Провадження № 1-кс/331/1013/2022
Справа № 331/1235/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000177, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який середню освіту, не працевлаштованого, інваліда І групи, одруженого, дітей на утриманні не має, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 17.11.2004 р. Бердянським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробним терміном 2 роки;
- 17.09.2009 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 263 КК України, покарання у вигляді штрафу 510 грн.;
- 25.03.2010 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 71, ч.3 ст.72 КК України, до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробним терміном 2 роки;
- 31.10.2012 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 грн.;
- 05.06.2014 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України провадження закрито;
- 14.12.2015 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 грн.;
- 25.04.2019 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України, покарання у вигляді штрафу 850 грн.;
- 13.07.2021 р. Красногвардійським районним судом м. Дніпро, за ч. 1 ст. 185 КК України, покарання у вигляді штрафу 17000 грн.;
- у провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває обвинувальний акт за ч. 1 ст. 185 КК України від 04.02.2022 р.

В С Т А Н О В И В :

21 вересня 2022 року слідчий СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вищезазначеним клопотанням, яке обґрунтовано таким.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше засуджена за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив корисливі злочини за наступних обставин.
Так, 18.02.2022 р. в період часу з 07 години 00 хвилин по 07 годину 30 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що ОСОБА_7 відволіклась та за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись у салоні маршрутного таксі № 9, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Троїцька, з сумки, шляхом відкриття застібки, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_7 , сховавши його до себе в кишеню куртки, а саме: мобільний телефон марки «Samsung» Galaxy A20s, в корпусі червоного кольору і чохлі золотого кольору ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 вартість якого відповідно до висновку експерта №180-22 від 05.04.2022 року складає 3233 гривні 34 копійки. Чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого зник з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Окрім цього, 18.02.2022 р. в період часу з 08 години 00 хвилин по 08 годину 30 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на таємн е викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у салоні маршрутного таксі № 9, за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, ЗГТ «Базарна» переконавшись в тому, що ОСОБА_8 відволіклась та за його злочинними діями ніхто не спостерігає, з сумки, шляхом відкриття застібки, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_8 , сховавши його до себе в кишеню куртки, а саме: мобільний телефон марки «Samsung» Galaxy А02 в корпусі чорного кольору ІМЕІ1 НОМЕР_3 , ІМЕІ2 НОМЕР_4 , вартість якого відповідно до висновку експерта №181-22 від 05.04.2022 року складає 3265 гривні 14 копійок. Чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого зник з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, встановлено достатню кількість доказів для повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 : може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.; перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме - злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , згідно ст.12 КК України, віднесено до категорії нетяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, він є особою, яка неодноразово засуджена, не має ніякого джерела прибутків.
Крім того, слідство вважає, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи факт притягнення його до кримінальної відповідальності та невідворотність покарання, може зникнути зі свого постійного місця проживання, та переховуватися від слідства, що призведе до тяганини по даному кримінальному провадженню, а також тяганини у прийнятті процесуальних рішень.
Також ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення - в ході досудового слідства встановлені обставини, які свідчать про те, що підозрюваний є особою, схильною до вчинення злочинів, оскільки неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів. Постійного місця роботи ОСОБА_6 не має та з метою здобуття засобів для існування, може продовжити злочинну діяльність.
Так, усе вищевикладене, на думку слідства, дає змогу застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже таким чином досудове розслідування зможе провести з підозрюваним всі заплановані слідчі дії по даному кримінальному провадженню, крім того, обрання даного запобіжного заходу унеможливить вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень та сприятиме повному, всебічному та об`єктивному розслідуванню даного кримінального правопорушення.
Прокурор в суді клопотання підтримала з підстав, викладених по його тексту, просила його задовольнити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запропонований органом досудового слідства запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_4 в суді проти задоволення клопотання заперечувала, та просила обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не пов`язаний з позбавленням волі.

Підозрюваний ОСОБА_6 в суді підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, прийшов до такого.

У відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно вимогам ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі : вагомість наґвних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчанняч, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовуються до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні яеої підозрюється особа.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України; наявністю ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки вчинив злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 років, не має стійких соціальних зв`язків; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має законних джерел доходу.
Як вбачається з доданих до цього клопотання матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами.

Частина 2 ст. 194 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді, суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором в суді не доведено існування таких ризиків, на які він посилається, як то можливість переховування від органів досудового розслідування та/ або суду.

А ні слідчим в клопотанні, а ні прокурором в суді не наведено будь-яких переконливих доводів щодо існування вказаних ризиків, обставини, на які вони посилаються є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені.

Між тим, слідчим суддею при обранні відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу приймаються до уваги встановлені в суді обставини , а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне зареєстроване місце проживання, за яким проживає спільно із дружиною; має тісні соціальні зв`язки, є інвалідом І групи , та отримує соціальну допомогу.

Як на думку слідчого та прокурора, застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_6 неможливо, оскільки це буде суперечити меті захисту громадян і суспільства від злочинних посягань. Метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виключення можливості подальшої злочинної діяльності ОСОБА_6 .
Проте, виходячи із змісту п.3 ч.1 ст. 194 КПК України , слідчий, прокурор зобов`язані надати слідчому судді докази обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З наведеного вбачається, що позиція органу досудового розслідування з цього питання базується на загальних оцінках суспільної небезпеки проти злочинних посягань, і взагалі не підтверджена доказами, як то передбачено наведеною нормою кримінального процесуального законодавства.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором та слідчим не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

В даному конкретному випадку слідчий суддя приходить до висновку, що найбільш дієвим запобіжним заходом відносно ОСОБА_6 може бути цілодобовий домашній арешт, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Застосування такого запобіжного заходу унеможливить створення умов для підозрюваного ОСОБА_6 уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового слідства та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, відповідно до ст.9 КПК України у разі, якщо норми цього кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд вважає, що передбачена законом заборона на можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року та практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.

Також, в рішенні Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини вказує, що затримання і тримання особи під вартою допустимі не лише у випадку доведеності факту скоєння злочину та його характеру, оскільки така доведеність по собі є метою попереднього розслідування, досягнення мети якого і є тримання під вартою. Факти, що викликають підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного до засудження або, навіть, пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Так, у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» , про це ж вказується у п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

Керуючись ст. ст. 176-178, 179,181, 193,194,196, 197 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000177, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно в залі суду.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
1) не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово без дозволу слідчого, прокурора, суду;
2) з`являтися до органів досудового розслідування та суду, за першим викликом та у призначений час;
4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
5) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні;
6) здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, якщо такі є;
Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ ГУНП у Запорізькій області.
Роз`яснити відповідному структурному підрозділу Національної поліції, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і повідомити про це слідчому судді.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1