Справа № 352/2389/20
Провадження № 11-кп/4808/235/22
Категорія ч.1 ст.286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

представника потерпілого-адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000010 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 на вирок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку, зареєстровану та жительку АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_8 задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн моральної шкоди.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , керуючи транспортним засобом, порушила правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження за наступних обставин.

28.04.2019 близько 13:30 год. водій моторолера марки «Honda Dio» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 рухаючись проїзною частиною по вул. Галицька с. Угринів Тисменицького району правою смугою у напрямку с. Ямниця, мав намір здійснити маневр повороту ліворуч на вул. Миру у с. Угринів Тисменицького району. Під час руху, увімкнувши лівий покажчик повороту ОСОБА_11 перестроївся у ліву смугу руху і подолавши певну відстань почав зупинятися в місці, де подвійна суцільна лінія дорожньої розмітки 1.3 переривалася, що дозволяло, у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України, виконання вказаного маневру.

Дана ділянка дороги призначена для руху в двох протилежних напрямках, має по дві смуги для руху в кожному напрямку, асфальтована, без вибоїн, зустрічні потоки транспортних засобів розділені між собою подвійною суцільною лінією дорожньої розмітки 1.3 ПДР України.

В той час в попутному напрямку, позаду моторолера марки «Honda Dio» реєстраційний номер НОМЕР_1 , керуючи автомобілем марки «Renault Logan 90K» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухалася водій ОСОБА_8 .

Під час руху водій ОСОБА_8 проявила неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, своєчасно не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не дотрималася безпечної дистанції, унаслідок чого вчинила зіткнення із задньою частиною моторолера марки «Honda Dio» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який із увімкненим покажчиком лівого повороту, зменшив свою швидкість для виконання маневру повороту ліворуч.

При цьому ОСОБА_8 порушила вимоги ПДР України, а саме:

п. 2.3.б, д) який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 12.1 відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.3 згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 13.1 згідно якого, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

У результаті порушення водієм ОСОБА_8 ПДР України трапилася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої водій моторолера марки «Honda Dio» ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозково-лицевої травми з забоєм головного мозку легкого ступеня, множинними переломами скроневого відростка лівої виличної кістки із вдавленням, переломом орбітальної частини решітчастої кістки зліва, переломом кісток носа, переломом стінок гайморової пазухи, підкон`юктивальним крововиливом лівого ока, раною в ділянці верхньої повіки лівого ока, раною в ділянці верхньої губи, яка ускладнилася двобічним гематосинусом, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я, і не є небезпечними в момент спричинення.

Не погодившись з вироком суду, захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 та представник потерпілого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просила вирок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2022 року скасувати, провадження у даній справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості та вичерпанням можливості їх отримати. В задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції взяв до уваги докази, які фактично містять істотні суперечності між собою і свідчать про не проведення ефективного, своєчасного та повного досудового розслідування даного кримінального провадження, при відсутності достатніх, достовірних та належних доказів доведеності вини обвинуваченої та самої події злочину, і виходив з необґрунтованих припущень та висновків, які суперечать ст. 62 Конституції України.

Зокрема, сторона захисту вказує на наступні грубі порушення допущені органом досудового розслідування:

- досудове розслідування в даному кримінальному провадженні розпочато тільки через 39 днів після того як відбулась ДТП;

- не проведено такі слідчі дії як огляд місця події (з метою фіксації існуючої дорожньої обстановки, наявності розмітки, дорожніх знаків), огляд транспортних засобів, які були часниками ДТП (з метою фіксації їх технічного стану та пошкоджень). При цьому жоден з транспортних засобів не був визнаний речовим доказом і не був вилучений слідчим з метою такого огляду та здійснення фіксації їхнього технічного стану та пошкоджень та забезпечення їх збереженості для дослідження експертами;

- не встановлено і не допитано жодного можливого свідка, не вилучено запис нагрудної камери патрульного поліцейського Тисменицького ВП ГУНП ОСОБА_12 , який оформляв протокол про адміністративне правопорушення від 28.04.2019 р. серії ДПР 18 №051626, з якого можна було б достеменно встановити наслідки ДТП та провести необхідні експертні дослідження;

- постановою від 18.11.2019 року, тобто більш як через пів року з моменту ДТП, слідчий призначив судову інженерно-транспортну експертизу, в якій вказує, що експертам надається можливість оглянути автомобіль «Renault Logan 90K» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Однак, при цьому слідчий не повідомив ОСОБА_8 про необхідність надання її автомобіля для огляду експерту, не викликав її, та на час проведення експертизи їй взагалі не було відомо про наявність кримінального провадження щодо неї. В результаті, 21.01.2020 року судовий експерт оформив повідомлення про неможливість проведення судової експертизи в зв`язку з ненаданням відповіді на клопотання про забезпечення огляду транспортного засобу. При цьому, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в матеріалах провадження відсутні докази щодо технічного стану автомобіля «Renault» на момент ДТП, і цей автомобіль взагалі не був оглянутий ні слідчим, ні судовим експертом, ні судом;

- аналогічно, більш як через пів року з моменту ДТП, постановою від 18.11.2019 року слідчий призначив судову інженерно-транспортну експертизу моторолера «Honda Dio» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Так, відповідно до висновку судового експерта від 23.01.2020 року №СЕ-19/109/26-831ІТ/19, у моторолера (який знаходився у ОСОБА_11 , при відсутності інформації щодо збереження його стану, який був на момент ДТП) робоча гальмівна система знаходилась у стані часткової відмови, рульове керування знаходилось у працездатному стані. Проте, чи моторолер знаходився у справному стані на момент ДТП стверджувати не може, оскільки проводив огляд на момент представлення транспортного засобу, однак, вказав, що дані ушкодження утворилися внаслідок ДТП. При цьому суд відмовив стороні захисту в долученні фотографій з місця ДТП, зроблених ОСОБА_8 одразу після ДТП, мотивуючи тим, що невідомо чи існували такі пошкодження на дату ДТП;

- 21.08.2020 року слідчим за участю потерпілого ОСОБА_11 та без участі ОСОБА_8 складено протокол слідчого експерименту. В зв`язку з цим, стороною захисту було подано суду клопотання про визнання цього протоколу недопустимим доказом, проте суд відхилив його. Разом з тим, захисник звертає увагу на те, що в протоколі експерименту від 21.08.2020 року відсутні будь-які вимірювання за допомогою секундоміру, в процесі експерименту не задіяні ті самі або подібні транспортні засоби, зафіксовані показання потерпілого на місці події, і проводились вимірювання відстаней, на які вказував потерпілий. При цьому, не було встановлено яка була швидкість транспортного засобу ОСОБА_8 на момент ДТП в чи мала вона можливість уникнути зіткнення транспортних засобів.

Захисник зазначає, що суд не звернув увагу на те, що в іншому висновку експерта від 28.09.2020 року №СЕ/19/109/13/3-665ІТ/20, експерт взагалі не вказує на пошкодження гальмівного механізму на передньому колесі, яке це встановлено у висновку №СЕ-19/109/26-831ІТ/19. Водночас, судовий експерт безпосередньо не оглядав жоден транспортний засіб, а використав фотографії, які не вилучались слідчим ні в ОСОБА_8 , ні у ОСОБА_11 , жодних процесуальних документів, які б свідчили про дотримання стороною обвинувачення порядку збирання доказів, передбаченого ст. 93 КПК України, в матеріалах провадження немає. І під час допиту в суді, судовий експерт ОСОБА_13 визнав, що він безпосередньо не оглядав транспортні засоби і не зміг пояснити, який саме фотоілюстративний матеріал він використовував при проведенні дослідження. Таким чином, не встановлено механізму пошкодження гальмівної системи переднього лівого колеса моторолеру.

Також поза увагою суду залишилось те, що висновок експерта від 29.09.2020 року №СЕ-19/109/13/3-666ІТ/20 (експертиза обставин і механізму ДТП), яким в основному обґрунтовану вину ОСОБА_8 , не ґрунтується на жодних об`єктивних даних та суперечить іншим доказам, наявним в матеріалах справи. Зокрема, судом не надано належної оцінки тому, що судовий експерт ОСОБА_14 : зробив висновок виключно на підставі копії протоколу про проведення слідчого експерименту від 21.08.2021 року; виходив із завідомо неправдивої інформації про те, що на місці події слідів гальмування автомобіля Рено не зафіксовано, хоча сліди гальмування зазначені в схемі ДТП (а.с. 138 т.1); виходив з неправильних вихідних даних щодо завантаженості автомобіля Рено (хоча на час ДТП в ньому були два мішки з цементом); відповідаючи на питання щодо оцінки дій ОСОБА_11 з технічної точки зору, не зазначив, що той відповідно до п.10.4 ПДР, повинен був завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, допустивши вибіркове цитування ч.2 цього пункту; у формулі розрахунку відстані, на якій міг перебувати автомобіль Рено від мопеда, судовий експерт застосував швидкість мопеда 30 км/год, хоча в протоколі слідчого експерименту зазначена інша його швидкість 20 км/год, що істотно впливає на правильність розрахунку; для визначення умови наявності у водія автомобіля марки Рено технічної можливості запобігти зіткненню, підставив у формулу розрахунку невірні та неперевірені дані (Т), (Sa), (Sm), в результаті чого отримав діапазон значень від 9,59 та 9,41 м і на підставі цього дійшов висновку, що ОСОБА_8 , рухаючись із максимально допустимою на даній ділянці дороги швидкістю, мала технічну можливість уникнути зіткнення із мопедом марки Хонда Леад, реєстраційний номер НОМЕР_3 . При цьому, в обвинувальному акті та протоколі про адміністративне правопорушення зазначено іншу марку мопеда; за відсутності даних експериментальних заїздів транспортними засобами, судовий експерт застосував показник t1 нормативний ситуаційний час реакції водія автомобіля, не маючи даних дійсного часу реакції конкретного водія ОСОБА_8 , тобто виходив не з фактичних вихідних даних, а нормативних. При цьому, вдався до розрахунку зупиночного шляху автомобіля Рено, який становить від 32,33 до 31,22м, в залежності від коефіцієнту зчеплення, який розраховує як різницю між відстанню 185,27 м, визначеною ним неправильно і відстанню 111,20 м, яку вказав потерпілий. В результаті таких розрахунків судовий експерт дійшов висновку, що водій мопеда ОСОБА_11 в даній дорожній ситуації не створював небезпеку для руху водію автомобіля марки Рено ОСОБА_8 і вважав, що остання діяла всупереч вимогам п.13.1 ПДР, застосувавши екстрене гальмування.

Разом з тим, суд першої інстанції, беручи до уваги як доказ висновок експерта ОСОБА_14 від 29.09.2020 року №СЕ-19/109/13/3-666ІТ/20, одночасно взяв до уваги інший висновок судового експерта ОСОБА_15 від 08.02.2022 року №2519/21-28/658/22-28, в якому вказано, що надати відповідь на питання чотири чи мав водій автомобіля марки Рено ОСОБА_8 технічну можливість уникнути зіткнення з мопедом марки Хонда під керуванням ОСОБА_16 з моменту виникнення небезпеки для руху зміни руху мопедом, в дослідженні не надається можливим у зв`язку з відсутністю двох величин часу існування перешкоди та відстані, яку подолав загальмований транспортний засіб марки Рено після зіткнення до зупинки. Відсутні такі дані і в протоколі слідчого експерименту від 21.08.2020 року. Тобто, суд, всупереч висновкам Верховного суду, наведеним в Постанові від 24.03.2020 року у справі №130/720/17 не встановив чи була наявна у водія ОСОБА_8 технічна можливість уникнути негативного наслідку, виходячи з сукупності доказів, наявних в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, поза увагою суду залишилось те, що визначення в протоколі слідчого експерименту від 21.08.2020 року відстані щодо місця зіткнення відносно суцільної подвійної лінії дорожньої розмітки складає 1,0 м, що не відповідає висновку експерта року №СЕ/19/109/13/3-665ІТ/20 від 28.09.2020, з якого випливає, що на момент зіткнення мопед знаходився з правої передньої сторони автомобіля, під певним кутом, в результаті чого отримав пошкодження гальмівної системи зліва збоку, а також пошкодження бокових лівої задньої та нижньої облицювальних панелей, і на момент зіткнення відстань від подвійної суцільної лінії становила відстань не менше ширини автомобіля Рено. На це вказано і у висновку судового експерта ОСОБА_15 від 08.02.2022 року №2519/21-28/658/22-28. Вказана обставина мала бути досліджена судом, оскільки питання чи дотримано водієм ОСОБА_11 ПДР при виконанні маневру перестроювання, має істотне значення в контексті встановлення причин ДТП, яка трапилась 28.04.2019 року.

Не погоджується захисник з висновками суду першої інстанції про те, що поведінка ОСОБА_8 ставить під сумнів добросовісність користування належними їй процесуальними правами та неухильність виконання процесуальних обов`язків, з огляду на те, що ОСОБА_8 ходом досудового розслідування в слідчого жодного разу не цікавилась, її захисник виключно повідомляв її про затягування самим же слідчим, а також, що ОСОБА_8 з невідомих причин відмовилась від отримання підозри у даному провадженні. Захисник стверджує, що ОСОБА_8 набула процесуального статусу підозрюваної тільки 22.10.2020 року, а до того не мала жодної процесуальної можливості «цікавитись» ходом досудового розслідування, при цьому слідчий жодного разу не викликав її в порядку ст. 135 КПК України. Водночас, звертає увагу суду на те, що всі висновки судових експертиз (крім висновку судового експерта від 08.02.2022 року №2519/21-28/658/22-28) були складені до того як ОСОБА_8 стала підозрюваною, що свідчить про істотне порушення її права на захист.

Представник потерпілого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 просив вирок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2022 року відносно ОСОБА_8 частково змінити та стягнути з неї в рахунок відшкодування завданої її діями шкоди, грошові кошти у сумі 86922 грн. 87 коп., з яких матеріальна шкода 16922 грн. 55 коп., моральна шкода 70000 грн. 00 коп.

Вважає, що суд першої інстанції неповно, не об`єктивно і неналежно оцінив докази зібрані на підтвердження заявленого цивільного позову до обвинуваченої та необґрунтовано відмовив у його задоволенні. Зауважує, що обвинувачена ОСОБА_8 , ні в ході досудового розслідування, ні при судовому розгляді даної справи не подавала жодних письмових доказів, заперечень, відзивів щодо заявленого до неї цивільного позову потерпілим, не заявляла про наявність в неї страхового полісу. При цьому не заявляла клопотань про залучення до цивільної відповідальності третьої сторони, достовірно знаючи про таку можливість протягом всього досудового і судового розгляду справи. Крім того звертає увагу на те, що фактичного розгляду цивільного позову потерпілого та доданих до нього матеріалів, у ході судового розгляду в суд першої інстанції проведено не було. Вважає, що суд поверхово визначив розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як людині похилого віку, що має ряд тяжких хронічних захворювань, перебіг яких загострився через невиправдано затягнені процесуальні строки розгляду даної справи, що безпосередньо пов`язані із зловживанням процесуальними правами обвинуваченою ОСОБА_8 .

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали вимоги своєї апеляційної скарги, просили залишити без задоволення апеляційну скаргу представника потерпілого;

- представник потерпілого адвокат ОСОБА_10 підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника обвинуваченої;

- прокурор заперечив проти задоволення апеляційних скарг захисника обвинуваченої та представника потерпілого, просив вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У ч.1 ст.91 КПК України наведено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.

Обґрунтованість судового рішення, означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному проваджені.

Мотивувальна частина вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини та його мотивів.

Обґрунтування обвинувачення, це не перелік доказів наданих органами досудового розслідування, це аналіз усіх зібраних у провадження доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, обвинуваченого, у висновках експертів та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення.

Суд зобов`язаний саме після всебічного, повного і об`єктивного розгляду, дати оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності для ухвалення обвинувального вироку.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (Справа "Салов проти України").

Необхідно звернути увагу на те, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст.368 КПК України, а досягнення правосуддя, в зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Відсутність належної мотивації висновків суду призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження вироку суду, а суд вищої інстанції переглянути його.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, на думку колегії суддів, не дотримався.

Так, зі змісту пояснень обвинуваченої ОСОБА_8 вбачається, що в момент зіткнення транспортних засобів водій скутера несподівано виїхав на її смугу руху, виконуючи поворот ліворуч, у зв`язку з чим вона негайно застосувала екстрене гальмування, але не змогла відвернути зіткнення транспортних засобів у зв`язку з відсутністю технічної можливості.

Таким чином, зі змісту пояснень обвинуваченої ОСОБА_8 вбачається, що саме водій ОСОБА_11 , керуючи транспортним засобом марки «Honda Dio» реєстраційний номер НОМЕР_1 , створив аварійну ситуацію, оскільки розпочав виконувати поворот ліворуч з крайньої правої смуги руху та раптово виїхав на ліву смугу руху, створивши перешкоду для подальшого руху транспортного засобу марки «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не навів переконливі докази на спростування вищевказаних доводів обвинуваченої ОСОБА_8 , не надав належну оцінку сукупності досліджених доказі та обґрунтовуючи доведеність вини обвинуваченої, послався на суперечливі докази, які підтверджують взаємовиключні факти та не дозволяють встановити реальні обставини дорожньо-транспортної пригоди.

Так, суд першої інстанції послався на показання ОСОБА_11 , відповідно до яких він, переконавшись у безпечності виконання маневру, перестроївся у ліву смугу руху протягом 1-2 с., і рухався в лівій смузі руху зі швидкістю 20 км/год в напрямку с. Ямниця на відстані 0,8-1,0 м від суцільної лінії розмітки аж до того як відчув удар (а.с. 96-99, т.1).

Разом з тим, в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_11 дав інші пояснення, згідно яких 28.04.2019 він рухався на скутері «Honda Dio» реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїзною частиною по вул. Галицька у напрямку с. Ямниця. Зазначив, що попередньо ввімкнувши покажчик повороту та пропустивши зустрічні транспортні засоби, мав намір здійснити поворот праворуч. Однак, відчув удар ззаду і його відкинуло на чималу відстань.

Таким чином, зі змісту пояснень потерпілого вбачається, що в момент зіткнення транспортних засобів транспортний засіб під його керування не рухався і він певний час пропускав зустрічні транспортні засоби, щоб здійснити поворот ліворуч.

Вказані обставини суперечать висновкам суду щодо фактичних обставин дорожньо- транспортної пригоди, оскільки судом було встановлено, що в момент зіткнення транспортних засобів, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_11 продовжував рухатись.

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вищевказані показання потерпілого суперечать схемі дорожньо-транспортної пригоди та висновку експерта №СЕ-19/109/13/3-665ІТ/220 від 28.09.2020, відповідно до якого зіткнення автомобіля марки «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 та скутера марки «Honda Dio» реєстраційний номер НОМЕР_1 відбулося на лівій смузі призначеній для руху в напрямку до м. Галич та відносно елементів дороги знаходиться у повздовжньому напрямку в місці, що дещо передує ділянці осипу, а у поперечному в межах переміщення автомобіля марки «Renault Logan» зафіксованого слідами гальмування його коліс. Форма, характер і напрямок утворення пошкоджень на транспортних засобах вказують на те, що при первинному контактуванні автомобіль «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 своїм бампером, декоративною решіткою та капотом у передній правій частині контактував із скутером марки «Honda Dio» реєстраційний номер НОМЕР_1 в районі лівої задньої та нижньої облицювальних панелей (а.с.103-106, т.1);

Зокрема, висновки вищевказаної експертизи, на яку послався в своїй мотивувальній частині суд першої інстанції, свідчать про те, що під час зіткнення транспортних засобів, транспортний засіб марки «Honda Dio» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходився під певним кутом до транспортного засобу марки «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 , таким чином, що легковий автомобіль контактував своєю передньою правою частиною із лівою задньою частиною скутера.

Вищевказані висновки суперечать письмовим поясненням потерпілого ОСОБА_11 про те, що він рухався на відстані 0,8-1,0 м від суцільної лінії розмітки аж до того як відчув удар та його поясненням в суді першої інстанції стосовно того, що він зупинився на лівій смузі руху для здійснення повороту ліворуч та пропускав зустрічні транспортні засоби.

Разом з тим, висновки вищевказаної експертизи узгоджуються із показаннями обвинуваченої ОСОБА_8 , яка стверджувала, що в момент зіткнення транспортних засобів водій скутера розпочав виконувати поворот ліворуч з крайньої правої смуги руху та раптово виїхав на ліву смугу руху, внаслідок чого відбулась дорожньо-транспортна пригода під час якої її транспортний засіб контактував своєї передньою правою частиною із лівою стороною скутера.

Зі змісту матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою заступника начальника слідчого відділення Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_17 від 18.11.2019 року було призначено судову експертизу для вирішення питання, де саме відносно елементів дороги відбулось зіткнення транспортних засобів та під яким кутом знаходились повздовжні осі транспортних засобів у момент первинного контактування.

Колегія суддів вважає, що встановлення місця зіткнення транспортних засобів та їх розташування в момент зіткнення має істотне значення для встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди та висновку про доведеність вини обвинуваченої у вчиненні правопорушення.

Однак, відповідно до повідомлення про неможливість проведення експертизи від 21.01.2020 року, яке було складено експертом ОСОБА_18 , проведення вищевказаної експертизи виявилось неможливим у зв`язку з тим, що експерту не було забезпечено можливість огляду транспортних засобів та дослідження матеріалів кримінального провадження.

Вищевказані дії органу досудового слідства свідчать про те, що сторона обвинувачення намагалась приймати відповідні заходи для перевірки доводів ОСОБА_8 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, однак в подальшому з невідомих суду причин відмовилась від встановлення обставин, які мають істотне значення доля розгляду вищевказаного кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки сукупності досліджених доказів та не обґрунтував, чому він приймає до уваги пояснення потерпілого ОСОБА_11 і не приймає доводи обвинуваченої ОСОБА_8 .

Суд першої інстанції не вказав які докази свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода утворилась саме за обставин, які вказані в обвинувальному акті та які докази свідчать про те, що дії водія ОСОБА_8 не відповідали вимогам ПДР України та знаходяться у прямому причинному зв`язку із наслідками події.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що під аварійною обстановкою необхідно розуміти ситуацію, за якої інші учасники дорожнього руху були змушені різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не перевірив та не навів обґрунтовані переконливі доводи, які спростовують твердження обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що саме водій ОСОБА_11 створив аварійну ситуацію, оскільки, керуючи транспортним засобом марки «Honda Dio» реєстраційний номер НОМЕР_1 , розпочав виконувати поворот ліворуч з крайньої правої смуги руху та раптово виїхав на ліву смугу руху, створивши їй перешкоду для подальшого руху транспортного засобу, внаслідок чого вона була змушена застосувати екстрене гальмування, однак не змогла відвернути дорожньо-транспортну пригоду.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції належним чином не перевірені обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, та які, відповідно до ст. 91 КПК України, входять до предмету доказування, і допущені такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Статтею 409 КПК України встановлено, що однією із підстав для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, якими за змістом ч. 1 ст. 412 КПК України є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, апеляційний суд не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд не повинен підміняти собою суд першої інстанції, оскільки повне скасування судового рішення та необхідність проведення нового судового розгляду іншим неупередженим складом суду свідчить саме про необхідність призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що призначення нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції зможе найбільш повно та ефективно забезпечити змагальність процесу, реалізацію сторонами їх прав та виконання обов`язків, дозволить повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення та перевірити доводи сторін.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а вирок суду необхідно скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. При цьому, у зв`язку із скасуванням вироку, судом апеляційної інстанції не перевіряються апеляційні доводи представника потерпілого, однак, його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки в ній оспорюється законність прийнятого рішення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2022 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_19