Справа № 953/5335/22
н/п 1-кс/953/3539/22
"26" вересня 2022 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі :
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
підозрюваного - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівськ Донецької області, який має середню освіту, розлучений, раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, -
встановив :
Сторона обвинувачення просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що 24.02.2022 Указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України.
Встановлено, що у подальшому 24.02.2022, ЗС РФ окупували територію с. Токарівка Друга Дергачівської територіальної громади Харківського району Харківської області.
Після окупації, приблизно на початку березня 2022 року по теперішній час, ОСОБА_5 переслідуючи мету пособництва державі агресору, вирішив умисно вчинити дії, спрямовані на допомогу збройним формуванням держави агресора, з метою завдання шкоди Україні.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , упродовж березня вересня 2022 року, добровільно виконував рішення збройних формувань держави-агресора, визнав легітимність сформованих державою агресором владних повноважень, систематично надавав матеріальні ресурси (продукти харчування) збройним формуванням держави-агресора, а також приймав рішення щодо видачі гуманітарної допомоги серед місцевого населення, яку привозили військові формування РФ.
Також, в процесі досудового розслідування стало відомо, що ОСОБА_5 , підтримував агресію російської федерації проти України, активно агітував місцеве населення до співпраці з окупаційною владою держави-агресора. Крім цього, вищезазначений громадянин, активно підтримував РФ, та виражав свою позицію проти України та її влади.
Крім того, з березня місяця 2022 року по теперішній час, одразу після окупації збройними силами РФ с. Токарівка Друга Дергачівської територіальної громади Харківського району Харківської області, ОСОБА_5 , постійно перебував у колі осіб з числа військових ЗС РФ, добровільно надавав допомогу окупаційним силам продуктами харчування, показував, надавав останнім будинки для проживання, надавав власний автотранспорт для переміщення військових ЗС РФ та всіляко підтримував їх дії та рішення.
24.09.2022 о 13.00 год. ОСОБА_5 , після викриття, затриманий слідчим в порядку ст. 208 КПК України.
24.09.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.
Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, а також вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.
Сторона обвинувачення зазначає, що є достатні підстави вважати, що забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 та запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказував на недоведеність ризиків та не обґрунтованість підозри, просив відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді триманням під вартою та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Захисник зазначив, автомобіль підозрюваного російські військові вилучили примусово у ОСОБА_5 , він його добровільно не видавав. Розфасування та видача гуманітарної допомоги у вигляді продуктів харчування не є державною зрадою, це була допомога населенню. Крім того, свідки ідентифікували автомобіль, а не підозрюваного, який за кермом його не їздив та допомогу не надавав.
Підозрюваний в судовому засіданні не визнав повідомлену підозру, підтримав позицію захисника.
При розгляді клопотання слідчим суддею з пояснень підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що з часу доставки його до слідчого, а саме з 24.09.2022 він показання дає добровільно та з цього часу до нього не застосовується насильство у даному кримінальному провадженні.
Згідно протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.09.2022, 24.09.2022 о 13.00 год. ОСОБА_5 затриманий в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України.
24.09.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, тобто вчинення дій спрямованих на допомогу державі-агресору та її збройним формуванням, з метою завдання шкоди Україні, шляхом реалізації та підтримки рішень та дій збройних формувань держави-агресора.
Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, що підтверджується: показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які містяться в протоколах їх допитів відповідно; інформаціє отриманою на виконання доручення слідчого.
Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5, ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування, суду; незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.
При встановленні наявності ризику впливу свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
Щодо доводів захисника про відсутність вказаних ризиків, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення., спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має середню освіту, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.
Враховуючи викладене, існування доведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 особливо тяжкого кримінального правопорушення в сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчинене в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, ті обставини, що ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та офіційних джерел отримання прибутку, відсутність даних щодо наявності міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.11.2022 включно.
Суд враховує позитивні характеристики ОСОБА_5 , проте, вказані обставини не спростовують висновку суду про неможливість запобігти зазначеним вище ризикам у разі застосування менш суворого запобіжного заходу.
Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано. Крім того, в судовому засіданні слідчим суддею з пояснень ОСОБА_5 встановлено, що він не потребує медичної допомоги.
При постановленні даної ухвали слідчий суддя, керуючись абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при застосування йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що останньому повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 111-2 КК України в період воєнного стану.
При цьому, при розгляді клопотання підозрюваний зазначив, що його фактично затримали 17.09.2022 по АДРЕСА_2 військові та застосовували моральне та фізичне насильство.
В порядку ст. 206 КПК України слідчий суддя вважає необхідним доручити прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, здійснити перевірку усної заяви підозрюваного щодо застосування до нього насильства та фактичного часу та дати його затримання.
Крім того, слідчий суддя вважає необхідним забезпечити проведення невідкладного судово-медичного обстеження в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Забезпечення проведення вказаного обстеження доручити відповідним посадовим особам Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого - задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 60 (шістдесят) днів - до 22 листопада 2022 року включно, без визначення розміру застави.
Зобов`язати слідчого 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про тримання під вартою останнього.
Встановити строк дії даної ухвали, в межах строку досудового розслідування, з 26 вересня 2022 року до 22 листопада 2022 року включно.
В порядку ст. 206 КПК України доручити прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, здійснити перевірку усної заяви підозрюваного щодо застосування до нього насильства та фактичного часу та дати його затримання.
В порядку ст. 206 КПК України, забезпечити проведення невідкладного судово-медичного обстеження в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Забезпечення проведення вказаного обстеження доручити відповідним посадовим особам Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 - в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1