Справа № 740/2309/22
Провадження № 1-кп/740/240/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

сторони кримінального провадження:

- прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

- обвинувачений ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження № 0000680 від 18.07.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ніжині Чернігівської області, є громадянином України, має повну загальну середню освіту, неодружений, офіційно непрацевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 07.10.2016 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до обмеження волі на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік, 15.03.2017 скасовано звільнення від відбування покарання та направлено для відбування покарання, звільнений умовно достроково 20.04.2018 на невідбутий термін 2 місяці 4 дні; 12.01.2021 Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

установив:

08.07.2022 близько 13 години ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, з корисливих мотивів, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи повторно та в умовах воєнного стану, що введений на всій території України відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», перебуваючи в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно викрав бездротові навушники марки Gelius GP-TWS 010B вартістю 449 грн 10 коп., після чого з місця вчинення злочину зник, отримавши змогу розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, чим заподів потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, не оспорював обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Зокрема, показав суду, що напередодні ночував у потерпілої, яка його давня знайома. З дозволу потерпілої він поклав свої документи, щоб не загубити, у шухляду тумби в кімнаті потерпілої, а коли їх забирав, то в кімнаті нікого не було, в шухляді лежали навушники, які він взяв без дозволу потерпілої, їй про це нічого не сказав. Розкаявся, шкодував у вчиненому, засуджував свої дії, просив суворо не карати, надати йому ще один шанс виправитися.

Потерпіла ОСОБА_7 подала до суду заяву, в якій просила проводити судовий розгляд за її відсутності. Зазначила, що викрадене майно їй повернуте, претензій до ОСОБА_6 вона не має.

Ураховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів у справі стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд ураховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КК України цей Кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , є рецидив злочину.

При призначенні покарання суд також ураховує відомості про особу обвинуваченого, який має повну загальну середню освіту, неодружений, офіційно непрацевлаштований, зі слів працює на СТО помічником механіка, має місце реєстрації та постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, разом з цим перебуває на обліку в лікаря-нарколога з приводу захворювання на алкоголізм, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності.
Зокрема, суд ураховує, що ОСОБА_6 був засуджений вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 12.01.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки.

Кримінальне правопорушення, яке вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 та яке є предметом цього кримінального провадження, скоєно обвинуваченим після ухвалення вищевказаного вироку, тобто під час відбування покарання з випробуванням, що свідчить про те, що він не зробив для себе належних висновків, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний тяжкий злочин в умовах воєнного стану в період іспитового строку.

З огляду на зазначені обставини суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкцією частини статті КК України, за якою кваліфіковано його діяння (ч. 4 ст. 185 КК України), із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України (сукупність вироків).

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Під час досудового розслідування та судового розгляду стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався, відповідних клопотань не подавалося.

Кримінальним правопорушенням завдано матеріальної шкоди потерпілій на суму 449,10 грн, яка відшкодована. Цивільний позов не подавався.

У кримінальному провадженні понесено процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, у розмірі 566,34 грн, які на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, ст. 369 - 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 12.01.2021, та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 566 (п`ятсот шістдесят шість) гривень 34 коп. процесуальних витрат на залучення експерта для проведення експертизи.

Речові докази бездротові навушники марки Gelius GP-TWS 010B залишити у володінні власника ОСОБА_7 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1