Єдиний унікальний номер справи 185/3448/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглядаючи у судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000324 від 10.04.2022 року,

за участі:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Прокурор просить суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, так як на даний час є ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , перебуває у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4». Встановити зв`язок з вказаною установою та провести судове засідання в режимі ВКЗ виявилось не можливим з технічних причин.

Згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» щодо додаткового регулювання забезпечення діяльності правоохоронних органів в умовах воєнного стану» № 2111-IX від 03.03.2022 року, статтю 615 КПК України Особливий режим досудового розслідування та продовження строків тримання під вартою під час судового провадження в умовах воєнного, надзвичайного стану або у районі проведення антитерористичної операції чи заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України, було викладено у новій редакції.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК України, у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважаться продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Тобто, з урахуванням вищевикладеного, питання про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути розглянуто за відсутності обвинуваченого ОСОБА_3 .

Захисник не заперечував проти поданого клопотання прокурора.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Так, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинуваченому ОСОБА_3 , було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 12.08.2022 року.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд приходить до висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_3 , дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, та які на даний час не відпали, а саме: може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких. Обвинувачений ОСОБА_3 , раніше судимий, має невідбуте покарання за попереднім вироком, не працює, неодружений, на утриманні нікого не має, що вказує на відсутність у нього міцних сімейних та соціальних зв`язків.

Даних про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 , у суду не має, покарання за вчинення злочину, у разі доведеності вини обвинуваченого передбачено до 8 років позбавлення волі.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів.

Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і про необхідність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, обвинуваченому ОСОБА_3 , необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_3 , обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, суд вважає за необхідне залишити заставу у раніше визначеному слідчим суддею розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 27 серпня 2022 року.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити заставу у раніше визначеному розмірі, у сумі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, або заставодавцем у будь-який момент до закінчення строку дії цієї ухвали.

Строк дії ухвали до 27 серпня 2022 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1