Номер провадження: 11-сс/813/860/22
Справа № 522/5871/22 1-кс/522/3517/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , діючого в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2022 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000230 від 05.05.2022 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.301 КК України,
установив
Зміст оскаржуваного судового рішення
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2022 року було задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, що вилучене 01.06.2022 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме :
- Системний блок Deep Matrexx 55, в якому встановлена відеокарта Geforce RTX 3070;
- Роутер TP-Link S/N:218BA24003809 в корпусі синього кольору;
- Мобільний телефон POCO, Модель: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 ;
- Ноутбук марки «Dell» моделі «Latitude 5410» в корпусі сірого кольору CMIIT ID: НОМЕР_3 які в присутності понятих було вилучено та опечатано належним чином.
Зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 , діючий в інтересах ОСОБА_6 вважає ухвалу слідчого судді про арешт майна незаконною та такою, яка підлягає скасуванню.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що у даному кримінальному провадженні відсутні докази того, що майно, на яке слідчий суддя наклав арешт зберегло на собі сліди вчинення злочину, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Крім того, адвокат зазначає, що в клопотанні конкретно не зазначено, яке саме доказове значення має вищевказане майно, з огляду на правову кваліфікацію кримінального правопорушення у даному провадженні.
Також слідчим суддею залишено поза увагою той факт, що ОСОБА_6 є особою підприємцем, а вилучений у нього ноутбук, згідно договору суборенди належить ТОВ «ЕІС ГРУП ЮКРЕЙН», та виданий ОСОБА_6 01.12.2021 року.
На підставі цього, просить ухвалу слідчого судді від 21.06.2022 року про арешт майна скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Позиції учасників апеляційного розгляду
Відповідно до положень ч.4 ст.107, ч.1 ст.406 КПК України апеляційний розгляд проведено в письмовому провадженні за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.
Учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явилися, про час місце та розгляд були повідомлені належним чином. При цьому, прокурор ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_5 , діючий в інтересах ОСОБА_6 звернулись до апеляційного суду із заявами, в яких просять провести апеляційний розгляд за їх відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 зазначеної норми права встановлено, що метою накладення арешту на майно є:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Так, положеннями ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того абзацом 2 ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
З матеріалів провадження вбачається, що слідчим під час складання вищевказаного клопотання та слідчим суддею під час його розгляду в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України.
Органом досудового розслідування проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000230, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України, а саме за фактом збуту предметів порнографічного характеру.
Відповідно до матеріалів провадження ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2022 року у даному кримінальному провадженні надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 . (а.п. 12-13).
На підставі вищевказаної ухвали слідчого судді слідчим СВ відділення поліції №1 ОРУП №1 ОСОБА_7 , в присутності понятих, 01.06.2022 року в період часу з 07:20 год. по 09:53 год. за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні вказаної квартири було проведено обшук, в ході якого було виявлено:
1. Системний блок Deep Matrexx 55, в якому встановлена відеокарта Geforce RTX 3070;
2. Роутер TP-Link S/N:218BA24003809 в корпусі синього кольору;
3. Мобільний телефон POCO, Модель: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 ;
4. Ноутбук марки «Dell» моделі «Latitude 5410» в корпусі сірого кольору CMIIT ID: НОМЕР_3 які в присутності понятих було вилучено та опечатано належним чином. (а.п. 17-21).
01.06.2022 року вилучене майно відповідно до постанови слідчого визнано речовими доказами, оскільки містять в собі інформацію, яка вказує, що вилучене майно можливо використовувалось під час вчинення протиправних дій.
Також до матеріалів клопотання долучені копії постанов слідчого про призначення комп`ютерно-технічних експертиз та копії супровідних листів до них, по вилученому під час обшуку майну, яке належне ОСОБА_6 (а.п. 36-47).
Враховуючи наведене апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, які могли використовуватися як засоби чи знаряддя вчинення злочину, а також які можуть містити відомості на підтвердження факту та обставин такого вчинення, в зв`язку з чим існували правові підстави для накладення слідчим суддею арешту на вилучене у ОСОБА_6 майно, а тому доводи викладені в апеляційній скарзі є безпідставними, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає їх необґрунтованими.
Доводи адвоката ОСОБА_5 , про те, що ОСОБА_6 здійснює свою підприємницьку діяльність відкрито та публічно, що підтверджується відповідною державною реєстрацією в подальшому також будуть перевірені органом досудового розслідування.
Що стосується посилання представника власника майна на порушення ст. 168 КПК України, оскільки власником майна не вчинялися перешкоди до його доступу та не було встановлено перешкод у копіюванні даних, апеляційний суд зауважує наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Відповідно до ч.1, п.7) ч.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника арештованого майна з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також з метою забезпечення схоронності слідів злочину, які можуть на собі арештована комп`ютерна техніка.
Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 стосовно незаконності ухвали слідчого судді є необґрунтованими і не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Пунктом 1) ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, Одеський апеляційний суд,
постановив
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , діючого в інтересах ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2022 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000230 від 05.05.2022 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.301 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4