Справа №:755/8758/22
Провадження №: 1-кс/755/1679/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2022 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001906 від 08 вересня 2022 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України,
в с т а н о в и л а :
прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчої судді з клопотанням про арешт транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу та ключі від нього, які вилучено під час огляду місця події від 07 вересня 2022 року за адресою: м. Київ, вул. П. Усенка, 8.
Клопотання мотивовано тим, що до Дніпровського УП ГНУП у м. Києві надійшов рапорт працівника поліції про те, що 07 вересня 2022 року за адресою: м. Київ, вул. П. Усенка, 8, було виявлено транспортний засіб марки «Шевроле Авео», н/з НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , під час перевірки якого встановлено, що номер двигуна даного транспортного засобу знищено в кустарних умовах.
Під час проведення огляду місця події від 07 вересня 2022 року виявлено транспортний засіб марки «Шевроле Авео», н/з НОМЕР_1 , біля якого знаходилась ОСОБА_4 .
У подальшому під час огляду місця події старшим дізнавачем ОСОБА_5 вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Шевроле Авео», н/з НОМЕР_1 , яке поміщено до спеціально пакету WAR1221625, ключі від даного автомобіля поміщено до спеціального пакету WAR1221627, транспортний засіб марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 вилучено та поміщено на штраф майданчик за адресою: м. Київ, вул. Хоткевича, 20Б, який опечатано печатками «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві» з підписами понятих.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 07 вересня 2022 року, який було проведено за адресою: м. Київ, вул. П. Усенка, 8, під якого оглянуто транспортний засіб та дізнавачем Дніпровського УП ГУНП у м. Києві встановлено, що номер двигуна транспортного засобу марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , знищено кустарним шляхом.
Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_6 , який працює судовим експертом у Територіальному сервісному центрі МВС України, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. П. Усенка, який проводив огляд транспортного засобу марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , в процесі огляду було встановлено, що на вищезазначеному автомобілі містяться ознаки знищення номера двигуна кустарним способом за допомогою абразивних матеріалів.
Постановою старшого дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 08 вересня 2022 року вилучені свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Шевроле Авео», н/з НОМЕР_1 , ключі від даного автомобіля та транспортний засіб марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 визнано речовими доказом.
За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження № 0001906 від 08 вересня 2022 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України, про що внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав у ньому наведених та просив задовольнити.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 пояснила, що автомобіль купувала в авто салоні, а декілька років тому на СТО ремонтувала двигун. Можливо тобі його і замінили, їй про це невідомо. Просила залишити автомобіль у користуванні, зобов`язалась надати його на експертизу.

Слідча суддя, ознайомившись з клопотанням, вислухавши думку прокурора, третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, дослідивши матеріали, яким обґрунтовується клопотання, дійшла такого висновку.

Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
07 вересня 2022 року старшим дізнавачем ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 за адресою м. Київ, вул. П. Усенка, 8, проведено огляд місця події в присутності понятих та ОСОБА_4 , під час якого виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Шевроле Авео», н/з НОМЕР_1 , ключі від даного автомобіля та транспортний засіб марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу..
Ст. 98 КПК України визначеною, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням дізнавача, яке відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.
Постановою старшого дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 08 вересня 2022 року вилучені свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Шевроле Авео», н/з НОМЕР_1 , ключі від даного автомобіля та транспортний засіб марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 визнано речовими доказом.

Таким чином, слідча суддя приходить до висновку, що вищезазначений транспортний засіб, свідоцтво та ключі до нього, які були вилучені 07 вересня 2022 року під час огляду місця події є тимчасово вилученим майном, а тому з урахуванням наведених прокурором підстав на зазначене майно може бути накладений арешт на підставі ст. 170 КПК України, так як існує сукупність розумних підозр вважати, що дані речі мають значення доказів вчинення злочину, а отже з метою збереження доказів від відчуження.

За таких обставин, слідча суддя враховує правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження і приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб.
Щодо вимог прокурора про заборону користування та розпорядження вилученим майном, то враховуючи положення ст. 131-132, 170-173 КПК України, наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, а також забезпечуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідча суддя вважає за необхідне у задоволені клопотання в частині заборони користування та розпорядження відмовити.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.
Аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).
У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. The United Kingdom), п. 50, Series A № 98).
Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Взявши до уваги вищевикладене, кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 26, 40, 100, 167, 168, 170-173, 175, 208, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідча суддя
п о с т а н о в и л а :
клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду місця події від 07 вересня 2022 року за адресою: м. Київ, вул. П. Усенка, 8, майно, а саме транспортний засіб автомобіль марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля, заборонивши їх відчуження.
У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 12 год 00 хв 20 вересня 2022 року.
Слідча суддя: ОСОБА_1