УХВАЛА
06 вересня 2022 року
м. Київ
справа № 149/1259/17
провадження № 51-2626ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 31 травня 2022 року стосовно ОСОБА_4 ,
встановив:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вказаних судових рішень

у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Проте, захисник подала касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Згідно з ч. 1ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, захисник, заперечуючи законність судових рішень, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на її думку, істотні порушення норм права та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, які відповідно до

ст. 438 КПК є підставами для скасування чи зміни оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

При цьому слід мати на увазі, що відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Крім того, за змістом скарги у ній захисник по суті аналізує фактичні обставини кримінального провадженнята посилається на невідповідність оскаржених судових рішень фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Отже, касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також достовірності фактичних обставин кримінального провадження, як про це ставить питання у касаційній скарзі захисник.
Всупереч законодавчим приписам у поданій скарзі не викладено обґрунтування незаконності судових рішень та необхідності їх скасування на підставах, передбачених

ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 84, 94, 370, 374, 404, 412-414, 415, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.
У зв`язку з цим захиснику необхідно аргументовано викласти свої доводи виходячи із повноважень суду касаційної інстанції, передбачених КПК.
З огляду на викладене, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати

на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування судових рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами саме норм права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній належного обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Згідно зі ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Всупереч вищевказаним положенням ст. 436 КПК касаційна скарга містить протиріччя.
Так, у мотивувальній та прохальній частинах касаційної скарги захисник ставить питання про перегляд вироку Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2022 року та ухвали Вінницького апеляційного суду від 31 травня 2022 року, а також описує порушення, що, на її думку, були допущені як місцевим так і апеляційним судами, просить скасувати рішення судів обох інстанцій, однак пропонує призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
У зв`язку з цим захиснику необхідно визначитися, яке судове рішення вона оскаржує та у суді якої інстанції просить призначити новий розгляд кримінального провадження, усунути протиріччя та обґрунтувати свої доводи з урахуванням судових рішень, які вона оскаржує.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Захиснику також необхідно надати докази дотримання встановленого судом строку усунення недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 31 травня

2022 року стосовно ОСОБА_4 залишити без руху та надати їй строк для усунення недоліків протягом семи днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3