В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 534/1861/20
Провадження № 1-кп/534/22/22

11 серпня 2022 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Горішні Плавні (Комсомольськ), Полтавської області, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працює, не має інвалідності, не є учасником бойових дій, зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимим:

-10.06.2013 Комсомольським міським судом Полтавської області за ст. 185 ч. 1 до
покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.;
-19.05.2016 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст.
185, 71, 76 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
-29.11.2016 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК
України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
-10.02.2017 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст.15, ч. 3 ст.
185, ч. 2 ст.190, ч.1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, ч.4 ст.70 КК України, остаточно засуджений до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
-18.07.2017 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст.185 КК
України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки позбавлення волі;
-24.09.2018 Апеляційним судом Полтавської області за ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.
190, 70 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 10.07.2019 по відбуттю строку покарання;
-23.02.2021 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК
України, до покарання у виді арешту, строком на 3 місяці. Звільнений 12.07.2021 - по відбуттю строку покарання.

-у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

І. 13 серпня 2020 року, близько 17 год. 10 хв., ОСОБА_11 , перебуваючи поблизу першого під`їзду буд. АДРЕСА_2 , виявив велосипед марки «Україна», фіолетово-зеленого кольору, після чого у нього виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_11 , діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, з використанням заздалегідь підготовлених ножиць по металу, перерізав металевий ланцюжок із замком, за допомогою якого велосипед був пристебнутий до металевої конструкції, призначеної для сушки білизни та здійснив крадіжку вищевказаного велосипеду марки «Україна», фіолетово-зеленого кольору, вартістю 1100 гривень, що належав ОСОБА_12 .
Після цього, ОСОБА_11 з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим велосипедом на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріального збитку, на суму 1100 гривень.
ІІ. 29 серпня 2020 року, близько 17 год. 15 хв., ОСОБА_11 , перебуваючи поблизу першого під`їзду буд. АДРЕСА_3 , виявив велосипед марки «Україна», чорного кольору, після чого у нього виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_11 , діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, з використанням заздалегідь підготовлених ножиць по металу, перерізав металевий ланцюжок із замком, за допомогою якого велосипед був пристебнутий до лавки та здійснив крадіжку вищевказаного велосипеду марки «Україна», чорного кольору, виробництва Харківського велосипедного заводу, вартістю 1000 гривень, що належав ОСОБА_13 .
Після цього, ОСОБА_11 з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим велосипедом на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріального збитку, на суму 1000 гривень.
ІІІ. 26 лютого 2021 року, близько 14 год. 37 хв., в той час коли ОСОБА_11 , перебував у приміщенні магазину «Продукти-298» ТОВ «АТБ-Маркет», що розташований за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, проспект Героїв Дніпра, буд. №54, у нього виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, шляхом вільного доступу, з торгової вітрини вищевказаного магазину, намагався скоїти крадіжку чотирьох упаковок батарейок «Duracell Simply AA/LR6» (елемент живлення лужний), вартістю 66 грн. 01 коп. за одну упаковку, загальною вартістю 264 грн. 04 коп., що перебувають на балансі ТОВ «АТБ-Маркет», однак він не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був помічений та зупинений працівниками охорони вищевказаного магазину.
IV. 05 вересня 2021 року, близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_11 , на законних підставах перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , де, виявив кутову шліфувальну машинку марки «Makita», моделі «GA 9020», зеленого кольору, після чого у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, шляхом вільного доступу, з приміщення вищевказаної квартири здійснив крадіжку кутової шліфувальної машинки марки «Makita», моделі «GA 9020», зеленого кольору, вартістю 1800 гривень, що належить ОСОБА_14 .
Після цього, ОСОБА_11 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріального збитку на суму 1800 гривень.
Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальних актах.
Враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_11 , думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів, тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів, окрім характеризуючих даних обвинуваченого та його показів, суд вирішив за недоцільне. Вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, є доведеною повністю.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за першим та другим епізодами кримінального провадження за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненим повторно; за третім епізодом кримінального провадження за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненим повторно, за четвертим епізодом кримінального провадження за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненим повторно.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є активне сприяння розкриттю злочину. Суд дійшов такого висновку, оскільки обвинувачений ОСОБА_11 після вчинення ікнримінованого кримінального правопорушення з четвертим епізодом повернув потерпілому ОСОБА_14 майно, здобуте злочинним шляхом, а саме: кутову шліфувальну машинку марки «Makita», моделі «GA 9020» (а.с. 245). Аналогічна правова позиція щодо установленої судом обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 263/15605/17.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.
Згідно медичної довідки обвинувачений знаходиться на обліку у лікаря-нарколога з 11.04.2016 та не перебуває на обліку у лікаря психіатра.
При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відноситься до нетяжких злочинів, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України не було доведено до кінця, особу обвинуваченого, який схильний до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень проти власності, має високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення (а.с. 153), середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб (а.с. 153), ставлення обвинуваченого та його поведінку під час розгляду справи у суді, а саме неодноразові п`ять неявки без поважних причин обвинуваченого у судове засідання (а.с. 29, 53, 62, 134, 194), у зв`язку з чим судом неодноразово виносились постанови про примусовий привід обвинуваченого, сімейний стан обвинуваченого, який є одруженим, наявність на утриманні однієї неповнолітньої дитини, відсутності офіційного працевлаштування, обставину, що пом`якшуює покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, стан здоров`я обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним кримінального правопорушення, зокрема, щодо повного визнання обвинуваченим вини.
Наявність на утриманні саме двох неповнолітніх дітей належними доказами не доведено.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Судом враховано, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.
Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 за результатами розгляду справи № 716/1224/19.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання не найменш суворе і не найбільш суворі види покарання за кожним епізодом (за часом вчинення з першого по четвертий включно) в межах санкцій ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі, за ч.2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі, ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі за ч.2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі. При цьому задля досягнення мети покарання обвинуваченому слід призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 70 КК України, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначити остаточне покарання шляхом повного складання призначених покарань. Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Підстав для застосування положень статей 69 та 691 КК України суд не знаходить.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.
Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_11 , відсутність у нього негативних характеристик, наслідки вчинених кримінальних правопорушень, його молодий вік, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України, на максимальний іспитовий строк, передбачений ч. 4 ст. 75 КК України, - три роки .
Цивільний позов не заявлено.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у розмірі 686 грн. 48 коп. підлягають стягненню із обвинуваченого згідно із ст.ст.124,126 КПК України, на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.2 ст.185 КК України у виді одного року обмеження волі;
-за ч.2 ст.185 КК України у виді одного року обмеження волі;
-за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді одного року обмеження волі .;
-за ч.2 ст.185 КК України у виді одного року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначити остаточне покарання шляхом повного складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді чотирьох років обмеження волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_11 від цього покарання, якщо він протягом трьохрічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілих;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
-працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);
-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 686 грн. 48 коп.
Речові докази по справі:
-чотири упаковки батарейок «Duracell Simply AA/LR6» після набрання вирком законної сили залишити власнику, як йому належне;
-оптичний диск DVD-R 16X, марки Esperanza, ємкістю 4,7 GB залишити у матеріалах кримінального провадження №0000048 та зберігається безпосередньо в них;
-кутову шліфувальну машинку марки «Makita», моделі «GA 9020», зеленого кольору після набрання вирком законної сили залишити власнику, як йому належне.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому, його захиснику, потерпілим роз`яснюється право подати клопотання про помилування, обвинуваченому ОСОБА_11 роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції, учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1