УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2022 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 201/974/22 (провадження № 1-кп/201/520/2022), відомості про яке 08 грудня 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001090, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська здійснюється судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

На розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до спливу двомісячного строку.

У судовому засіданні прокурор заявив про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що на даний час не зменшився ризик який враховувався при застосуванні та продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 , такого виду запобіжного заходу, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а отже, може переховуватись від суду, у зв`язку із чим, просив продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на недоведеність зазначеного прокурором ризику, а також відсутність обґрунтування неможливості запобігання вказаного ризику застосувавши інший більш м`який запобіжний захід, у зв`язку із чим, враховуючи особу обвинуваченого, а також наявність у нього постійного місця проживання, міцність його соціальних зв`язків та незадовільного стану здоров`я останнього, просив зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід на непов`язаний із триманням під вартою, а саме на домашній арешт в нічний період часу.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника в повному обсязі, пояснивши, що він не збирається переховуватись від суду, у зв`язку з чим, просив не продовжувати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та змінити його на домашній арешт.

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2022 року, з урахуванням наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 квітня 2022 року.

Таким чином, вирішуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги те, що ризик, передбачений ст. 177 КПК України, який враховувався при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпав і не зменшився, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене максимальне покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі, при цьому, розгляд по суті кримінального провадження ще не розпочато, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачений ОСОБА_4 має можливість переховуватись від суду, а отже, з урахуванням наявності зазначеного ризику, а також з огляду на тяжкість вчиненого злочину, характеру інкримінованого ОСОБА_4 стороною обвинувачення діянь, строку покарання, яке може бути йому призначено, беручи до уваги обставини, визначені у ст. 178 КПК України, а також враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд доходить до висновку про неможливість на даному етапі розгляду кримінального провадження застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, який не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеному вище ризику, а отже, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою та з врахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, без визначення розміру застави.

В той же час, суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його обрання, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини в свої сукупності свідчать про наявність ризиків, визначених в ч. 1 ст. 177 КПК України, що у взаємозв`язку з обвинуваченням у вчиненні особливо тяжкого злочину є підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Крім того, суд не може врахувати як беззаперечні доводи сторони захисту та підстави для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 те, що останній позитивно характеризується та має низку нагород, допомагає матеріально хворим бабі та діду, оскільки ці обставини не зменшують ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та вони існували і на момент вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці. Оцінюючи посилання сторони захисту на стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме те що у останнього є певна хвороба та він перебуває на обліку в відділенні хірургічної гастроентерології та ендоскопічної хірургії КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» з відповідним діагнозом, суд не може беззаперечно визнати даний факт, як підставу неможливості продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як жодних медичних висновків з приводу неможливості перебування обвинуваченого ОСОБА_4 в умовах ізоляції від суспільства та неможливості надання медичної допомоги останньому в умовах ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» на адресу суду надано не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 184, 194, 197, 199, 315, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 до 29 травня 2022 року.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, є 29 травня 2022 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом та не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1