Справа № 462/7361/21
провадження 1-кп/462/208/22
У Х В А Л А

29 квітня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадження Залізничного районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000190 від 27.09.2021 року, відносно ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засідання прокурор заявив клопотання про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного обвинуваченому, посилаючись на те, що ризики ухилення обвинуваченого від суду не усунуті, строк дії запобіжного заходу спливає, розгляд справи відкладається. Просив врахувати, що обвинуваченому раніш була обрана міра запобіжного заходу, не пов`язана з позбавленням волі, однак обвинуваченим були порушені її умови.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти клопотання прокурора, просив застосувати до нього міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що заявлені прокурором ризики нічим не підтверджуються, просив обрати міру запобіжного заходу обвинуваченому у виді домашнього арешту, враховуючі наявність в нього постійного місця проживання.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України застосування запобіжного заходу здійснюється з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також спробам незаконно переховуватись від органів досудового розслідування, та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити його.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, майновий стан, тощо.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу. Суд враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості над повагою до особистої свободи.
Суд дійшов висновку, що оскільки з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, та обвинуваченим порушувався раніш обраний запобіжний захід йому у виді домашнього арешту та двомісячний строк тримання під вартою закінчується, в цілях запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України, вважає за доцільним продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою строком на 60 діб, а саме до 27 червня 2022 року включно.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 177, 183, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, до 27 червня 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1