ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1249/22 Справа № 192/1103/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 000246 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2022 року щодо ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тихе Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 24.06.2021 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з випробувальним строком 1 рік,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 червня 2021 року - 1 місяць, та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з часу затримання ОСОБА_7 для виконання вказаного вироку.

Вирішено долю судових витрат та речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.
Близько 02:00 год. 18 липня 2021 року, ОСОБА_7 , перебуваючи поруч з територією домоволодіння АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, проник до подвір`я вказаного домоволодіння де шляхом відкриття дверей, обладнаних навісним замком, який на той час не був зачинений, проник до приміщення сараю де знаходився мотоцикл марки «Альфа» моделі «ZS 110F» 2013 року випуску, рама № НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , звідки протиправно, не маючи права розпорядження вказаним мотоциклом, не заводячи двигуна, за допомогою м`язової сили привів у рух мотоцикл та зник з ним з місця скоєння злочину, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 6 080 грн.
В апеляційній скарзі:
- захисник обвинуваченого просить вказаний вирок змінити, звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 289 КК України або ж звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Вважає оскаржуваний вирок занадто суворим.

Вказує, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 було оголошено 31.07.2021 року, уже після того, як ним було повернуто мотоцикл потерпілому. ОСОБА_7 добровільно заявив про вчинений злочин правоохоронним органам, визнав вину у пред`явленому обвинуваченні та повністю відшкодував завдані збитки, але суд першої інстанції не звернув на це належної уваги.

Зазначає, що потерпілий ОСОБА_9 жодних претензій до обвинуваченого не має. Матеріальна шкода складала 6080,00 грн., яка є незначною та яку обвинувачений повністю відшкодував потерпілому в двократному розмірі, на що суд першої інстанції теж не звернув уваги.

На думку захисника, суд першої інстанції під час винесення вироку та призначення покарання у виді 5 років позбавлення волі не врахував ступеня тяжкості скоєного злочину обвинуваченим, обставин, які пом`якшують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, а також те, що обвинувачений притягується до кримінальної відповідальності, передбаченою частиною першою ст. 289 КК України - вперше, його поведінку в період досудового слідства і судового розгляду, критичного ставлення до скоєного та наміру стати на шлях виправлення, а також відсутність на час постановлення вироку жодних вимог матеріального і морального характеру до обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомили, у зв`язку з чим, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого та його захисника, відповідно до вимог ст. 405 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду, - без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.

Виходячи із положень ч. 3 ст. 404 КПК України, колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки вони у судовому засіданні ніким не оспорювалися і щодо них докази не досліджувалися відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, порядок застосування якої не був порушеним.

Відносно доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 289 КК України або призначення йому покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, та дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття та повне відшкодування шкоди потерпілому.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано визнав рецидив злочинів.

Тому, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 4 ст. 289 КК України звільняється від кримінальної відповідальності судом особа, яка вперше вчинила дії, передбачені частиною першою цієї статті, та добровільно заявила про це правоохоронним органам, повернула транспортний засіб власнику і повністю відшкодувала завдані збитки.

Хоча ОСОБА_7 повернув мотоцикл потерпілому та відшкодував завдані збитки, вимоги ч. 4 ст. 289 КК України не можуть бути застосовані в даному випадку, оскільки він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням у приміщення.

За зазначених вище обставин, колегія суддів не вбачає підстав а ні для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 289 КК України, а ні для призначення йому покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, як просить його захисник в своїй апеляційній скарзі.

Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2022 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4