ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2121/22 Справа № 201/1838/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2022 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001058 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мцхеті Грузія, громадянина Грузії, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Гудаута Абхазія, громадянина Грузії, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Руставі Грузія, громадянина Грузії, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 ,
обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_9

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2022 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, повернуто прокурору для його належного оформлення у розумний строк, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Рішення суду обґрунтовано тим, що в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, стороною обвинувачення не в повній мірі з`ясовані відомості щодо анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_12 , а саме достовірність місця проживання останнього за адресою, зазначеною в обвинувальному акті, оскільки за результатами неодноразового направлення судових повісток про виклик було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_13 за вказаною адресою не проживає, що свідчить про недотримання прокурором вимог кримінально-процесуального закону та призводить до неможливості розгляду кримінального провадження по суті у розумні строки з обов`язковою участю обвинуваченого.
Крім цього, суд першої інстанції зазначив, що висунуте обвинувачення про вчинення ОСОБА_14 , ОСОБА_15 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України не було доведено до їх відома в порядку, встановленому КПК України, а тому без усунення вказаних порушень обвинувачені будуть позбавлені права на захист, зокрема щодо реалізації своїх процесуальних прав, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України, відповідно до яких обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

В апеляції:
- прокурор просить ухвалу скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом порушено вимоги ч. 1 ст. 136 КПК України, крім того, матеріали справи не містять жодного офіційного документу на підтвердження того, що на момент складання обвинувального акту ОСОБА_13 не проживав за вказаним місцем мешкання. Звертає увагу на те, що 03.12.2021 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_16 . Застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 363200 грн., яку було внесено та згідно повідомлення начальника ДДУВП №4 від 06.12.2021 ОСОБА_13 Вибув за адресою мешкання: АДРЕСА_4 , тобто на адресу, яку зазначено в обвинувальному акті.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки в обвинувальному акті чітко зазначено адресу проживання обвинуваченого.

Також, суд зазначив, що у судовому засіданні ОСОБА_17 . Та ОСОБА_14 повідомили, що за час перебування в установі попереднього ув`язнення вони не отримували відповідних процесуальних документів, що взагалі відповідає дійсності, але не становить порушення права на захист обвинувачених, у зв`язку з тим, що обвинувачені ОСОБА_18 Та ОСОБА_19 . Відмовились від отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування ( на двох мовах), про що свідчать акти від 28.02.2022 складені посадовими особами ДУВП № 4 Про відмову отримувати кореспонденцію, особисто вручити обвинувальний акт не було можливим у зв`язку з військовим станом, що унеможливлювало доступ до обвинувачених в приміщенні ДУВП № 4 або їх вивіз до ВП №5 ДРУП ГУНП України в Дніпропетровській області.

Вважає, що прокурорм було прийнято усіх можливих та передбачених КПК України заходів для вручення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченим, що не становить порушення вимог ч. 4 ст. 291, ч. 1 ст. 293 КПК України.

Вважає, що суд першої інстанції повертаючи обвинувальний акт з тих підстав, що формулювання обвинувачення містить суттєві протиріччя стосовно механізму спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, увійшов в дослідження тих питань, які не вирішуються на даному етапі кримінального провадження, фактично вдався до оцінки доказів, що суперечить положенням ст. 382 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурорів, які підтримала апеляційну скаргу, захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню за таких підстав.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд в підготовчому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Стаття 291 КПК України визначає вимоги до змісту та форми обвинувального акту. Частиною другою цієї статті визначений певний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема анкетні дані обвинуваченого, місце його проживання.
При цьому, суд може повернути обвинувальний акт прокурору з підстав невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України.
Так, згідно матеріалів провадження, до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001058 щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК України.
У скерованому до суду обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений ОСОБА_13 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , однак на неодноразові виклики за вказаними адресами обвинувачений не з`являвся до суду, водночас поштові повідомлення повертались з причин відсутності адресата за адресою місця проживання, що з урахуванням багаторазових спроб упродовж тривалого часу здійснити виклик до суду, свідчить про те, що останній не мешкає за адресами, вказаними в обвинувальному акті.
Отже, внаслідок невстановлення місцезнаходження та місця проживання ОСОБА_12 суд позбавлений можливості здійснити виклик обвинуваченого та забезпечити його присутність під час судового розгляду, проведення якого вимагається у розумні строки з обов`язковою участю сторін кримінального провадження.
Колегія суддів не бере до уваги доводи прокурора про те, що обвинувачений ОСОБА_13 після внесення застави вибув за адресою мешкання: АДРЕСА_4 , з посиланням на довідку з ДУВП №4 від 06.12.2021 №4/5-19102, тобто на адресу, яку зазначено в обвинувальному акті, оскільки обвинувальний акт було складено та затверджено 25 лютого 2022 року, тобто після вибуття ОСОБА_12 з ДУВП №4 та як вказано в оскаржуваній ухвалі поштові повідомлення повертались з причини відсутності адресата за адресою місця проживання, що свідчить про не встановлення органами досудового розслідування місця перебування обвинуваченого ОСОБА_16 .
Таким чином, невідповідність зазначених в обвинувальному акті відомостей стосовно місця проживання ОСОБА_12 позбавляє можливості суд першої інстанції належним чином, у відповідності до вимог ст. 314 КПК України провести підготовче судове засідання та призначити судовий розгляд.
Щодо доводів прокурора про те, що обвинувачені ОСОБА_18 та ОСОБА_14 відмовились від отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, про що свідчать акти від 28.02.2022 складені посадовими особами ДУВП № 4, то вони є необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акту додається, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), інших способів вручення обвинувального акту не передбачено.
Крім того, посилання прокурора на те, що у зв`язку з військовим станом, що унеможливлювало доступ до обвинувачених в приміщенні ДУВП №4 колегія суддів не бере до уваги, оскільки відомості про те, що ДУВП №4 не працювало відсутні.
Суд першої інстанції слушно зауважив про те, що підтверджувальні дані щодо надання одночасно з переданням обвинувального акта до суду та отримання ОСОБА_14 , ОСОБА_15 копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування у перекладі на їх рідну мову в матеріалах справи відсутні.
Посилання прокурора на те, що переклад обвинувального акту на рідну мову обвинувачених направлявся до ДУВП №4 спростовується актом ДУВП №4 від 28.02.2022 року, на який посилається прокурор, так як в акті зазначено про те, що обвинувачені відмовились отримувати обвинувальний акт від 25.02.2022 р. та клопотання про продовження строку тримання під вартою, про наявність перекладу обвинувального акту або його отримання обвинуваченими в даному акті не зазначається.
Крім того, переклад, який міститься в обвинувальному акті не завірений, не зазначено якою особою було здійснено переклад та чи має вказана особа кваліфікацію для його здійснення.
З огляду на практику Європейського суду з прав людини слід враховувати, що право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення розглядаються у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року, рішення у справі «Даллос проти Угорщини» від 01 березня 2001 року).
Отже слід вважати, що висунуте обвинувачення про вчинення ОСОБА_14 , ОСОБА_15 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України не було доведено до їх відома в порядку, встановленому КПК України, а тому без усунення вказаних порушень обвинувачені будуть позбавлені права на захист, зокрема щодо реалізації своїх процесуальних прав, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України, відповідно до яких обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.
Таким чином, невідповідність обвинувального акту вимогам закону позбавляє суд призначити судовий розгляд та в подальшому розглянути кримінальне провадження по суті та прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності до закону, а тому колегія суддів, вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2022 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001058 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4