Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/2678/19
Провадження №1-кп/523/315/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2022 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

представників потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000507 від 26.07.2018р. року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селище Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, 2008р.н., працюючого водієм, в силу ст.89 КК України не маючого судимості.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, -

Встановив:

26.06.2018 року приблизно о 11:44 годині, ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz 609D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ходова частина якого, а саме передні колеса, задні праві колеса та заднє ліве внутрішнє колесо мали невідповідність п.п.31.1, 31.4, 31.4.5а), б) ПДР України, що виразилося у недостатній висоті малюнка протектора шин, а висота малюнка шини протектора зовнішнього правого колеса мала оголені ділянки корду колеса з частковим пошкодженням цього корду, рухаючись при достатній видимості по сухому дорожньому покриттю автодороги «Об`їзд міста Одеси», де організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі руху в протилежних напрямках, що розділені суцільною лінією дорожньою розмітки, з боку вул. Лиманна в напрямку вул. Соляна у м. Одесі, порушуючи у сукупності вимоги п.п. 10.1, 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме діючи самовпевнено, будучи неуважним, не врахувавши зміну дорожньої обстановки під час здійснення маневру перестроювання, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також особливості вантажу, який він перевозив, наближаючись до розташованого ліворуч за ходом руху будинку №7, розташованому по вул. 55-а Лінія у м. Одесі, де в попутному напрямку рухався щільний потік автомобілів, швидкість руху яких була меншою ніж швидкість руху керованого ним автомобілю, не впорався з керованим ним транспортним засобом, змінивши напрямок руху ліворуч, перетнув суцільну лінію - горизонтальну дорожню розмітку 1.1 ПДР України, виїхавши на ліве узбіччя, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 .

В результаті дорожньо - транспортної пригоди відповідно висновку судово-медичної експертизи за №50 (422) від 21.07.2018р. потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді саден голови, крововиливів в м`які тканини голови, переломів кісток черепу, крововиливу під м`які мозкові оболонки, забою мозку, закритої травми тулуба у вигляді переломів правих ребер, крововиливів під плевру воріт легенів, закритих переломів кісток таза, крижи, садна верхніх кінцівок, сині нижніх кінцівок, крововиливів м`які тканини ніжних кінцівок. Смерть ОСОБА_9 знаходиться у прямому причинному зв`язку з закритою черепно-мозковою травмою у вигляді переломів кісток черепа, забою мозку, крововиливів під оболонками мозку, отриманими в результаті ДТП, що призвело до набряку мозку та настання смерті.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 висловив суперечливу позицію щодо визнання своєї вини, не заперечуючи самого факту наїзду на потерпілу ОСОБА_9 , при цьому не визнаючи своєї провини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті та пояснив, що 26.06.2018 року на автомобілі «Mercedes-Benz 609D» реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по Об`їзній дорозі зі сторони сел. Котовського в сторону 2 Столбів у м. Одесі. Було приблизно о 11:30 години, попереду нього повільно рухалася колона машин, коли різко колона зупинилися, він екстрено натиснув на гальма, але педаль гальма провалилася, подивившись в сторони, побачив, що праве узбіччя було зайняте, там знаходилися автомобілі, люди, попереду стояли машини, була вільна зустрічна полоса, прийнявши рішення, різко виїхав на зустрічну полосу, в цей момент несподівано лопнуло заднє колесо, тут на зустріч йому стала рухатися вантажна машина «АТБ», у зв`язку з чим він став уходити вліво, не міг зупинитися, так як відмовили гальма. Коли побачив, що на узбіччі стояло троє людей, він став подавати їм звуковий сигнал, двоє з них залишилися стояти на місці, а жінка побігла напереріз, стався наїзд на потерпілу правою передньою частиною автомобілю. Машина проїхала ще метрів 30 та сама зупинилася. Він одразу вийшов, підійшов до потерпілої, з попереднього ДТП підбігли співпрацівники поліції, потім приїхала «швидка», він залишився на місці події. Сам контакт з потерпілою не бачив, вказуючи, що безпосередньо наїзд був не на самому узбіччі, а на перехресті, одна з доріг йшла вліво, друга була ґрунтовою, місце, де відбулося ДТП газон.

Стверджує, що робив все можливе, щоб уникнути зіткнення з пішоходом, що інших варіантів не було, при цьому не заперечуючи факту наїзду та тієї обставини, що не впорався з керуванням транспортного засобу, незважаючи на те, що контролював виниклу ситуацію. Разом з цим не погоджується з пред`явленим обвинуваченням в тій частині, що порушив Правила дорожнього руху, також оспорюючи схему ДТП, пояснюючи тим, що в момент складення протоколу знаходився в стані шоку, не звертав увагу, що робили, просто підписав, також не згодний з висновками експертиз, так як на його думку висота малюнку шин, протектори відповідали нормам, були однакові, колеса були всесезонні, можливо було їздити і взимку, і влітку, перед виїздом він робив візуальний огляд технічного стану автомобілю, поверхнево перевіряв гальмову систему, все було нормально. Чому на досудовому розслідуванні не повідомив про несправність гальм, чітко пояснити не зміг, висловившись, що «потім дійшло», коли забрав автомобіль після огляду експертом, поміняв головний циліндр. Щодо кріплення вантажу пояснив, що вантаж рівномірно був розміщений в будці автомобілю, знаходився в коробках, сітках, мішках, переміщатися під час руху не міг, в подальшому відкривши кузов, все було на місці. Стосовно відтвореного у судовому засіданні відео запису щодо швидкості руху його автомобілю, вказав, що рухався з однаковою швидкістю з усіма, але потім, коли колона автівок пригальмувала, він вже не зміг загальмувати, зупинитися, усвідомлено змінив рух вліво. Впевнений, що робив вірний маневр, врахував дорожню обстановку.

Щодо цивільного позову ОСОБА_7 заявив, що не зважаючи на те, що не визнає свою вину та не погоджуються з пред`явленими позовними вимогами, у добровільному порядку виплатив потерпілій 1850 доларів США, в загалом висловив погоджену з захисником позицію, що цивільний позов повинен бути залишений без задоволення.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що не була очевидцем події, по суті нічого показати не може, дізналася про ДТП на наступний день, єдине, що їй відомо, що її мати завжди ходила через цей провулок на Куяльник та цієї доріжкою всі люди ходять, пішохідного переходу там не має.

У судовому засіданні представник потерпілої - адвокат ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_7 в повному обсязі підтримали пред`явлений до обвинуваченого ОСОБА_8 уточнений позов про відшкодування на користь ОСОБА_7 завданого матеріального збитку у розмірі 67722 гривень, моральної шкоди у розмірі 500000 гривень, а також майнової шкоди у сумі 200 тис. гривень, яка є максимальною страховою сумою за договором про страхування відповідальності власників транспортних засобів перед третіми особами.

Також у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 підтвердила той факт, що обвинуваченим ОСОБА_8 частково був відшкодований завданий внаслідок ДТП збиток у сумі 850 доларів США, в подальшому ніякої компенсації не відбувалося, тільки обіцянки, що призвело до непорозуміння, тому матеріальна шкода залишилася наявною, підтверджується квитанціями.

Щодо міри покарання для обвинуваченого потерпіла вважала за доцільне призначити найсуворіше покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 суд вважає, що винність обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України повністю підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, оголошеними та долученими до обвинувального акту, а також показаннями потерпілої, свідків, дослідження яких було проведено судом у судовому засіданні.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що є дружиною ОСОБА_8 та була очевидцем дорожньо-транспортної пригоди. 26 червня 2018 року приблизно о 11 годині ранку вона разом з чоловіком їхали в автомобілі марки «Мерседес Бенц» по Об`їзній дорозі в сторону м. Одеси. Машина була завантажена товаром, вони рухалися повільно, коли побачили прямо колону машин, які стояли, оскільки попереду сталося ДТП. ОСОБА_8 став гальмувати приблизно за 100 метрів, щоб не зіткнутися з машинами, але гальма не спрацювали, ляснуло ліве заднє колесо, автомобіль стало качати у всі сторони. Зустрічних транспортних засобів не було, він став уходити вліво, пересік зустрічну смугу, з`їхав на узбіччя. На ґрунтовій дорозі стояло троє людей, ОСОБА_8 їм сигналив, але з їх сторони не було реакції, двоє залишилися стояти на місці, літня жінка побігла напереріз під колеса, вийшло дотичне контактування правою фарою автомобілю з потерпілою ОСОБА_9 , приблизно через 50 метрів автомобіль зупинився.

Додатково свідок ОСОБА_10 вказала, що ОСОБА_8 в той день почував себе нормально, видимість була гарною, на її погляд чоловік був вимушений з`їхати вліво, щоб не нашкодити своєму життю, вважаючи його дії виправданими, оскільки іншого варіанту не було, так як з правої сторони стояли люди, машини; якщо б автомобіль продовжив рух, привело б до зіткнення з іншим автомобілями, якби бабуся залишилася на місці, нічого б не сталося. Чому не спрацювали гальма, в який саме момент лопнуло колесо, уточнити не може.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що 26.06.2018 року приблизно у середині дня знаходився по правій стороні Об`їзної дороги від кладовища сел. Шевченка в сторону Куяльника, прибувши за викликом на місце події зіткнення двох автомобілів, та виконуючи обов`язки аварійного комісара страхової компанії, здійснював допомогу клієнту. В результаті оформлення ДТП в правій полосі руху на дорозі виникла «пробка». Під час складення юридичних документів звернув увагу на хлопок, схожий на характерний звук розриву колеса. Повернувши голову, побачив як фургон, який розвозить продукти, рухаючись по Об`їзній дорозі з сел. Котовського в сторону Куяльника, виїхав на зустрічну полосу, продовжив рух по узбіччю, де на ґрунтовій дорозі стояла група людей, одну жінку відкинуло. Автомобіль проїхав по узбіччю метрів 50 та зупинився. Співпрацівники поліції, які оформлювали місце їхнього ДТП, констатували, що внаслідок наїзду є потерпіла з ознаками смертельних ушкоджень. Водій нікуди не тікав, знаходився в машині. Опадів не було, видимість була гарною, до зіткнення з пішоходом водій фургона звукових сигналів не подавав.

Свідок ОСОБА_12 , маючи певний досвід, зі свого точку зору, на запитання сторін пояснив, що автомобіль обвинуваченого рухався приблизно зі швидкістю 20-30 км/год., припускаючи, що водій не впорався з керуванням транспортного засобу у зв`язку з розривом колеса, внаслідок чого йде велике навантаження на рульове колесо. Група людей нерухомо стояла на узбіччі, вони очікували моменту, намагалися перейти проїзну частину дороги, автомобіль обвинуваченого рухався прямо на пішоходів. На думку свідка ймовірно у водія не було фізичної можливості їх побачити, тому що в той момент між транспортними засобами, де стояли пішоходи, утворилося невелике вікно, обвинувачений став виїжджати, наїзд був скоєний на узбіччі. Надаючи особисту оцінку дорожній обстановці, яка склалася на той момент, на його погляд, водій фургона діяв вимушено, якщо б він їхав прямо, міг би зупинитися, але фізично не міг цього зробити, автомобіль тягне в ту сторону, де лопнуло колесо, стає не керованим, на узбіччі з правої сторони стояли два автомобілі, люди, тому обвинувачений не міг туди з`їхати. Разом з цим зазначив, що до місця ДТП особисто не підходив, чітко наїзд на пішохода не бачив, автомобіль ОСОБА_8 не оглядав, щодо пошкоджень колеса нічого пояснити не може.

- Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.06.2018 року, яка мала місце на Об`їзній дорозі вул. 43 Лінія в районі будинку №7, розташованому по 55 Лінія у м. Одесі зі схемою ДТП та фото таблицею.

- Протоколом огляду автомобіля марки «Mercedes-Benz 609D» реєстраційний номер НОМЕР_1 від 20.09.2018 року з фото таблицею, де у присутності понятих було вилучено колесо «Triangle TR685 215/75 R17,5.

- Протоколом огляду речових доказів від 21.10.2018р., а саме відео запису з реєстратора місця ДТП, який був встановлений на вітровому склі автомобілю УПП.

- Висновком судово-медичної експертизи №50 (422) від 21.07.2018 року року, відповідно до якому у потерпілої ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді саден голови, крововиливів в м`які тканини голови, переломів кісток черепу, крововиливу під м`які мозкові оболонки, забою мозку; закритої травми тулуба у вигляді переломів правих ребер, крововиливів під плевру воріт легенів, закритих переломів кісток таза, крижи, садна верхніх кінцівок, сині нижніх кінцівок, крововиливів м`які тканини ніжних кінцівок.

Характер і морфологічні особливості ушкоджень свідчать пр. те, що вони заподіяні дією тупого предмета. Механізм зазначених ушкоджень може бути представлений таким чином. У момент первинного контактування ОСОБА_9 могла перебувати у вертикальному положенні і була звернена до рухомого автомобілю передньою правою поверхнею тіла, про що свідчить переважна локалізація ушкоджень на передньо-правій поверхні тіла. Будь-яких явно виражених дефектів опорно-рухового апарату, слуху, зору при дослідженні трупа не виявлено. Дані ушкодження заподіяні у відносно короткий проміжок часу незадовго до надходження в ООКЛ, у своїй сукупності були небезпечними для життя та згідно критеріїв п.2.1.1а «Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_9 знаходиться у прямому причинному зв`язку з закритою черепно-мозковою травмою у вигляді переломів кісток черепа, забою мозку, крововиливів під оболонками мозку, що призвело до набряку мозку та настання смерті.

- Висновком авто технічної експертизи за №1036-а від 31.10.2018 року з фото таблицею згідно якої, рульове керування, гальмова система та система освітлення автомобіля «Mercedes-Benz 609D» реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент виникнення події цієї пригоди знаходилися в працездатному стані і дозволяли водію автомобілю змінювати напрямок та характер руху залежно від ситуації, що складається на дорозі. Ходова частина, передні колеса, задні праві колеса та заднє ліве внутрішнє колесо автомобіля на момент виникнення цієї події, знаходились у працездатному стані, але мала невідповідність п.п.31.1, 31.4, 31.4.5а) та б) Правил дорожнього руху України, згідно з якими експлуатація цього транспортного засобу у такому стані ходової частини забороняється. Дані невідповідності Правилам дорожнього руху України виникли задовго до події цієї пригоди та могли бути виявлені водієм при проведенні огляду транспортного засобу. Встановити причину розгерметизації шини заднього лівого зовнішнього колеса автомобіля не надається можливим.

- Висновком авто технічної експертизи за №12-1/2436 від 4.01.2019 року з фото таблицею згідно якому, в ході експертного дослідження колеса автомобіля «Mercedes-Benz 609D» реєстраційний номер НОМЕР_1 виявлене наскрізне пошкодження шини даного колеса. Виявлене пошкодження шини досліджуваного автомобільного колеса, і, як наслідок його розгерметизація, відбулись в процесі ДТП під час контактування.

- Висновком авто технічної експертизи за №12-1/2437 від 10.01.2019 року з фото таблицею згідно якому, в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед даним ДТП, водій автомобіля «Mercedes-Benz 609D» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 повинен був керуватися вимогами пунктів 10.1; 11.3; 12.1 ПДР України та вимогами горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 ПДР України. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Mercedes-Benz 609D» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 , з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.1; 11.3; 12.1 ПДР України та вимогами горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням даного ДТП. Також в діях водія ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 31.1, 31.4, 31.4.5а) та б) Правил дорожнього руху України. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Mercedes-Benz 609D» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути даного ДТП шляхом виконання пунктів:10.1; 11.3; 12.1 ПДР України та вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 ПДР України.

- Відтворенням відео запису реєстратора CD-R диску «Verbatim» з місця події дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.06.2018 року, де видно, як на задньому фоні автомобіль марки «Mercedes-Benz 609D» під керуванням ОСОБА_8 , обїзжає колону автомобілів та виїжджає на зустрічну смугу руху, його заносить, він виїжджає на узбіччя ґрунтової дороги, де стоять пішоходи, які дивляться на проїжджу частину, маючи на меті перетнути дорогу. Під`їхав вантажний автомобіль «АТБ», який перекриває виїзд на вул. 43 Лінію у м. Одесі, тобто пішоходи не можуть йти уперед, стоять на місці. ОСОБА_8 , пересікаючи суцільну смугу, виїжджає на зустрічну смугу полосу руху, його автомобіль починає крутити вліво, він бере правіше, назустріч рухається вантажний автомобіль «АТБ», тобто йому потрібно уникнути лобового зіткнення, ОСОБА_8 повертає у свою смугу, потім різко виїжджає на пішоходів на узбіччя.

Суд критично відноситься до пояснень обвинуваченого ОСОБА_8 , що він не винуватий в ДТП, що вимушений був вчинити такі дії, оскільки у нього відмовили гальма, тому він не міг зупинитися, при цьому стверджуючи, що контролював виниклу ситуацію.
Пояснення ОСОБА_8 суперечать та спростовуються висновком дослідженої у судовому засіданні експертизи за №12-1/2437 від 10.01.2019 року, згідно якої дії водія автомобіля «Mercedes-Benz 609D» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 не відповідали вимогам пунктів 10.1; 11.3; 12.1 ПДР України та вимогами горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з ДТП та ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути даного ДТП.
Крім цього, відповідно висновку авто технічної експертизи за №1036-а від 31.10.2018 року рульове керування, гальмова система та система освітлення автомобіля «Mercedes-Benz 609D» реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент виникнення події цієї пригоди знаходилися в працездатному стані і дозволяли водію автомобілю змінювати напрямок та характер руху залежно від ситуації, що складається на дорозі. Ходова частина, передні колеса, задні праві колеса та заднє ліве внутрішнє колесо автомобіля на момент виникнення цієї події, знаходились у працездатному стані, але мала невідповідність п.п.31.1, 31.4, 31.4.5а) та б) Правил дорожнього руху України, згідно з якими експлуатація цього транспортного засобу у такому стані ходової частини забороняється. Дані невідповідності Правилам дорожнього руху України виникли задовго до події цієї пригоди та могли бути виявлені водієм при проведенні огляду транспортного засобу.

З поведінки ОСОБА_8 та його пояснень, що його автомобіль знаходився в належному стані, колеса відповідали вимогам ПДР, також не знайшли свого підтвердження у ході судового засідання, вбачається, що обвинувачений любим шляхом хоче вигородити себе, наявне халатне безвідповідальне відношення до своїх обов`язків як водія, який повинен перед виїздом автомобіля перевірити його стан на відповідність вимогам Правил дорожнього руху України та слідкувати щодо безпечної експлуатації транспортного засобу. Однак відповідно висновку експертизи встановлено, що шини автомобілю «Mercedes-Benz 609D» реєстраційний номер НОМЕР_1 були різних торгових марок підприємства - виробника з різними типами малюнків протектора, норма залишкової висоти малюнка протектора шин була меншою, чим передбачено ПДР, внаслідок чого можливе неналежне зціплення коліс з проїзною частини дороги, що в свою чергу створює небезпеку для учасників руху. Даний факт, що колеса були не однаковими, також зафіксований в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.06.2018 року.

Щодо заяви сторони захисту, що потерпіла ОСОБА_9 , до того як побігла, стояла не на узбіччі, а на перехресті нерівнозначних доріг, створюючи таким чином перешкоду для руху інших учасників дорожнього руху, в тому числі і для ОСОБА_8 , та якщо б вона залишилися на місці нічого не б сталося, є найменш як цинічним, так як маневр, який здійснив обвинувачений, пересікаючи суцільну дорожню розмітку та виїхавши на зустрічну смугу, потім на узбіччя, є його особистим усвідомленим рішенням, яке не співпадає з вимогами ПДР.
Виходячи з відео запису, який був наданий слідству Управлінням патрульної поліції в Одеській області, на якому зафіксований механізм розвитку дорожньо-транспортної пригоди, та який був відтворений у судовому засіданні, встановлено, що всі автомобілі в колоні рухаються в одному уповільненому темпі, лише ОСОБА_8 обїзжає їх, як вбачається з більшою швидкістю порівняно з іншими автомобілями, випереджуючи транспортні засоби у попутному з ним напрямку, що говорить про збільшення швидкості керованого ОСОБА_8 автомобіля, тому пояснення обвинуваченого в тій частині, що він рухався з усіма з однаковою швидкістю, розцінюється судом як спотворення обставин, навіть припускаючи раптове западання педаль гальм, про що обвинувачений умовчував на протязі всього досудового розслідування, його дії на думку суду не виправдовують нехтування Правилами дорожнього руху, відповідно яких, цитата: «він мав технічну можливість уникнути даного ДТП».
Відмова гальм під час руху, про що стало відомо тільки зі слів обвинуваченого у ході судового засідання, не відповідає канонам дослідження, якими користуються спеціалісти в професіональній діяльності та які попереджаються про кримінальну відповідальність. Оглянутий відеозапис узгоджується з висновками авто технічних експертиз.
Висунута версія обвинуваченого, що у нього відмовили гальма є непереконливою і розцінюється судом як спроба уникнути кримінальної та цивільно правової відповідальності. Залишається не зрозумілим, чому протягом всього досудового слідства обвинувачений, який добровільно давав пояснення, не повідомляв про несправність гальм, а тільки згадав про дану обставину під час судового розгляду, незважаючи на те, що відмова гальм є не рядовим випадком, на який не можна не звернути увагу та забути, тим паче, що це призвело до загибелі людини.
У сторони захисту, яка висловила незгоду з висновками експертиз та процесуальними документами, складеними під час досудового розслідування, було достатньо часу для реалізації своїх прав щодо надання заперечень та зауважень відносно проведених експертиз, при цьому будь-яких клопотань про призначення повторних, додаткових експертиз до суду не надходило.

Стосовно сумнівів захисту щодо підсудності кримінального провадження слід зазначити, що Об`їзна дорога та вулиці 43 Лінія, 55 Лінія, як і вулиця Соляна відносяться до Суворовського району м. Одеси. Безперечно захист ретельно вивчив матеріали кримінального провадження, звертаючи увагу суду на назву вулиць, проте суд вважає за необхідне зауважити, що судом приймаються ті докази, які безпосередньо добуті у судовому засіданні, в ході якого було встановлене місце, час, обставини ДТП, яке мало місце 26.06.2018 року, механізм удару та утворення тілесних ушкоджень у потерпілої.

На посилання захисту, що матеріали кримінального провадження не містять в собі джерело, з якого слідчим було виявлено обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення і стали підставою для внесення відомостей до ЄРДР, суд вважає за необхідне наголосити, що стороною обвинувачення долучений Витяг є ЄРДР відповідно якому в графі заявник зазначено: «матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень», дата внесення: 27.06.2018 року 11:14:08 годин.
Положеннями ст.214 ч.3 КПК України регламентовано, що «у невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду). За змістом ст. 214 ч.1 КК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно Витягу дані про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань протягом доби, тобто не пізніше граничного строку, часовий термін дотриманий.
Разом з цим, суд вважає за необхідне наголосити, що ст.87 частиною 2 та 3 КПК України визначений вичерпний перелік недопустимості доказів, до яких внесення даних до ЄРДР не входить, тому доводи захисту в даній частині є безпідставними, суд не вбачає істотних порушень законодавства, наявне маніпулювання захистом поняттями. У даному випадку має місце специфіка розслідування кримінальних проваджень щодо вчинення кримінальних правопорушень пов`язаних з ДТП, де орган дізнання займається з`ясуванням обставин.
Щодо джерела, з якого слідчим було виявлено обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, слід зазначати, що саме орган дізнання є таким джерелом, якщо сторона захисту бажала дослідити матеріали ЖЄО, повідомлення про початок досудового розслідування чи інші якісь докази, нічого не заважало з цього приводу заявляти клопотання, однак у ході судового засідання дане питання стороною захисту не ставилося на обговорення, за відсутності клопотань суд не вправі за своєї ініціативою досліджувати докази.

У судовому засіданні ОСОБА_8 та його захисник наполегливо впроваджували на свій лад вибрану ними позицію захисту, трактували події, підвергаючи сумніву висновки експертиз, протокол огляду трупа від 26.06.2018 року, посилаючись на те, що даний огляд проводився без присутності судово-медичного експерта або лікаря; а також протокол пред`явлення трупа для впізнання, зазначаючи, що впізнання проводилося ОСОБА_13 , статус якого у кримінальному провадженні не визначений, звертаючи увагу суду, що слідча дія виконувалася в рамках іншого кримінального провадження, підкреслюючи дату, проставлену в процесуальних документах та дату внесення даних в ЄРДР, та вважаючи протокол огляду місця події від 26.06.2018 року, схему ДТП з фото таблицями не допустимими доказами.
Дані доводи захисту заслуговують на увагу, однак на думку суду зазначені зауваження захисту є дріб`язковими причіпками, оскільки очевидні технічні описки, які ніяким чином не змінюють суті обвинувачення.

Щодо заяви сторони захисту про недопустимість доказу протоколу огляду трупа від 26.06.2018 року, проведеного слідчим у присутності понятих у приміщені моргу ООКЛ, як вбачається мав місце поверхневий огляд, який полягав у зовнішньому опису трупа жінки. Статтею ст.238 ч.2 КПК України передбачено, що огляд трупа може здійснюватися одночасно з оглядом місця події, житла чи іншого володіння особи з додержанням правил цього Кодексу про огляд житла чи іншого володіння особи. В подальшому наявний акт судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_9 за №422 від 13.07.2018р., проведений спеціалістом лікарем - експертом ОСОБА_14 , в кваліфікації якого у суду не виникає сумнівів та яким була проведена судово-медична експертиза. Разом з цим суд вважає за необхідне зазначити, що акт обстеження трупа потерпілої не має розбіжностей з викладеним в дослідницькій частині експертизи та дані документи містять одну форму надання інформації.
Те, що у ході судового засідання прокурором не було надано ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2018 року на підставі якої проводилася судово-медична експертиза за фактом смерті суд вважає за необхідне акцентувати, що прокурор додає до обвинувального акту ті докази, які вважає за доцільне Якщо стороні захисту не вистачало даної ухвали щоб вважати висновок експерта допустимим доказом, нічого не перешкоджало витребувати у сторони обвинувачення ухвалу про призначення судово-медичної експертизи, ні обвинувачений, ні захисник не були позбавлені такої можливості. Більш того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування у розділу ІІ щодо прийнятих в ході досудового розслідування процесуальних рішень у п.6 наявний запис про ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_15 від 2.07.2018 року про доручення проведення судово - медичної експертизи трупу ОСОБА_9 та очевидно, що дана ухвала знаходиться в матеріалах кримінального провадження. Будь-яких клопотань про дослідження даного доказу від сторони захисту не надходило.
Водночас, передбачаючи чергові зауваження захисту, що в висновку експертизи вказана дата ухвали 20.07.2018р., та виходячи з того, що дослідження розпочате 20.07.2018р., вбачається, що допущена технічна помилка, яка полягає в переплутанні перших цифр містами, що на думку суду є некритичним та не перешкоджає для надання правової оцінки доказу.

Щодо незгоди сторони захисту, що ОСОБА_7 , яка зазначена в обвинувальному акті потерпілою стороною, не набула статусу потерпілої, слід зазначити, що відповідно вимог ст.55 ч.2 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. У ході судового засідання прокурором була пред`явлена заява потерпілої та пам`ятка про роз`яснення ОСОБА_7 її процесуальних прав, датованої 13.07.2018 року, тому дані зауваження захисту є безпідставними.

Разом з цим суд вважає за необхідне не приймати до уваги показання свідка ОСОБА_10 в частині виправданості дій водія ОСОБА_8 , оскільки будучи дружиною обвинуваченого, вона є зацікавленою особою, щоб її чоловік уник відповідальності.
Також суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_11 в тій же частині, що дії ОСОБА_8 носили раціональний характер при обставинах, що склалися при дорожньо-транспортній пригоді, оскільки це було сугубо особистою думкою свідка, якому не були відомі вихідні дані та у якого не має повноважень експерта, крім того його припущення спростовуються висновками експертиз. Міркування свідка не впливають на кінцеві висновки щодо доведеності провини обвинуваченого за інкримінованим обвинуваченням, оскільки свідок ОСОБА_11 не оглядав автомобіль, на місце дорожньо-транспортної пригоди не підходив, лише був очевидцем подій, як вантажний автомобіль під керуванням ОСОБА_8 виїхав на зустрічно полосу руху, продовжив рух по узбіччю, де стався наїзд на жінку, що водій не подавав звукових сигналів для пішоходів.

Аналізуючи сукупність досліджених доказів, у вірності та правдивості яких у суду не виникає сумнівів, та які не оспорювалися самим обвинуваченим у ході досудового розслідування, повністю спростовують вибрану позицію захисту ОСОБА_8 , аргументи захисту є безпідставними. Та обставина, що нібито в автомобілі під керування ОСОБА_8 відмовили гальма, не звільняє його від виконання вимог 10.1. Правил дорожнього руху відповідно яких перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також від виконання вимог п.п.11.3, 12.1. ПДР та не є приводом для його виправдання.
Отримані у ході судового засідання докази, в тому числі висновки експертиз, суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України, в цілому процесуальні документи оформлені відповідно до положень ст.ст.104, 237 КПК України, будь-яких суттєвих порушень норм кримінально процесуального права судом не виявлено, в тому числі не вбачається порушення права на змагальність кримінального провадження.
Таким чином, оцінюючи у сукупності покази обвинуваченого, висновки експертиз, в яких викладені чіткі та вичерпні відповіді на поставлені питання, суд дійшов до висновку, що у ході розгляду справи прокурор, підтримуючий обвинувачення довів винуватість ОСОБА_8 , доводи якого не найшли свого підтвердження і були спростовані встановленими фактами, та судом було отримано достатньо переважних доказів винуватості обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_8 своїми діями скоїв злочин, передбачений ст.286 ч.2 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Статтею 5 ч.2 КК України регламентовано, що Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, тобто слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу у межах санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними у ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який мав місце 26.06.2018р., дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак в силу ст.89 КК України вважається особою, не маючої судимості, має постійне місце проживання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки, а саме родину, на утриманні неповнолітню доньку, 2008р.н., що знайшло своє документальне підтвердження у ході судового засідання, також суд враховує ту обставину, що він працює водієм, його особисте ставлення до вчиненого діяння, добровільне часткове відшкодування завданого збитку, що в свою чергу свідчить про те, що він не знімає з себе якусь частку відповідальності та все ж таки усвідомлює свою провину.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, передбачені ст.66 КК України та до обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням матеріалів з`ясовано, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме автомобіль марки «Mercedes-Benz 609D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , які переданий ОСОБА_8 на відповідальне зберігання під розписку.

Водночас з`ясовано, що слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси 12.07.2018 року була постановлена ухвала за №522/11435/18 (Пр.№1-кс522/11907/18) про накладення арешту на автомобіль марки «Mercedes-Benz 609D» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Положеннями ч.3 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших осіб.

Статтею 174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши надані прокурором матеріали, суд дійшов до висновку, що ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси 12.07.2018 року про накладення арешту на тимчасове вилучене майно, а саме автомобіль марки «Mercedes-Benz 609D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , після набрання вироком чинності підлягає скасуванню, оскільки в подальшому потреба в застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпадає, так як всі процесуальні дії закінчені, всі необхідні експертні дослідження по справі проведені, при ухваленні вироку ОСОБА_8 втрачає статус обвинуваченого, конфіскація майна не передбачена санкцією статті, у зв`язку з чим з метою не порушення Конституційних прав громадян та реалізації права власника розпоряджатися або користуватися своїм майном, суд вважає, що є достатньо законних та обґрунтованих підстав для скасування арешту майна.

Речовий доказ диск CD-R «Verbatim» з відео записом з реєстратору місця події дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.06.2018 року, встановлених на автомобілі УПП, який знаходився на Об`їзній дорозі у м. Одеси, суд вважає за необхідне зберігати в матеріалах судового кримінального провадження - справа №523/2678/19.

Також вивченням обвинувального акту встановлено, що під час досудового розслідування здійснювалось залучення експертів для проведення авто-технічних, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, загальна сума яких складає 4147 гривень (1287грв., 1430грв., 1430грв.)

Також суд приймає до уваги, що в рамках даного кримінального провадження представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_5 , діючого в інтересах ОСОБА_7 пред`явлений до обвинуваченого ОСОБА_8 уточнений цивільний позов про відшкодування на користь ОСОБА_7 завданого матеріального збитку у розмірі 67722 гривень, моральної шкоди у розмірі 500000 гривень, а також майнової шкоди у сумі 200 тис. гривень, яка є максимальною страховою сумою за договором про страхування відповідальності власників транспортних засобів перед третіми особами.

За змістом положень ст.128 ч.1, 5 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно до вимог ст.129 ч.1 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Дослідивши надані до суду до матеріали, що стосуються цивільного позову, який був прийнятий до розгляду у судовому засіданні, суд дійшов до наступних висновків.

Суд погоджується з тим, що обвинувачений, як особа, що керувала джерелом підвищеної небезпеки, повинен нести цивільну - правову відповідальність за шкоду, задану таким джерелом.

Однак, вирішуючи питання щодо цивільного позову ОСОБА_7 в частині стягнення з ОСОБА_8 невідшкодованого матеріального збитку у розмірі 200000 гривень, а також у сумі 67722 гривень, суд вважає за необхідне цивільний позов у даній частині залишити без розгляду за наступними підставами.

Так, у судовому засіданні в якості доказу, що підтверджує суму завданого матеріального збитку потерпілою та її представником була надана копії чеків, рахунку - фактури, пов`язаних з витратами на поховання та поминальні обід, при цьому нічого не зазначено про добровільне відшкодування ОСОБА_8 завданої шкоди у сумі 1850 доларів США, що підтверджується розписками потерпілої, написаних власноручно, датованих 24.09.2019р., 29.12.2019р., 2.11.2020р., 26.02.2021р. на суму 1000, 500, 200, 150 доларів США відповідно, та долучених до матеріалів судового провадження. Крім цього, захист в своїх запереченнях не погоджується з розміром матеріального збитку у сумі 67722 гривень, вважаючи її не достовірною, оскільки відповідно наданої копії рахунку фактури щодо витрат на поховання загальна сума складає 37470 гривень, а не 43950 гривень, як зазначено, що є штучно завищеним; водночас зазначаючи в своїх запереченнях, що потерпілою був отриманий мінімальний розмір допомоги на поховання у сумі 2746 гривень та витрати на поминальні обіди, що складають 18572 гривень не підлягають компенсації. Такої ж думки і страхова компанія «Єталон».

Також є не зрозумілою сума матеріальної шкоди у розмірі 200 тис. гривень, яка є цитата «максимальною страховою сумою за договором про страхування відповідальності власників транспортних засобів перед третіми особами». Розмір даної шкоди виходить тільки із ліміту максимальної страхової суми, зазначеної у страховому полісі, без фактичної оцінки шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, будь - яких доказів, підтверджуючих суму 200 тис. гривень суду не надано.

Крім цього суд вважає за необхідне констатувати, що на території України діючою офіційною грошовою одиницею визнана гривна, в компетенції суду не входить слідкувати за курсом валют та займатися перерахуванням коштів, дані відомості повинні бути викладені належним чином у цивільному позові відповідно вимог діючого законодавства. В подальшому потерпілою стороною 28.07.2022 року була надана відповідь «на відзив на позовну заяву з вимогою до суду про відмову у задоволені позову», де з`являється інша інтерпретація позовних вимог про стягнення на користь потерпілої ОСОБА_7 моральної шкоди у сумі 500 тис. гривень, матеріальної шкоди у розмірі 177985грв, в тому числі витрати на поховання 67722 грв. та витрати на виготовлення пам`ятника у сумі 29000 гривень, при цьому з кого все ж таки стягнути ці витрати не зазначено та що входить у розмір шкоди у сумі 177985грв. також не вказано, але фігурує підтвердження про сплачення ОСОБА_8 коштів у сумі 850 доларів США в еквіваленті 22015 гривень невідомих суду розрахунків, але залишається відкритим питання щодо відшкодованих 1000 доларів США, на яких наполягає захист відповідно розписки потерпілої від 24.09.2019р.

За наявності зауважень та протиріч щодо суми завданого матеріального збитку, суд позбавлений можливості з упевненістю прийняти рішення в частині позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_7 матеріального збитку, на думку суду дані обставини підлягають більш ретельнішому з`ясуванню для спростування існуючих суперечливостей, зміст позовної позови не конкретизований, наявні абстракті вимоги, відсутня достатня обґрунтованість, тому за викладених підстав суд дійшов до висновку, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди слід залишити без розгляду як такий, що не відповідає змісту та формі позовних заяв, тим самим надавши потерпілій можливість не вагаючись визначитися з сумою спричиненого матеріального збитку з урахуванням компенсованих обвинувачених сум.

Разом з цим суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_7 положення ст.128 ч.7 КПК України відповідно до яких особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду (у даному випадку позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди), має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Оцінюючи позовні вимоги ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500000 гривень суд вважає за необхідне задовольнити частково, а саме у сумі 100000гривень, що на думку суду є спів розмірним з понесеними моральними стражданнями, виходячи із засад розумності та виваженості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги обставини кримінального правопорушення, при яких була спричинена моральна шкода, ступінь вини обвинуваченого, також виходить з характеру та обсягу душевних, психологічних страждань, їх тривалості та значимості для цивільного позивача.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , з урахуванням санкції ч.2 ст.286 КК України в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, оцінюючи обставини скоєного злочину, характер та ступінь тяжкості а також суспільну небезпеку вчиненого діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, враховуючи особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину не визнав, особисте ставлення до вчиненого, ту обставину, що він має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, на утриманні неповнолітню дитину, враховуючи його поведінку під час судового провадження, з якої не вбачається каяття, незважаючи на те, що він проявляв ініціативу щодо часткової компенсації матеріального збитку, приймаючи до уваги думку прокурора, потерпілої щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, вважає, що міра покарання у вигляді позбавлення волі є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, передбаченого санкцією вищезазначеної статті.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що в рамках даного кримінального провадження щодо ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії ухвали припинив свою дію у 2019 році та в подальшому запобіжний захід відносно обвинуваченого не обрився.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання у вигляді позбавлення волі, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили з метою досягнення дієвості цього провадження та запобігання ризикам, передбаченими ст.177 КПК України, а саме переховування, вчинення іншого кримінального правопорушення, обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 ч.5 КПК України строком на два місяці, що на думку суду буде достатнім для забезпечення належної поведінки засудженого і виконання вироку в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 100, 128, 177-178, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України,-

Ухвалив:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, призначив йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Виконання вироку в частині вилучення посвідчення водія та позбавлення ОСОБА_8 права керувати транспортними засобами покласти на Управління патрульної поліції в Одеській області, направив копію вироку після набрання чинності до органу, якому доручено виконання.

Застосувати відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ст.194 ч.5 п.п.1,2,3 КПК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибути до відділення поліції №1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомити суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_8 що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 процесуального керівника у кримінальному провадженні за №0000507 від 26.07.2018 року.

Запобіжний захід, обраний під час судового провадження щодо ОСОБА_8 у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком чинності, залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили, змінити відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід на тримання під вартою, взяв під варту та конвоювати його для подальшого відбування покарання в місця позбавлення волі - в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Виконання вироку у даній частині покласти на відділення поліції №1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області за місцем проживання засудженого та ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту відповідно діючого законодавства.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, на користь держави процесуальні витрати у загальній сумі 4147 гривень (1287грв., 1430грв., 1430грв.), пов`язаних із залученням експертів для проведення авто технічних експертиз під час досудового розслідування.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси за №522/11435/18 (Пр.№1-кс522/11907/18) від 12.07.2018 року, якою був накладений арешт на транспортний засіб скасувати за підстав, викладених в мотивувальній частині вироку.

Скасувати арешт з майна, а саме автомобілю марки «Mercedes-Benz 609D» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речовий доказ автомобіль марки «Mercedes-Benz 609D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий ОСОБА_8 на відповідальне зберігання вважати повернутим за належністю.

Речовий доказ диск CD-R «Verbatim» з відео записом з реєстратору місця події дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.06.2018 року - зберігати в матеріалах судового кримінального провадження - справа №523/2678/19.

Уточнений цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_5 , діючої в інтересах ОСОБА_16 пред`явленого до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування на користь ОСОБА_7 завданого матеріального збитку у розмірі 67722 гривень, моральної шкоди у розмірі 500000 гривень, а також майнової шкоди у сумі 200 тис. гривень задовольнити частково, а саме цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду за підстав, викладених в мотивувальній часині вироку; позовні вимоги про відшкодування морального збитку задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , морального збитку у розмірі 100000 гривень.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1