Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/3806/22
Провадження №1-кп/523/1165/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

05.04.2022 м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні за № 0000333 від 23.03.2022 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого: 21.07.2021 року Суворовським районним судом міста Одеси за ч. 1 ст. 186 КК України, до покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт,
обвинуваченого за ч.2 ст.389 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку Суворовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області з 07.10.2021 на підставі вироку Суворовського районного суду міста Одеси від 21.07.2021 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та засуджений до покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.
Так, 23.12.2021 ОСОБА_3 будучи ознайомленим з порядком відбування призначеного судом покарання та попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, згідно направлення та наказу №141 «Про прийняття до відбування громадських робіт» ТОВ «КК» Суворовський» від 22.12.2021 року, а також розробленого графіку з 23.12.2021 по 07.02.2022 повинен був відпрацювати 120 годин громадських робіт.
В період з 06.01.2022 по 28.01.2022, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свої дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без поважних причин не з`являвся до ТОВ «КК» Суворовський» для виконання громадських робіт, не відпрацювавши 60 години з призначеного йому покарання, чим порушив порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт.
Отже, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, а саме ухилення засудженого від відбування покарання у вигляді громадських робіт.
31.03.2022 року до Суворовського районного суду міста Одеси надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України у якому міститься клопотання прокурора ОСОБА_4 про розгляд обвинувального акта в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акта додані:
- письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні;
- матеріали досудового розслідування.
Як видно з наданих матеріалів, до обвинуваченого не застосовувалось затримання під час виявлення вчинення ним кримінального проступку.
Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.
Відповідно до ч. 1, 2, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.
Діючи відповідно до вимог ч. 2 ст. 17, ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження. Зокрема, з обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку Суворовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області з 07.10.2021 на підставі вироку Суворовського районного суду міста Одеси від 21.07.2021 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та засуджений до покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.
Так, 23.12.2021 ОСОБА_3 будучи ознайомленим з порядком відбування призначеного судом покарання та попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, згідно направлення та наказу №141 «Про прийняття до відбування громадських робіт» ТОВ «КК» Суворовський» від 22.12.2021 року, а також розробленого графіку з 23.12.2021 по 07.02.2022 повинен був відпрацювати 120 годин громадських робіт.
В період з 06.01.2022 по 28.01.2022, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свої дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без поважних причин не з`являвся до ТОВ «КК» Суворовський» для виконання громадських робіт, не відпрацювавши 60 години з призначеного йому покарання, чим порушив порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт.
Встановлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Отже, саме з підстав викладеного, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а саме ухилення засудженого від відбування покарання у вигляді громадських робіт.
Вивченням обставин справи, встановлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому - є щире каяття. Обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання- відсутні.
Суд вважає, що підстави застосування ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості, як у потерпілого, так і суспільства.
Згідно з приписами ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається, як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_3 який є особою раніше судимою, скоїв проступок не відбувши покарання призначене попереднім вироком суду, скоїв злочин, який відноситься до категорії проступків, має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно не працює, не одружений, дітей на утриманні не має, приймаючи до уваги обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття,відсутність обтяжуючих обставин, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього не можливе без часткової ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді обмеження волі. Крім того відповідно до ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, тому для остаточного призначення покарання суд має застосувати приписи ст.71 КК України.
Оскільки вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 21.07.2021 року ОСОБА_3 , було призначене покарання у виді громадських робіт, а за даним вироком призначається покарання у виді обмеження волі, тобто покарання є різні за своїм видом, враховуючи положення ст.72 КК України необхідно перевести невідбуте ОСОБА_3 покарання у виді 120 годин громадських робіт на покарання у виді обмеження волі у відповідності: 1 дню обмеження волі - відповідає 8 годин громадських робіт, що в розрахунку 120 годин громадських робіт відповідає 15 дням обмеження волі.
Речові докази та судові витрати в даному кримінальному провадженні, відсутні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 110, 174, 301, 302, 368, 373-374, 376, 382, 392- 395 КПК України, ст.ст.50,61, 71 КК України суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому йому обвинуваченні та скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі відкритого типу.
Відповідно зі ст. 71 КК України, шляхом приєднання невідбутого покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 21.07.2021, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 15 днів.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення цього вироку до виконання та з часу поміщення особи до виправного центру Міністерства юстиції України.
Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду може бути оскаржений учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси з урахуванням особливостей, передбачених ч.1 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, або якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження та до Суворовського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Головуючий суддя : ОСОБА_1