Провадження 1-в/193/177/22
У Х В А Л А
іменем України

04 серпня 2022 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),
засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
01 червня 2022 року на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_6 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)» (надалі Софіївська ВК-45), згідно якого останній просив застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Засуджений під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково, зазначив, що перебуваючи у місцях позбавлення волі належні висновки зробив.
Представник виправної колонії ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що засуджений характеризується посередньо, мав низку стягнень, при цьому жодних заохочень, вважає, що ОСОБА_6 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання, вважає, що засуджений не довів свого виправлення.
Дослідивши матеріали особової справи, матеріали клопотання та вислухавши доводи учасників судового засідання, суд дійшов такого висновку:
Судом встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання згідно вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.06.2020 на підставі якого його засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі.
Пізніше, 02.12.2020, останній знову був засуджений згідно вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років і 7 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання: 02.09.2019. Кінець цього строку: 02.04.2023.
На підставі ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
Згідно характеристики, затвердженої 29.06.2022 начальником Софіївської ВК-45, вбачається, що ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 05.09.2019. Спочатку він перебував у ДУ «Криворізька установа виконання покарання №3» де характеризувався негативно. За порушення режиму утримання мав 3 стягнення, заохочень не мав.
З 17.02.2021 продовжив відбувати міру покарання у ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)». За час відбування покарання у вказаній установі характеризується посередньо. Вимог режиму утримання не порушує, заохочень не має. З персоналом установи не завжди щирий, інколи допускає випадки не тактовної поведінки. За станом здоров`я засуджений працездатний, працю прибиральником у банно-пральному комплексі за власної ініціативи без оплати праці. При виконання дорученої роботи недбало ставиться до майна і предметів, якими користується. Роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує згідно графіку, до їх виконання ставиться формально. тільки під контролем адміністрації. Заходи виховного характеру відвідує регулярно. Спальне ліжко та при ліжкова тумбочка не завжди утримується ним у чистоті і порядку. Заходи виховного характеру відвідує регулярно, але реагує на них формально. Зарахований до програми диференційованого виховного впливу «Правова освіта, але належну соціально-корисну активність не проявляє. Підтримує зв`язки з рідними. За вироком суду має невідшкодовані процесуальні витрати на суму 5966,38 грн., але виконавчий лист до установи не надходив. Вину у скоєному злочині визнає.
Згідно матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 раніше 11 разів був засуджений та неодноразово відбував покарання у виді позбавлення волі, при цьому до нього тричі, у 2003, 2009 та 2011 роках, застосовувалося умовно-дострокове звільнення від покарання.
Відтак, судами, під час призначення ОСОБА_6 попередніх покарань, вже неодноразово застосовувалося умовно-дострокове звільнення засудженого з метою стимулювання останнього до правослухняної поведінки з сподіванням, що останній не повернеться до вчинення протиправних діянь, проте ОСОБА_6 на шлях виправлення не ставав і після звільнення від покарання з таких підстав щоразу вчиняв новий злочин, у тому числі і під час умовно-дострокового звільнення, за такого суд знаходить засудженого особою, яка схильна до скоєння кримінальних правопорушень.
Вивчаючи поведінку ОСОБА_6 під час відбуття нинішнього покарання, суд не вбачає позитивної динаміки у виправленні засудженого, оскільки на час розгляду цього клопотання засуджений отримував лише одні стягнення, зокрема (15.07.2020, 22.10.2020 та 22.10.2020), які хоч й погашені за спливом часу, але при цьому засуджений жодного разу з позитивного буку не відзначався, оскільки за увесь час відбуття покарання так і не отримав заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, що не може свідчити про його виправлення.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 хоча й відбув необхідні 2/3 частини покарання, однак своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому у задоволенні клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває в місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання копії повного тексту цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1