ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2022 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Чернівецьким слідчим ізолятором апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 21 липня 2022 р., винесену в порядку ст.193 КПК України щодо підозрюваного ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0000268,

У С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 та обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області, проживаючого без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч.5, 185 ч.4, 255-3 ч.1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» до 29 серпня 2022 року, в межах досудового розслідування.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про обрання іншого альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави або цілодобового домашнього арешту.
На обґрунтування своїх вимог вказував, що мотивувальна частина оскаржуваної ухвали містить викладену мотивацію клопотання слідчого та не містить обставин, які б
ЄУНСС 727/6184/22 провадження №11сс/822/230/22 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_9
унеможливлювали обрання більш м`якого запобіжного заходу, окрім тяжкості покарання за злочини, у вчиненні яких ОСОБА_10 повідомлено про підозру.
ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, до кримінальної відповідальності не притягався, має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебувають дружина та малолітня дитина, позитивно характеризується по місцю реєстрації, під час дії воєнного стану приймав участь у волонтерській допомозі продуктами харчування, медикаментами та паливом.
Також потерпілий в цьому кримінальному провадженні не має претензій матеріального та морального характеру до підозрюваного.
Стверджував, що посилання прокурора на наявність ризиків здійснюється виключно із модальником «може», який відноситься до модальників з гіпотетичною (непередбачуваною) сематикою, вказує на вірогідність висловлювання, а не його стверджування, що, за відсутності будь-яких доказів на підтвердження ризиків, є необґрунтованим припущенням і містить сумніви в його існуванні.
Вказував, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може бути виправдане лише тільки тяжкістю покарання і наявністю суспільного інтересу, який не переважує принцип поваги до свободи особистості і дотримання конституційних гарантій.
Апелянт вважає, що слідчий суддя прийшов до хибного висновку та не визначив розмір застави, як альтернативного заходу, оскільки вимоги ст. 183 КПК України надають право суду її не застосовувати, а не покладають обов`язок такого не застосування.
Також захисник посилався на рішення ЄСПЛ, як на підставу скасування оскаржуваної ухвали.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, який просив відмовити в задоволенні заявлених вимог, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.
Оскільки в поданій апеляційній скарзі не оспорюється обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_11 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч.5 185 ч.4, 255-3 ч.1 КК України, колегія суддів не наводить в цій ухвалі доказів на обґрунтування тих висновків суду першої інстанції, які ніким не оспорено.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 21.07.2022 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч.5 185 ч.4, 255-3 ч.1 КК України. В матеріалах справи містяться докази про причетність ОСОБА_7 до вчинених злочинів та обґрунтованість пред`явленої йому підозри. Вказані кримінальні правопорушення відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років.
Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.
Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Вивченням особи підозрюваного встановлено, що останній одружений, має одну малолітню дитину, раніше не судимий, не працевлаштований.
Відповідно до практики Європейського суду та положення ст. 178 ч.1 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.
Враховуючи, тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, які вчинено за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі, обставини, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, існують і підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Що стосується доводів апелянтів про те, що на утриманні ОСОБА_11 перебуває дружина з дитиною, то вони не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_11 не працевлаштований, а отже у нього відсутнє джерело доходу, що позбавляє його можливості утримувати будь-кого.
Відповідно до п.4 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.
Оскільки ОСОБА_11 пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 255-3 ч.1 КК України, слідчий суддя правильно не визначив розмір застави.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував всі обставини кримінального провадження та вимоги КПК України, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою та прийняв законне і обґрунтоване рішення, застосувавши щодо ОСОБА_7 такий запобіжний захід.
А тому в задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 відмовити, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 21 липня 2022 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_12 .Станковська

Копія. Згідно з оригіналом: суддя