Справа № 203/1738/22
Провадження № 1-кс/0203/1285/2022
УХВАЛА

08 червня 2022 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степове, Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утримані неповнолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації, старшого стрільця 3 стрілецького відділення 1 взводу 2 роти військової частини НОМЕР_1 (військове звання старший солдат),

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження № 0000051,

ВСТАНОВИВ:

06.06.2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження № 0000051.

В обґрунтування вимог клопотання слідчий зазначив, що у провадженні слідчих Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебувають матеріали досудового розслідування № 0000051 від 30.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Також, як зазначив слідчий, ОСОБА_5 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, у військовому званні «старший солдат», перебуваючи на посаді старшого стрільця 3 стрілецького відділення 1 взводу 2 роти військової частини НОМЕР_1 , 04.04.2022 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , відкрито відмовився виконати наказ командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_9 про виконання бойового розпорядження №74-БР від 04.04.2022 року, щодо виконання службових обов`язків військової служби за посадою із здійснення охорони об`єктів інфраструктури в АДРЕСА_3 , в умовах воєнного стану.

При цьому 04.04.2022 року близько 14 години 00 хв., за адресою: АДРЕСА_3 , тимчасово виконуючий обов`язки командира НОМЕР_2 роти військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_10 , довів до підлеглого особового складу 2 роти військової частини НОМЕР_1 наказ командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_9 , який згідно з положеннями ст. ст. 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України є прямим начальником по відношенню до старшого солдата ОСОБА_5 , про виконання бойового розпорядження №74-БР від 04.04.2022 року, а саме щодо виконання службових обов`язків за посадою із здійснення охорони об`єктів інфраструктури в АДРЕСА_3 , в умовах воєнного стану.

Однак, зазначений наказ викликав обурення у старшого солдата ОСОБА_5 та останній, в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою уникнути можливої участі у бойових діях з окупаційною російською армією, знаючи про проблемні питання, з якими стикаються захисники України під час виконання військового обов`язку, 04.04.2022 року, перебуваючи за адресою: Дніпропетровська область, Покровський район, с. Гаврилівка, відкрито відмовився від виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 по здійсненню охорони об`єктів інфраструктури в АДРЕСА_3 , про що також подав відповідний рапорт, у результаті чого було створено передумови для зриву виконання бойового наказу та підриву боєвої готовності підрозділу, в умовах воєнного стану. Тим самим він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

Слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені тяжкого злочину та існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, викладені в описовій частині цього клопотання, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти цим ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене вище, слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з визначенням застави.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 06.06.2022 року, судову справу № 203/1738/22, провадження № 1-кс/0203/1285/2022, було розподілено головуючому судді ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді від 08.06.2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання захисника про витребування доказів.

У судовому засіданні 08.06.2022 року прокурор повністю підтримала клопотання слідчого та просила суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі чотирьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб строком на 60 (шістдесят) днів.

Крім того, прокурор наголосила на тому, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 402 КК України є обґрунтованою та наявні ризики, визначені пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, з огляду на що, може не з`являтися за викликом слідчого, переховуватись від органу досудового розслідування та суду, в тому числі на тимчасово окупованих і тимчасово непідконтрольних територіях України, вчинити інший злочин, перешкоджати кримінальному провадженню, а також може вчинити незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, які були допитані, та є військовослужбовцями, проходять службу разом з підозрюваним. З-поміж інших ризиків прокурор назвав і те, що підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення, пов`язані із несенням військової служби. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 своїм прикладом створить у військовому колективі уявне відчуття безкарності.

Слідчий у судовому засіданні просив задовольнити клопотання про обрання запобіжного заходу та застосувати до підозрюваного вид запобіжного заходу на розсуд суду. Також у судовому засідання слідчий зазначив, що підозрюваний свідомо не виконав бойове розпорядження командира в усній формі від 04.04.2022 року, на підставі якого потім вже був складений наказ у письмовій формі № 68 від 04.04.2022 року. Тому слідчий вважає підозру, повідомлену ОСОБА_5 , обґрунтованою.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого та просили суд відмовити у його задоволенні або застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Також захисник у судовому засіданні зазначила, що підозру, повідомлену ОСОБА_5 вона вважає необґрунтованою, а ризики, на які посилається слідчий у клопотанні, недоведеними. Своєю чергою, підозрюваний пояснив, що він не бажає переховуватися від органів досудового розслідування та впливати на свідків у кримінальному провадженні, бажає продовжувати військову службу та захищати свою Батьківщину, свою родину.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що органами досудового слідства ведеться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000051 від 30.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Відповідно до відомостей з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 30.04.2022 року до ЄРДР були внесені відомості про заяву, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 402 КК України.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) Міністерства оборони України від 26.02.2022 р. № 31, ОСОБА_5 було прийнято за мобілізаційною потребою для укомплектування військової частини НОМЕР_1 та призначено старшим стрільцем 3 стрілецького відділення 1 взводу 2 роти, військової частини НОМЕР_1 , шпк «старший солдат».

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від ІНФОРМАЦІЯ_4 , на виконання розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 04.04.2022 року № 74-БР, військовослужбовця старшого солдата ОСОБА_5 старшого стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 відрядили у підпорядкування до військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 ) з метою охорони об`єктів інфраструктури та виконання службових обов`язків за посадою, якого вважати таким, що вибув, з 04.04.2022 року.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 18.04.2022 року АДРЕСА_4 , «Про результати службового розслідування у військовій частині НОМЕР_1 », з метою підготовки до виконання визначених завдань та їх виконання під час застосування угрупування військ (сил) Збройних Сил України в операційних районах угрупувань військ (сил) Збройних Сил України під час проведення операції з відсічі збройної агресії, поза ними та для забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, командиром військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2022 року було видане усне бойове розпорядження, яким визначено передислокацію особового складу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 з метою забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до вказаного усного бойового розпорядження 04.04.2022 року, в тому числі старший солдат ОСОБА_5 , прибув до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 , де 05.04.2022 року відмовився виконувати законні вимоги бойового розпорядження (наказу) командира військової частини НОМЕР_1 по несенню служби у визначеному районі, про що подав рапорт, в якому прохав відправити його до пункту постійної дислокації військової частини у АДРЕСА_5 . Тому в діях, в тому числі військовослужбовця старшого солдата ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України «Непокора».

28.05.2022 року об 12год. 40хв. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України.

Суд зазначає, що відповідно до статей 131, 132, 176, ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), запобіжний захід, різновидом якого є тримання під вартою, застосовується під час досудового розслідування до особи на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні такою особою кримінального правопорушення, а також за наявністю хоча б одного з ризиків вчинення особою дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Згідно з частиною 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За правилами, встановленими частиною 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, я кщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частин 1, 4, 5 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинно відповідати вимогам статті 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у частині 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 7 статті 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статті 17, частини 5 статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень частини 5 статті 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні, на цей час докази у провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із злочинами, в якому він підозрюється.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналіз викладеного вище та встановлених у ході судового засідання обставин кримінального провадження та досліджених матеріалів клопотання дає слідчому судді підстави для висновку про те, що надані стороною обвинувачення матеріали клопотання, досліджені у судовому засіданні, у своїй сукупності доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, яке є тяжким, та за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Вказаного висновку слідчий суддя дійшов, з огляду на те, що підозрюваний є військовослужбовцем, проходить службу в умовах воєнного стану, обізнаний про тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винним, про характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого його підозрюють, те, що підозрюваному відомі свідки, які були допитані в ході проведення слідчих дій, так як підозрюваний усвідомлює, що повідомлення про підозру базується, у тому числі на показаннях свідків. Тому слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведена наявність достатніх підстав вважати про існування ризику можливості здійснення підозрюваним впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що визначено у пункті 3 частини 1 статті 177 КПК України.

Водночас з тексту заявленого клопотання та доданих до нього документів, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з урахуванням особи підозрюваного, який до призову був офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку та малолітнього сина, добровільно записався до лав територіальної оборони рідного міста, має позитивну характеристику, суд не бачить наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики визначені пунктами 1, 4 та частини 1 статті 177 КПК України, на які посилається слідчий.

З огляду на це, суд не бачить достатніх підстав для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою та, з урахуванням вимог частини 4 статті 194 КПК України, вважає за необхідне обмежитися застосуванням до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Відповідно до положень статті 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Відповідно до частини 5 статті 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

З огляду на викладене, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, у межах вимог клопотання, слідчий суддя на підставі пунктів 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки, а саме: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (служби); 4) утримуватися від спілкування із свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину, та іншими особами, визначеними слідчим чи прокурором; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись статтями 176, 177, 179, 182, 183, 193, 194, 196 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період дії запобіжного заходу у межах строку досудового розслідування на строк не більше двох місяців, тобто до 08.08.2022 року включно, з урахуванням того, що 28 травня 2022 року о 12 год. 40 хв. підозрюваному було повідомлено про підозру та він не був затриманий, а перебуває на свободі, такі обов`язки:

1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (служби);

4) утримуватися від спілкування із свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину, та іншими особами, визначеними слідчим чи прокурором;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовити.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 прожиткового мінімуму до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Виконання та контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Строк дії ухвали рахувати з дня проголошення ухвали та визначити до 08.08.2022 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 08.06.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1