Справа № 199/5786/22
ВИРОК
іменем України

19.08.2022 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000586 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.08.2022, відносно :

ОСОБА_3 , який народився у 1985 році травня місяця 25 дня у селі Червоне Криворізького району, Дніпропетровської області, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та не працездатних осіб, офіційно не працевлаштованого, без місця реєстрації, фактично проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 , раніше судимого: -

- 26.10.2000 Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська за ч.3 ст. 140, ст. 45 КК України до покарання увиді позбавлення волі строком на 3 роки із іспитовим строком 2 роки;

- 07.06.2005 Кіровським районним судом міста Дніпропетровська за ч.2 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений 03.07.2008 умовно-достроково,невідбутий строк 9 місяців 4 дні;

- 28.05.2009 Бабушинським районним судом міста Дніпропетровська за ч.2 ст. 190, ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Звільнений 04.02.2011 по відбуттю строку покарання;

- 12.07.2016 Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 396, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- 29.08.2018 Рубіжанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- 21.01.2022 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст. 187 КК України, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років. Зараховано в термін попереднього ув`язнення з 10.03.2016 р. по 27.06.2017 р. та з 11.04.2019 р. по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, згідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015 р. та згідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції ЗУ № 2046-VIII від 18.05.2017 р. період відбуття покарання за вироком від 29.08.2018 р., а саме з 23.07.2018 р. по 10.04.2019 р. як день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Звільнений по відбуттю покарання 25.02.2022

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.4 ст.186 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення, проти власності.

Так, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про введення военного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення военного стану в Україні», 03.08.2022 приблизно o 11 годині 53 хвилини перебував біля будинку № 10 по вул. Прогресивній у м. Дніпро, де побачив особу похилого віку: раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий прямував йому на зустріч, та у якого в передній нагрудній кишені одягненої на ньому сорочці, знаходився мобільний телефон марки «Gubox Х30», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , чорного кольору, який належить останньому.

У цей час, ОСОБА_3 визначив вказаний мобільний телефон марки «Gubox Х30», що належить ОСОБА_6 , об`єктом свого злочинного посягання, та у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна (грабіж) в умовах воєнного стану.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, та розуміючи, що його дії є очевидними для ОСОБА_6 , а також для оточуючих, цього ж дня, приблизно об 11 годині 53 хвилини, перебуваючи біля будинку № 10 по вул. Прогресивній м. Дніпро, ОСОБА_3 наблизився до ОСОБА_6 та, знаходячись у безпосередній близькості зліва від останнього, шляхом ривка правою рукою відкрито викрав мобільний телефон марки «Gubox Х30», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , чорного кольору, який належить ОСОБА_6 .

У подальшому, ОСОБА_3 , утримуючи при собі мобільний телефон марки «Gubox Х30», imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , чорного кольору, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на 5774. 30 гривень.

Умисні дії, ОСОБА_3 , що виразилися у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 186 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді.
Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Йому було відомо про введення воєнного стану в Україні, проте у зв`язку з тим, що у нього було скрутне матеріальне становище він 03.08.2022 приблизно o 11 годині 53 хвилини біля будинку № 10 по вул. Прогресивній у м. Дніпро, він йшов разом із своєю співмешканкою ОСОБА_7 , та побачив старого дідуся у якого він із нагрудної кишені сорочки відкрито вихопив мобільний телефон марки «Gubox Х30» та побіг. Дідусь біг слідом, кричав : «Поліція! Поліція!», але він втік, мобільний телефон продав, гроші витратив на придбання цигарок та їжі. Наразі шкоду він не відшкодував. Просив суворо не карати.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, окрім визнання ним своєї вини, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.
Так, 03.08.2022 до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернувся ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалід 2 групи, та просив вжити заходи до невідомого чоловіка, який відкрито 03.07.2022 близько 12.00 години, у місті Дніпрі по вулиці Прогресивній, відкрито заволодів належним йому мобільним телефоном.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.08.2022, потерпілий ОСОБА_6 на фото під №4, на якому зображений ОСОБА_3 , впізнав особу, яка 03.08.2022 близько 12.00 голини у місті Дніпрі по вулиці Прогресивній біля будинку №10 відкрито , шляхом ривку, з передньої нагрудної кишені його сорочки заволоділа його мобільним телефоном марки «Gubox Х30».

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.08.2022, свідок ОСОБА_8 на фото під №2, на якому зображений ОСОБА_3 , впізнав особу, яка 03.08.2022 близько 12.00 голини у місті Дніпрі по вулиці Прогресивній біля будинку №10 відкрито , шляхом ривку, з передньої нагрудної кишені сорочки потерпілого ОСОБА_6 , заволоділа мобільним телефоном останнього.

Компактдиск «DVD-R 120 MIN 4.7 GB 16х» з відеозаписом з камер відеоспостереження розташованих на буд. АДРЕСА_2 від 03.08.2022, що був добровільно виданий свідком ОСОБА_9 , - відповідно до постанови слідчого визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження.

За результатами висновку експерта №1991/22 від 04.08.2022, ринкова вартість мобільного телефона «Gubox Х30» станом на 03.08.23022 становила 5774.30 гривень.

Під час перегляду 05.08.2022 компактдиск «DVD-R» з відеозаписом з камер відеоспостереження розташованих на буд.6 по вул. Прогресивна у м. Дніпро від 03.08.2022, ОСОБА_3 пояснив що на вказаному відео зображений він 03.08.2022 під час відкритого викрадення мобільного телефону в чоловіка похилого віку.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого у суду немає, оскільки ОСОБА_3 суду пояснив, що він добре розумів протиправність своїх дій, як і добре розумів їх наслідки.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачена.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, як такі, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Суд не відносить до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки його каяття і сприяння розкриттю злочину висловлене вже після викриття його злочинних дій, та продиктоване бажанням пом`якшити персональну відповідальність за скоєне, а в свою чергу щире каяття, передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Однак вказане у суб`єктивному ставленні ОСОБА_3 до вчиненого ним злочину відсутнє оскільки обвинувачений не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, однак жодних заходів для відшкодування спричиненої шкоди не вжив, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 67 КК України, визнає:

-рецидив кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_3 вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, маючи судимість за умисне кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 396 КК України;

-вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

4.Мотиви призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, але вже після викриття його злочинних дій, та з метою пом`якшити свою персональну відповідальність, не працевлаштований, за місцем проживання скарг не надходило, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, раніше неодноразово судимий, вчинив новий злочин у даному провадженні через досить короткий проміжок часу після звільнення.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

Вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, позицію потерпілого, який просив призначити суворе покарання, обвинувачений просив суворо не карати, також суд враховує відсутність обставин пом`якшують покарання та наявність обставин що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, судимості ОСОБА_3 , в тому числі і за тяжкі кримінальні правопорушення, вчинення злочину за даним вироком через досить короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, в умовах воєнного стану, відносно особи похилого віку та із інвалідністю, - суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 186 КК України виключно в умовах ізоляції від суспільства із реальним відбуванням покарання. Підстав для призначення покарання наближеного до мінімальної межі санкції ч.4 ст. 186 КК України судом не встановлено.

Тому, саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Визначене покарання, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Встановлені судом обставини даного кримінального провадження свідчать про наявність у ОСОБА_3 стійкої направленості умислу на вчинення злочинів і небажання ставати на шлях виправлення, бути корисним для суспільства, а тому призначення більш м`якого покарання, не буде відповідати меті покарання, буде суперечити вимогам ст.65 КК України і не сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Так, у межах даного кримінального провадження потерпілим було подано цивільний позов у якому потерпілий ОСОБА_6 просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь на відшкодування понесеної матеріальної шкоди у розмірі 5 774.00 гривень та моральної шкоди у розмірі 10 000.00 гривень.

Обґрунтовуючи свої вимоги стосовно стягнення моральної шкоди в сумі 10 000.00 гривень. потерпілий вказує, що злочинним діянням ОСОБА_3 йому були спричинені душевні страждання, пов`язаними з тим, що він є особою похилого віку,особою з інвалідністю 2 групи, мобільний телефон надавав можливість підтримувати зв`язок із рідним, тим більш, що у той момент дружина перебувала у лікарні на операції. Вчинок обвинуваченого його приголомшив своїм цинізмом, призвів до поганого самочуття.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого...

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зважаючи на викладене, цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5774.00 гривень підлягає задоволенню повністю.

З приводу позовних вимог про стягнення моральної шкоди, заподіяної злочином, то суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 на суму 10 000 гривень підлягає задоволенню, виходячи з наступних обґрунтувань.

Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

По справі встановлено, що потерпілому ОСОБА_6 , злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_3 заподіяно моральні страждання, які полягають в тому, що він в силу свого похилого віку, будучи особою з інвалідністю, втратив зв`язок зі своїми рідними, був приголомшений цинічними діями обвинуваченого вчиненими у період воєнного стану серед білого дня. У зв`язку з чим почав нервувати, погано себе почувати, пережив емоційно-психологічний стрес.

Виходячи з обставин саме даного кримінального провадження, судом встановлено, що потерпілий дійсно переніс значний дискомфорт, він пережив сильний душевний стрес, що потягнуло за собою погіршення його психологічного здоров`я та інші негативні наслідки, а отже сума у 10 000.00 гривень відповідатиме понесеним потерпілим характеру і обсягу моральних страждань, та буде справедливою по відношенню до нього.

Тому, саме визначена судом сума відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 у виді домашнього арешту залишити колишнім, а після набрання вироком законної сили - скасувати.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та майнової шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди - 5774.00 гривень, та на відшкодування моральної шкоди 10 000.00 гривень, а всього 15 774.00 гривень

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи в сумі 220.00 гривень.

Речові докази:
- відеозаписи із камер спостереження - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_10 -Почтовик