490/2605/22 03.08.2022
н/п 1-кп/490/411/2022
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
Справа № 490/2605/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 сепрня 2022 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянуваши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000112, відомості про яке внесено 29.01.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Києві, громадянин України, з середньою освітою, раніше не судимий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , призваного до лав ЗСУ Подільським РВК м.Києва 28.12.2018 року, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив службу за контрактом на посаді старшого стрільця 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), у військовому званні «старший матрос»,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

28.12.2018 громадянин України ОСОБА_4 , призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклав з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 навальний механізований полк 169 навчального центру Сухопутних військ Збройних Сил України; АДРЕСА_4 ), контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського та рядового складу строком на 3 (три) роки.
Відповідно до наказу № 108-РС (по особовому складу) від 28.12.2018 командира військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом, присвоєно військове звання «солдат» та призначено на посаду курсанта навчального механізованого взводу навчальної механізованої роти
Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо). Відтак, з 28.12.2018, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це час період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, з 17.03.2014 по теперішній час в Україні діє особливий період.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період як періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 (затверджений Законом України від 17.03.2014 № 1126-У11 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»), на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби ОСОБА_4 , достеменно було відомо, і до часу не з`явлення вчасно на службу, останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Проходячи військову службу, ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.
Так, на підставі наказу Першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України № 44-РС (по особовому складу) від 27.03.2019 солдат ОСОБА_4 , продовжуючи військову службу в умовах особливого періоду, був призначений на посаду старшого стрільця 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 79 (по стройовій частині) від 01.04.2019, солдата ОСОБА_4 з 01.04.2019 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення, а також визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, ВОС-100868М, з одночасним присвоєнням військового звання «матрос».
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № НОМЕР_4 (по особовому складу) від 03.01.2020, ОСОБА_4 присвоєно чергове військове звання «старший матрос».
Так, о 08:30 год. 13.01.2020 старший матрос ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді старшого стрільця 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , всупереч вищезазначених вимог закону, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та незаконно перебував поза її межами, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби до 06.07.2022.
06.07.2022 о 13:00 год. старший матрос ОСОБА_4 добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, та заявив про себе як про дійсного військовослужбовця військової служби за контрактом та вчинений ним злочин.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину визнав у повному обсязі та пояснив суду, що він, будучи військовослужбовцем, 13.01.2019 року не з`явився на військову службу до військової частини НОМЕР_1 через низьний морально-психологічний стан, а 06.07.2022 року добровільно прибув до ТУ ДБР розташованого у місті Миколаїв, де заявив про себе як про військовослужбовця військової служби за контрактом та вчинений ним злочин.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою провину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і ОСОБА_4 винуватий у його вчиненні, так як він, будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до положень ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, має статус УБД, а тому приходить до висновку про необхідність призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши останнього від реального його відбування із встановленням іспитового строку, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі п.1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.
Витрати на залучення експертів для проведення експертиз відсутні.
Речові докази відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 368, 370, 371, 373, 374, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді 5-х (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від реального відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, строком на 3 (три) роки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1