Єдиний унікальний номер 341/1967/18
Номер провадження 1-кп/341/19/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2018 під № 0000238, в частині обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, громадянина України, згідно з статтею 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 296 КК України.
встановив:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 296 КК України, зокрема у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Серед іншого, відповідно до змісту обвинувального акта 30.07.2018 приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_4 приїхав в кафе «Каліфорнія», що знаходиться по вул. Нова, 15-А, в м. Бурштині, на автомобілі марки «Мерседес», для того щоб з`ясувати відносини між власником вказаного заладу ОСОБА_6 з приводу висловлених ним раніше погроз. Приїхавши до закладу, обвинувачений зайшов всередину приміщення, пригрозив фізичною розправою бармену ОСОБА_7 , яка у той час сиділа за одним із столиків всередині приміщення, та почав вимагати, щоб вона зателефонувала до ОСОБА_6 і повідомила, що він очікує на нього у кафе.

ОСОБА_7 зателефонувала до потерпілого, який у той час перебував за місцем свого проживання в м. Бурштині та повідомила останнього, що в приміщенні кафе знаходиться ОСОБА_4 , який бажає, щоб він прибув до кафе для вирішення спірного питання. Проте ОСОБА_6 відмовився спілкуватись з обвинуваченим та приїзджати до приміщення кафе.

Під час спілкування ОСОБА_7 з ОСОБА_6 , обвинувачений вийшов на вулицю, а коли повернувся назад і дізнався, що потерпілий не бажає з ним спілкуватись, у грубій формі, поєднаній із вживанням нецензурної лексики, почав вимагати у ОСОБА_7 , щоб вона вдруге зателефонувала до власника кафе. Однак, не бажаючи конфліктувати із ОСОБА_4 , ОСОБА_7 знову взяла у руки мобільний телефон марки «Nokia» та почала телефонувати до потерпілого.

Коли обвинувачений почув, що ОСОБА_7 розмовляє з ОСОБА_6 у грубій формі, поєднаній із вживанням нецензурних слів, почав вимагати у дівчини, щоб вона дала йому мобільний телефон. Проте остання відмовилась, вказавши, що телефон є власністю закладу і, вона сама поговорить з власником кафе.

Цієї ж ночі приблизно о 2 годин 00 хвилин ОСОБА_4 , знаючи, що ОСОБА_6 приїхав до свого розважального закладу та знаходиться всередині приміщення, на автомобілі марки «Мерседес» під`їхав до кафе «Каліфорнія».

Обвинувачений вийшов з автомобіля та попрямував до потерпілого, який у той час знаходився на вулиці, неподалік одного із входів до кафе. Використовуючи цю обстановку як малозначний привід для вчинення своїх хуліганських дій, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, безпричинно, з хуліганських спонукань, намагався нанести ОСОБА_6 декілька ударів руками та ногами у різні ділянки тіла. Захищаючись та намагаючись уникнути конфлікту, потерпілий повернувся до приміщення кухні, при цьому застосував до обвинуваченого наявний у нього балончик зі сльозоточивим газом. У свою чергу ОСОБА_4 , не бажаючи припиняти свої протиправні дії, попрямував за ОСОБА_6 , та намагаючись самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб та відчувати безкарність своїх дій, безпричинно, з хуліганських спонукань, маючи намір заподіяти потерпілому тілесні ушкодження, в присутності працівників кафе, взяв стілець, який знаходився поруч зі входом у приміщення кухні, та намагався умисно нанести ним удар ОСОБА_6 . Проте останній, захищаючись, прикрився лівою рукою, в результаті чого потерпілий отримав тілесне ушкодження у вигляді синця у ділянці лівої кисті, яке відповідно до висновку експерта від 20.09.2018 № 90 відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Заподіявши потерпілому тілесні ушкодження, обвинувачений продовжив свої хуліганські дії, усвідомлюючи, що перебуває у громадському місці та бажаючи настання шкідливих наслідків щодо майна останнього, діючи з особливою зухвалістю, підняв із землі декілька каменів і в присутності сторонніх осіб по черзі умисно кинув їх у рекламний щит та розбив його, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на суму 10629,94 грн. Надалі обвинувачений припинив свої протиправні дії та поїхав з кафе у невідомому напрямку.

Описані дії ОСОБА_4 органи досудового розслідування кваліфікували за частиною 1 статті 296 КК України, а саме як умисні дії, які виразились у вчиненні хуліганства, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 через канцелярію суду подала клопотання про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за частиною 1 статті 296 КК України та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Клопотання обґрунтоване тим, що на цей час закінчився трьохрічний строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності після вчинення відповідного діяння.

У судовому засіданні захисник та обвинувачений клопотання підтримали, просили таке задовольнити.

При цьому обвинувачений підтвердив надані під час допиту показання щодо визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 щодо задоволення клопотання не заперечив. Зазначив, що наявні правові підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки з дня вчинення відповідного діяння минуло більше трьох років.

Потерпілий у судовому засіданні також не заперечив щодо закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 за частиною першою статті 296 КК України.

Надаючи правову оцінку клопотанню сторони захисту, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 12 КК України (у редакції, чинній на час вчинення відповідного діяння), злочин, передбачений частиною 1 статті 296 КК України, був злочином, за який було передбачено покарання у виді штрафу від п`ятисот до тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років. Тобто, діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , кваліфіковано як злочин невеликої тяжкості.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 КК України (у редакції, чинній на час вчинення відповідного діяння) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості.

Нормами чинної редакції статті 12 КК України встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 296 КК України, є кримінальним проступок.

Так само, відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Таким чином, строки давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 296 КК України минули 30 липня 2021 року.

Дотримання умов, передбачених частинами 13 статті 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, відсутні правові перешкоди щодо звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини 4 статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за частиною першою статті 296 КК України, оскільки з часу вчинення відповідного діяння минуло більше трьох років.

Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_6 цивільного позову, суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема статтею 129 КПК України установлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Ураховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

При цьому, цивільний позов пред`явлено у межах кримінального провадження, яке продовжує розглядатися в частині обвинувачення ОСОБА_4 за частиною другою статті 186 КК України.

Закриття кримінального провадження на підставі статті 49 КК України не є реабілітуючою підставою та не звільняє ОСОБА_4 від цивільного обов`язку відшкодувати матеріальну та/чи моральну шкоду, завдану діянням, кваліфікованим за ч. 1 ст. 296 КК України.

Таким чином, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296 КК України, суд вважає за необхідне продовжити розгляд заявленого потерпілим ОСОБА_6 цивільного позову про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди у межах цього кримінального провадження.

При цьому, на переконання суду, залишення цивільного позову без розгляду з підстав закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 296 КК України і роз`яснення потерпілому права пред`явити його в порядку цивільного судочинства може розцінюватись як надмірний формалізм та обмеження ОСОБА_6 у доступі до правосуддя і захисті його майнових прав.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 49, 296 КК України, статтями 284, 286, 372, 395 КПК України, суд

постановив:
Клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 296 КК України на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 296 КК України на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження від 30.07.2018 № 0000238 в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 296 КК України, закрити.

Ухвалу може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

СуддяОСОБА_8