Справа № 199/8193/22
ВИРОК
іменем України
01.11.2022 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в залі судового засідання за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000631 від 23.10.2022 відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гродівка Красноармійського району Донецької області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, який є батьком двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця за мобілізацією на посаді стрільця-зенітника зенітного артилерійського відділення взводу охорони НОМЕР_1 підрозділу військової частини НОМЕР_2 у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 13.04.2021 Димитровським міським судом Донецької області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин;

2) 28.10.2021 Димитровським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 389, ст. 71 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 місяці 5 днів,

який обвинувачується у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 01.05.2022 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 22 був призначений на посаду стрільця-зенітника зенітного артилерійського відділення взводу охорони НОМЕР_1 підрозділу військової частини НОМЕР_2 .
У невстановлені дату, час та місці у ОСОБА_3 виник умисел на придбання в порушення «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою від 08.05.1993 КМУ № 340 (далі - Положення), завідомо підробленого документа - посвідчення водія з метою його протиправного використання під час керування транспортними засобами.
Відповідно до п. 16 Положення посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС, про що ОСОБА_3 було достовірно відомо.
Однак, реалізуючи кримінально-протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа - посвідчення водія, ОСОБА_3 в серпні 2022 року, більш точний час, дату та місце не встановлено, перебуваючи біля будинку № 13 по вулиці Малиновського у місті Дніпрі Дніпропетровської області, придбав у невстановленої особи завідомо підроблений документ, а саме: посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_3 на ім`я « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, ОСОБА_3 у сервісному центрі МВС посвідчення водія не отримував.
22.10.2022 близько 22:40 години ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого документу, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_3 на своє ім`я, достовірно знаючи про те, що зазначене посвідчення підроблене, рухався на автомобілі «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_4 та, біля будинку № 203 по вулиці Богомаза у місті Дніпрі був помічений працівниками патрульної поліції, які згідно п. 1) ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинили вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_3 .
Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, на вимогу працівників патрульної поліції надати документ, що посвідчує право ОСОБА_3 на керування транспортним засобом, пред`явив для перевірки підроблене водійське посвідчення серії НОМЕР_3 на ім`я « ОСОБА_3 », чим фактично використав вказаний вище підроблений документ (посвідчення водія).
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразилися у використанні завідомо підробленого документа, кваліфікуються за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додана письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника ОСОБА_6 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченого, є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.
Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Встановлені органом досудового розслідування обставини в даному кримінальному провадженні не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.
Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до змісту обвинувального акту не інкриміновано та судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне закінчене кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, будучи раніше двічі судимим за вчинення умисних кримінальних правопорушень (кримінальні проступки), покарання за якими він не відбув.
Обвинувачений ОСОБА_3 одружений, є батьком двох малолітніх дітей, військовослужбовець за мобілізацією на посаді стрільця-зенітника зенітного артилерійського відділення взводу охорони НОМЕР_1 підрозділу військової частини НОМЕР_2 у військовому званні «солдат», на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проходження військової служби зарекомендував себе виключно з негативного боку.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 свідчить про його схильність до вчинення умисних кримінальних правопорушень, про небажання ставати на шлях виправлення, а тому з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченому необхідно призначити покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді арешту.
Положеннями ч. 1 ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
28.10.2021 ОСОБА_3 засуджений вироком Димитровського міського суду Донецької області за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді арешту на строк два місяці та на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 71, ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного за вказаним вироком покарання невідбутого покарання за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 13.04.2021, остаточно засуджений до покарання у виді арешту на строк два місяці п`ять днів.
Покарання у виді арешту на строк два місяці п`ять днів ОСОБА_3 не відбув.
На підставі викладеного остаточне покарання обвинуваченому слід призначити за сукупністю вироків, на підставі вимог ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 28.10.2021 до покарання за даним вироком.
Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Оскільки обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався запобіжний захід в межах даного кримінального провадження, відповідно дане питання вироком суду не вирішується.
Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує у відповідності до приписів ст.ст. 122, 124 КПК України.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369, 371-374, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк три місяці.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати покарання, невідбуте обвинуваченим за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 28.10.2021 та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді арешту на строк чотири місяці.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової технічної експертизи документів, в сумі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 24 (двадцять чотири) копійки.
Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я « ОСОБА_3 » зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1