Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/184/22
Провадження №: 1-кп/332/91/22
Вирок
Іменем України
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
Секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
Прокурора ОСОБА_3 ,
Обвинуваченого ОСОБА_4 ,
Захисника ОСОБА_5 ,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , без місця реєстрації, в силу ст.89 КК України раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,
На протязі листопада - грудня 2021 року ОСОБА_4 , будучі не зареєстрований у встановленому законом порядку як суб`єкт господарювання, а також, не являючись уповноваженою особою суб`єкта господарювання, що має право на заготівлю металобрухту та відкриття приймальних пунктів, по його заготівлі, діючи умисно, з корисливих мотивів, в порушення вимог Закону України «Про металобрухт», знаходячись у приміщенні гаражу за адресою: АДРЕСА_2 , організував незаконний приймальний пункт, на базі якого здійснював заготівлю металобрухту з метою його подальшого продажу за більшою ціною та отримання таким чином прибутку. Для цього він визначив ціну купівлі металобрухту, підготував грошові кошти на його придбання, а також ваги для його зважування, та визначив місце для зберігання купленого металобрухту.
Так, порушуючи вимоги Закону України «Про металобрухт», 06 грудня 2021 року ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні гаражу за адресою: АДРЕСА_2 , прийняв від ОСОБА_6 , 15 кілограм брухту чорного металу, визначивши масу на спеціально підготовлених вагах, за ціною 4 гривні за кілограм, сплативши останньому 60 гривень.
Також, порушуючи вимоги Закону України «Про металобрухт», 07 грудня 2021 року ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні гаражу за адресою: АДРЕСА_2 , прийняв від ОСОБА_7 , 10 кілограм брухту чорного металу, визначивши масу на спеціально підготовлених вагах, за ціною 4 гривні за кілограм, сплативши останньому 40 гривень.
У підготовчому судовому засіданні суду надано угоду про визнання винуватості від 11.01.2022 року, укладену між прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м.Запоріжжя та ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 ..
Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій останнього за ч.1 ст. 213 КК України.
ОСОБА_4 у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного злочину. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, та отримана згода останнього на його призначення. В угоді передбачено та роз`яснено наслідки її укладення, затвердження та невиконання.
Заслухавши думку учасників процесу, зокрема, прокурора, який не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості між ним та обвинуваченим, думку обвинуваченого, який просить затвердити зазначену угоду про визнання винуватості, думку захисника, які проти затвердження угоди не заперечували, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором слід затвердити.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Відповідно до ст.ст.468,469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, в тому числі, кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, в обсязі обвинувачення, надав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Захисник не заперечував проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно в його присутності, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди .
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України, є кримінальним проступком. Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена уданому провадженні, оскільки інкримінованим ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням шкоду завдано лише суспільним інтересам.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.
Судом досліджені матеріали, які характеризують ОСОБА_4 , який є особою раніше не судимою, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризувався задовільно , на обліку у нарколога , психіатра не перебуває .
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченимОСОБА_4 .
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України .
Клопотань про обрання запобіжного заходу прокурором не заявлялось.
Керуючись ч.3 п.1 ст.314, ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 213 ч. 1 КК України та призначити узгоджене покарання у виді одного року обмеження волі .
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.
Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження із уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: лом чорного металу вагою 1059 кг, ваги з електронним таблом, передані на зберігання ОСОБА_8 та грошові кошти в розмірі 196 гривень, передані на зберігання до УФЗБО ГУНП в Запорізькій області конфіскувати. Два аркуші паперу з рукописними записами, передані на зберігання до камери речових доказів ВП №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - знищіти.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

1)обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1