Справа № 336/2084/22
провадження № 1-кс/336/301/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , ст.слідчого відділу поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя в залі суду клопотання ст.слідчого ОСОБА_4 , погоджене прокурором ОСОБА_3 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 01.06.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Димитрове Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий 07.06.2022 р. звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, Указом Президента України воєнний стан в Україні продовжено до 25 травня 2022 року. Згідно Указу Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наприкінці травня 2022 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 31 травня 2022 року, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , у період введення в країні воєнного стану, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом подолання огорожі домоволодіння проникли на територіюю двору вказаного домоволодіння, де усвідомлюючи, що на той час, за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, та вони залишаються непоміченими для третіх осіб, проникли до приміщення гаражу, ворота якого були пошкоджені в наслідок ушкоджень від ворожих обстрілів при ведені бойових дій на вказаній території, звідки здійснили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що належить ОСОБА_8 , а саме: бензопила марки «TRITON» в корпусі жовтого кольору, вартістю 1500 грн; металевий степлер без маркувальних позначень, вартістю 50 грн; електродвигун марки «ELPROM TROYAN», вартістю 1000 грн; пилосос марки LG 1300 W, вартістю 700 грн; електрична дриль марки «SKIL 6365», вартістю 1000 грн; машинка для стрижки вівці марки «KAISON 500», вартістю складає 5000 грн; домкрат, виконаний з металу, вартістю 1000 грн; монометр МП3-У2, вартістю 200 грн; бензопила марки «PARTNER 350», вартість якої складає 2000 грн; набір гайкових ключів із штангенциркулем у пластиковій коробці, вартістю 1500 грн; молоток слюсарний, з дерев`яною рукояткою червоного кольору, вартістю 50 грн; генератор бензиновий марки КБТ 258а на 220 В, вартістю 30 000 грн; каструля, виконана з алюмінію, об`ємом 30 літрів, вартістю 500 грн; тиски, виконані з металу, слюсарні, вартість яких складає 500 грн; трансформатор ОСЗ-828 ХХН, вартість якого складає 1000 грн; тримач електродів для ведення зварювальних робіт, вартість якого складає 1000 грн;

металева труба довжиною 1,2 м, виконана з нержавіючої сталі, вартість якої складає 50 грн; шпатель для ведення будівельних робіт, вартість якого складає 300 грн; пластикова лійка чорного кольору, вартість якої складає 150 грн; паперові коробки з наборами для ведення вулканізації автомобільних шин, вартість яких складає 100 грн; зарядний пристрій марки «ALLIGATOR», вартість якого складає 800 грн; вогнегасник, вартість якого складає 800 грн; магнітола марки «PIONEER NO:087-CХ У 118-01А», вартість якої складає 700 грн; коробки з сірниками в пакунку, в кількості десяти штук, вартість яких складає 50 грн, на загальну суму 64 350 грн., після чого погрузивши викрадене майно до автомобіля марки ВАЗ 2101 держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був заздалегідь приготовлений ОСОБА_7 та під його керуванням, разом з ОСОБА_6 покинули місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2, ч. 3 та ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням в інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

Дане кримінальне правопорушення було внесено 01.06.2022 р. до ЄРДР за № 0000090 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
06.06.2022 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2,3,4 ст.185 КК України.
Посилаючись на те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, впливати на свідків та очевидців кримінального правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просить суд задовольнити клопотання та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні клопотання підтримали та посилалися на наявність, передбачених ст.177 КПК України, ризиків.

Захисник в судовому засіданні зазначив, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення, жодними доказами не підтверджені. Зазначив, що 01.06.2022 р. ОСОБА_6 отримав ножове поранення грудної клітини, був госпіталізований та виписаний з лікарні лише 06.06.2022 р. з відповідними рекомендаціями. У разі обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній не зможе отримувати адекватне лікування. Просив врахувати також, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, утримує неповнолітню дитину, раніше не судимий, не має наміру впливати на свідків чи переховуватись від органу досудового розслідування. Просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

ОСОБА_6 просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, зобов`язується з`являтись на виклики слідчого.

Слідчий суддя вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження та додані до нього документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.06.2022 року в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 ОСОБА_6 , 1982 року народження, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.2,3,4 ст.185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може не законно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема поданими матеріалами підтверджується, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення незаконно впливати на свідків.

Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою. Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».
Таким чином, слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, встановив достатність підстав на даному етапі досудового розслідування вважати наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінально-караного діяння.
При цьому, слідчий суддя враховує, що на цій стадії провадження суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
При вирішенні питання про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує також відомості про те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, яке співпадає з його реєстрацією, є батьком неповнолітньої дтини, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Також, судом враховується і тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк до восьми років позбавлення волі).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказані злочини, є одним з факторів, який має враховувати суд при обранні та продовженні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому суд, вважає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, може спонукати обвинуваченого до вчинення дій з метою перешкодити встановленню істини у справі, чинити вплив на свідків.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
При розгляді даного клопотання суд дійшов до висновку, що заявлені ризики втечі обвинуваченого, можливості незаконно впливу на свідків чи можливості перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, існують, що є підставою для задоволення клопотання.
Враховуючи викладене, дані про особу підозрюваного, з огляду на те, що судове провадження по справі ще не розпочато, зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зважаючи на доведеність слідчим, прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 днів, які необхідно відраховувати з моменту його фактичного затримання, оскільки інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України і тримання ОСОБА_6 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний через стан здоров`я не може утримуватись в умовах СІЗО чи отримувати адекватне лікування, матеріалами справи не підтверджено.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до ч. 1ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину встановлюється розмір застави від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України. Слідчий суддя, співставивши існуючі у справі ризики, характер кримінального правопорушення та його наслідки з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що підозрюваний не буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, та з урахуванням ст. 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2022 рік щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2022 року складає 2481 грн., вважає за необхідне визначити заставу у вигляді шестидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Клопотання ст.слідчого відділу поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, які рахувати з моменту фактичного затримання.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, визначених КПК України.

Визначити ОСОБА_6 заставу у 60 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 148 860 грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний р/р UA0001205, відкритий в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172, отримувач платежу ТУ ДСА України в Запорізькій області, , призначення платежу: застава підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальне провадження № 336/2084/22, пр.1-кс/336/301/2022, Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження, та до суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор».
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , ст.слідчого відділу поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 та слідчого суддю Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Визначити строк дії ухвали по 04 серпня 2022 року включно.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала підлягає негайному виконанню, її оскарження не зупиняє виконання ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1