у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків».
Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
Що стосується позову в частині майнової шкоди (відшкодування витрат на лікування потерпілої), суд вважає обгрунтованою позицію сторони захисту та вважає, що з обвинуваченого підлягає стягненню майнова шкода у розмірі який підтверджений квитанціями, а саме - 2527,70 гривень.
Судом встановлено, що моральна шкода внаслідок вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України для потерпілої полягала у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість пересуватися протягом періоду лікування та реабілітації, а також у пережитому протягом тривалого періоду фізичному болю у зв`язку з травмою та лікуванням. Це підтверджують як сама потерпіла, так і свідки, які були допитані у ході судового розгляду, а також медична документація, яка долучена до позову. У ході судового розгляду не доведено, що потерпіла пережила душевні страждання, які вплинули на її психічний стан. Що стосується переживань, щоб такі дії не повторилися, то це спростовується показаннями самої потерпілої, яка зазначила, що ставлення обвинуваченого щодо неї після події злочину змінилося. Він більше до них не приходив, особисто їй не погрожував. Інші конфлікти між сторонами не є предметом даного судового розгляду і не можуть бути враховані судом. Тому, суд вважає, що з обвинуваченого на користь потерпілої слід стягнути моральну шкоду у розмірі 10000,00 гривень, яка є співмірною з завданими потерпілій незручностями у побуті, а також шкодою здоров`ю.
Вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 процесуальних витрат на правову допомогу, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представник потерпілого подала акт наданих послуг від 04.07.2022, відповідно до якого потерпілій була надана усна консультація - 1 година; підготовка матеріалів позову - 3 години; представництво інтересів в суді - 6 годин (7 судових засідань).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Розгляд справи здійснювався у загальному порядку у ході якого були досліджені усі докази, час затрачений адвокатом на підготовку позовної заяви, підготовку та участь у судовому розгляді є співмірним розміру заявлених витра на правову допомогу.
Враховуючи наведене, з обвинуваченого слід стягнути у повному обсязі витрати, які понесла потерпіла на професійну правничу допомогу. Підстав для зменшення розміру цих витрат судом не встановлено.
Відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України, речовий доказ, догоспітальний клінічний протокол № 1198 на ім"я ОСОБА_5 , який визнано речовим доказом відповідно до постанови від 19.05.2021 слід залишити у матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, поклавши на нього такі обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 2527(дві тисячі п`ятсот двадцять сім) гривень 70 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Речовий доказ догоспітальний клінічний протокол № 1198 на ім"я ОСОБА_5 - залишити у матеріалах кримінального провадження №0000071.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок процесуальних витрат на правову допомогу.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1