Справа № 306/2280/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.04.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/824/20 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 20.05.2020.
Цим вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , неодружений, непрацюючий, українець, громадянин України, судимий, визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 06 (шість) місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту затримання після набрання вироком законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_7 вартість судових витрат за проведення експертизи в сумі 1570 (одну тисячу п`ятсот сімдесят) грн. 10 коп.
Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
ОСОБА_7 14.10.2019 о 18 год., з метою незаконного, безкоштовного заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, відчинивши не зачинені на замок двері з написом «Запасний вихід», проник у жіночу кімнату №2 відділення стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання Свалявського районного центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) за адресою АДРЕСА_2 , звідки з поверхні столу викрав вживаний мобільний телефон марки «Nокіа» моделі 1202-2 чорного кольору вартістю 240 грн., який належав на праві власності потерпілій ОСОБА_9 , спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 240 грн.
Крім того, ОСОБА_7 15.10.2019 о 15 год. 30 хв., з метою незаконного, безкоштовного заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу через відчинені вхідні двері проник до приміщення Закарпатського центру соціально-психологічної реабілітації дітей розташованого за адресою АДРЕСА_2 , після чого знаходячись в середині приміщення у коридорі, шляхом вільного доступу через відчинені двері, проник в кабінет вихователя-методиста розташованого на першому поверсі будівлі, звідки з поверхні столу викрав вживаний мобільний телефон марки «Apple Ірhоnе 6» вартістю 2986 грн. та гаманець, в якому знаходилися гроші в сумі 5000 грн., які належали на праві власності потерпілій ОСОБА_10 , спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 7986 грн.
В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду від 20.05.2020 щодо ОСОБА_7 змінити та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.185 КК України з призначенням йому відповідного покарання - 03 (три) місяці арешту. В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на неповноту судового розгляду, не відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема вважає, що судом невірно кваліфіковано дії ОСОБА_7 як за епізодом від 14.10.2019, так і за епізодом від 15.10.2019, за кваліфікуючими ознаками, як крадіжка, вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, оскільки дії обвинуваченого необхідно було кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка, вчинена повторно та призначити покарання відповідно до санкції зазначеної статті.
Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого, захисника, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини крадіжок майна у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 захисником адвокатом ОСОБА_6 не оспорюється, а тому відповідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Доводи захисника адвоката ОСОБА_6 щодо невірної кваліфікації діянь обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях такої кваліфікуючої ознаки як проникнення у інше приміщення, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 (справа №569/1111/16-к; провадження №13-14кс18) надано висновок щодо кваліфікуючої ознаки «проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища».
Проникнення як кваліфікуюча ознака крадіжки передбачає, що особа потрапила в житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку).
При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час вчинення крадіжки. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значеннядля встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має.
При вирішенні питання про застосування кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище» в складі кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) під час вчинення крадіжки та наявність в особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном.
За фактичними обставинами встановлено, що ОСОБА_7 14.10.2019 о 18 год., з метою незаконного, безкоштовного заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, відчинивши не зачинені на замок двері з написом «Запасний вихід», проник у жіночу кімнату №2 відділення стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання Свалявського районного центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) за адресою АДРЕСА_2 , звідки з поверхні столу викрав вживаний мобільний телефон марки «Nокіа» моделі 1202-2 чорного кольору вартістю 240 грн., який належав на праві власності потерпілій ОСОБА_9 , спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 240 грн.
Крім того, ОСОБА_7 15.10.2019 о 15 год. 30 хв., з метою незаконного, безкоштовного заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу через відчинені вхідні двері проник до приміщення Закарпатського центру соціально-психологічної реабілітації дітей розташованого за адресою АДРЕСА_2 , після чого знаходячись в середині приміщення у коридорі, шляхом вільного доступу через відчинені двері, проник в кабінет вихователя-методиста розташованого на першому поверсі будівлі, звідки з поверхні столу викрав вживаний мобільний телефон марки «Apple Ірhоnе 6» вартістю 2986 грн. та гаманець, в якому знаходилися гроші в сумі 5000 грн., які належали на праві власності потерпілій ОСОБА_10 , спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 7986 грн.
Відповідно до показань обвинуваченого ОСОБА_7 , останній у жовтні 2019 викрав з центру соціального обслуговування мобільний телефон марки «Nокіа», який був на столі, а також викрав мобільний телефон марки «Apple Ірhоnе 6» і гаманець, в якому було 5000 грн.
Потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що вона працює в Закарпатському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей розташованого за адресою м.Свалява вул.Верховинська, 43 А та 15.10.2019 знаходилась на роботі, і в неї було викрадено мобільний телефон марки «Apple Ірhоnе 6» та 5000 грн, які знаходились в гаманці.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що вона працює в реабілітаційному центрі та їй зателефонувала працівниця ОСОБА_12 , яка повідомила, що з центру у підопічної викрали телефон.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що працює медсестрою в реабілітаційному центрі, де в жовтні 2019 року було викрадено мобільний телефон.
Сукупність зазначених доказів на думку колегії суддів свідчить, що обвинувачений ОСОБА_7 заходив у приміщення, з обмеженим доступом для сторонніх осіб, а зокрема, в кабінет вихователя-методиста та жіночу кімнату відділення стаціонарного догляду, усвідомлюючи, що ці приміщення мають обмежений режим доступу, оскільки визначені для медичного персоналу лікувального центру та для постійного чи тимчасового проживання осіб та те, що він не вправі був без відповідного дозволу до них заходити та проник туди таємно саме з метою вчинення крадіжки чужого майна, маючи умисел ще до того, як опинився у вказаних приміщеннях, тому такі дії судом першої інстанції обґрунтовано кваліфіковано за ознакою «проникнення».
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, дії ОСОБА_7 кваліфіковані за частиною 3 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно з проникненням в інше приміщення.
Разом з тим, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, як це передбачено ст.ст.409,413 КПК України, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Відповідно до ст.33 КК України, сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини КК України, за кожен з яких її не було засуджено.
При сукупності злочинів кожен з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті Особливої частини КК України.
Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.06.2010 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї Особливої частини КК України, за жоден з яких її не було засуджено. Якщо ж злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад крадіжки, поєднані з проникненням у житло, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України.
Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2002 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю злочинів, на підставі ст.70 КК України, покарання призначається у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
Як встановлено вироком суду першої інстанції, обвинуваченим ОСОБА_7 вчинено два епізоди таємного викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення, які кваліфікуються за однією і тією ж нормою кримінального закону ч.3 ст.185 КК України, тому підстав для кваліфікації кожного епізоду окремо за однією тією ж нормою закону немає.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку, при встановлені вказаних обставин суд кваліфікував дії ОСОБА_7 двічі за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно, що є неправильним, оскільки ці кримінальні правопорушення утворюють повторність і відповідають одному й тому самому складу злочину, і їх кваліфікація здійснюється за однією частиною статті Особливої частини КК України, за якою і призначається покарання.
Поряд з тим, суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, вірно призначив покарання не за окремий епізод злочинної діяльності, а за однією частиною статті 185 КК України.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_7 за вчинені кримінальні правопорушення за зазначеними вище епізодами підлягають кваліфікації лише за ч.3 ст.185 КК України, а тому вирок суду в цій частині, в порядку ст.408 КПК України, підлягає зміні, шляхом виключення з його мотивувальної та резолютивної частин посилання на зайву кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України.
Керуючись ст.ст.404,407,408,409,419 КПК України, апеляційний суд
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 20.05.2020 щодо ОСОБА_13 змінити в частині призначеного покарання.

-5-

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку зайве посилання на кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України.
Вважати ОСОБА_13 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) років 06 (шість) місяців,
В решті вирок від 20.05.2020 щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного Кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційним судом, а засудженим який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: