Справа № 347/196/22
Провадження № 1-кс/347/269/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2022 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів Івано-Франківської області клопотання слідчого СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Косівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , подане в межах кримінального провадження №0000212 від 19.05.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч.3 ст.28 ч.1 ст.364, ч.3 ст.28 ч.4 ст.246, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту

В С Т А Н О В И В:

27.05.2022 року до Косівського районного суду Івано-Франківської області надійшло зазначене клопотання слідчого СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, яке Автоматизованою системою документообігу суду визначено для здійснення судового провадження слідчому судді ОСОБА_1 .
Із клопотання вбачається, що слідчим відділенням Косівського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000212 від 19.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28 ч.1 ст.364, ч.3 ст.28 ч.4 ст.246, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що виконувач обов`язків директора Косівського РП «Райагроліс» ОСОБА_8 , будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою групою осіб спільно із начальником відділу Косівського РП «Райагроліс» ОСОБА_9 , лісничим Нижньоберезівського лісництва ОСОБА_5 , в порушення вимог Лісового кодексу України, Закону України «Про природно-заповідний фонд України», Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Санітарних правил у лісах України», «Інструкції про застосування порядку установлення лімітів на використання природних ресурсів у межах території та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення», з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе, іншої фізичної особи а також Косівського РП «Райагроліс», використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, а саме свої організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, маючи обов`язок здійснювати державний контроль за станом, використанням, відтворенням, охороною й захистом лісів у зоні розташування підприємства, а також здійснювати контроль виконання заходів щодо охорони лісів від незаконних рубок та інших порушень, усвідомлюючи про відсутність затвердженого ліміту на використання природних ресурсів в межах природно-заповідного фонду загальнодержавного значення НПП «Гуцульщина» (без вилучення), під приводом необхідності проведення рубок для забезпечення шкіл, лікарень та садків дров`яною деревиною, в період з листопада по грудень 2020 року організували незаконну рубку лісодеревини шляхом видачі та виписки лісорубного квитка №22 від 12.11.2020 серії ІФ ЛРК 005944.
У результаті таких неправомірних дій організованої злочинної групи в складі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 незаконно зрубано 98 дерев, які реалізовані самими учасниками злочинної групи, чим із урахування судової інженерно-екологічної експертизи завдано збитки державі, на суму 117 360 (сто сімнадцять тисяч триста шістдесят гривень) гривень, що більш як у 100 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і завдало істотної шкоди.
Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе, інших фізичних та юридичних осіб, шляхом використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди державним інтересам, вчиненого організованою групою, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а також у незаконній порубці дерев у лісах, збуті незаконно зрубаних дерев, організованою групою, вчиненій на території природно-заповідного фонду, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28 ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 246 КК України.
20 травня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 ч.1 ст.364, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366, ч.3 ст.28 ч.4 ст.246 КК України.
Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтверджуються проведеними в ході досудового розслідування слідчими діями: протоколами обшуків, протоколами огляду, висновками судових експертиз, допитами свідків, а також іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких та тяжких, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох, п`яти та семи років відповідно з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».
Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява № 42310/04) від 21.07.2011 в пункті 175 зазначив, що «…термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення...».
У п.184 рішенні у справі «Мерабішвілі проти Грузії» ЄСПЛ вказав, що обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:
п. 1 - підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній усвідомлює, що обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за які передбачено суворе покарання у виді позбавлення волі.
п. 3 - незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки про них йому відомо;
п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не прибувати на виклики слідчого, прокурора чи суду посилаючись на різні нібито форс-мажорні чи поважні обставини, таким чином затягуючи хід досудового розслідування;
п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення;
Враховуючи викладене слідчий вважає, що застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам та забезпечення виконання завдань кримінального провадження.
До органу досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків у відповідності до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. У зв`язку з цим слідчий вважає, що підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не має. Окрім цього, вказаний запобіжний захід недостатній для запобігання зазначеним ризикам.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Викладене свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, який в повній мірі буде обґрунтованим та достатнім.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання та просили його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_10 заперечували щодо клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, вважаючи достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, заперечуючи при цьому обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Слідчим суддею встановлено, що СВ Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000212 від 19.05.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 ч.1 ст.364, ч.3 ст.28 ч.4 ст.246, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, що підтверджується відповідним витягом з ЄРДР (а.с.5-6).
20.05.2022 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень (а.с.31-40).
Копіями протоколу обшуку від 12.03.2021 року (а.с.8-11), ухвали слідчого судді від 10.03.2021 року (а.с.12-13), протоколу обшуку від 12.03.2021 року (а.с.14-18) та відомостей №1 та №2 обліку пнів (а.с.19), висновку експерта від 14.12.2021 року №2172/21-28/2226-2230/21-28 (а.с.20-21), постанови від 30.11.2021 року (а.с.22), протоколів допиту свідків (а.с.23-28), лісорубного квитка №22 від 12.11.2020 року (а.с.29), висновку експерта №662/22-28 від 18.04.2022 року (а.с.30) підтверджується обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
ОСОБА_5 є громадянином України, уродженцем та жителем АДРЕСА_1 (а.с.41,42, 43); раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.44); за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.42), утриманців не має, з середньою спеціальною освітою, одружений.
За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Згідно із ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити чи сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого чи свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, крім наявності ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, суд враховує також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, а санкція ч.4 ст.246 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Слідчий суддя погоджується із наявністю ризику переховування від слідства ОСОБА_5 , зважаючи на тяжкість покарання, що йому загрожує, а також із наявністю ризику щодо можливого вчинення підозрюваним нового злочину, зважаючи на те, що останній наразі не відсторонений від займаної посади, під час перебування на якій вчинив дії, які йому ставляться у провину слідчим.
Отже, слідчий суддя, вислухавши думку осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, дослідивши матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.
Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя не вбачає.
Слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 ч.1 ст.364, ч.3 ст.28 ч.4 ст.246, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, а також - наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у інкримінованих злочинах, особу, вік та стан здоров`я підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та вину у інкримінованих злочинах не визнає, ризик продовження протиправної поведінки - клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
З метою забезпечення належної поведінки підозрюваного слідчий суддя вважає за доцільне зобов`язати його виконувати певні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 181, 186, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого задовольнити повністю.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, з середньою спеціальною освітою, одруженого, лісничого Нижньоберезівського лісництва Косівського районного підприємства «Райагроліс», запобіжний захід домашній арешт у період часу з 23:00 години по 05:00 годину доби строком на шістдесят днів.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 виконувати обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
1)прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;
2)не відлучатись із населеного пункту, в якому він фактично проживає АДРЕСА_1 у період часу з 23.00 год. по 05.00 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) утримуватися від спілкування з усіма свідками в даному кримінальному провадженні;
5) здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали: до 25.07.2022 року включно.
Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених ухвалою слідчого судді обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 .
Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 .
Ухвалу може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1