У Х В А Л А
про відмову у відкритті апеляційного провадження

22 червня 2022 року м.Рівне

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 01 червня 2022 року, якою частково скасовано арешт майна у кримінальному провадженні №0000089, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України,
в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 01 червня 2022 року задоволено клопотання володільців майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та повернено безоплатно на відповідальне зберігання ОСОБА_3 транспортний засіб марки «Renault Master» на іноземній реєстрації НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , без права відчуження даного автомобіля до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Не погодившись з вказаним судовим рішення, прокурор Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити повністю у задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Перевіривши апеляційну скаргу та матеріали судового провадження, суддя-доповідач приходить до переконання, що вона подана на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню з огляду на таке.

Так згідно з ч. 3 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначено частинами 1 та 2 ст.309 КПК.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна, або відмову в ньому, тобто судові рішення, які були постановлені в порядку ст.173 КПК. При цьому можливості оскарження ухвал слідчого судді, які прийняті в порядку ст.174 КПК, зокрема про скасування арешту майна, кримінальний процесуальний закон не передбачає.

За положеннями ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Виходячи з наведеного, арешт майна передбачає встановлення певного обмеження прав особи щодо вільного володіння майном, на яке накладається арешт, повне або часткове скасування арешту, у свою чергу, повністю або в певній частині поновлює права особи щодо відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Саме тому, при формулюванні в ст.309 КПК переліку ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню, законодавець відніс до їх числа ухвали про арешт майна або відмову у ньому, оскільки це питання стосується необхідності обмеження прав володільця майна, але не зазначив у цьому переліку ухвали про скасування арешту майна, адже таке рішення означає повне або часткове скасування вже накладених обмежень.

Таким чином, в аспекті положень ст.309 КПК ухвала слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна, постановлена за правилами ст.174 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню, а тому доводи прокурора про можливість такого оскарження не ґрунтуються на законі.

Аналогічна правова позиція була висловлена Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в ухвалі від 19 лютого 2019 року по справі №569/17036/18.

Вказане узгоджується й з висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними, зокрема, в рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України», про те, що спосіб, у який ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних і касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.

При цьому, жодних істотних порушень вимог КПК при розгляді даного клопотання встановлено не було.

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК, суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст.309, 399 КПК України, суддя-доповідач, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 01 червня 2022 року, якою частково скасовано арешт майна у кримінальному провадженні №0000089, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.
Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1