КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0000204стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шпичинці Ружинського району Житомирської області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, неодруженого, офіційно не працючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України за апеляційною скаргою прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 травня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України та призначено покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік та за ч.1 ст.310 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк на 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суд визнав доведеним, що в 2021 році (більш точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено) у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на незаконний посів та вирощування рослин роду коноплі. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 з невстановлених досудовим розслідуванням джерел, придбав насіння конопель, спеціалізоване вентиляційне обладнання та ємності для наповнення ґрунтом, які переніс до належної йому на праві приватної власності кімнати, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , після чого, на початку січня 2022 року, незаконно висіяв у горщики з ґрунтом зерна роду коноплі в кількості 17 (сімнадцять) рослин, після чого почав здійснювати догляд за посівом та вирощуванням конопель в загальній кількості 17 (сімнадцять) рослин з метою доведення їх до стадії дозрівання.

Так, 28 березня 2022 року в період часу з 16:01 год. по 16:23 год. за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено 12 (дванадцять) рослин зеленого кольору у вигляді стебел з кореневою системою, гілками з листям та верхівками та 5 (п`ять) паростків рослин зеленого кольору, також було виявлено та вилучено: речовину рослинного походження зеленого кольору в висушеному та подрібненому стані, що знаходилась в двох поліетиленових пакетах, трьох картонних коробках, чотирьох полімерних ємностях, чотирьох скляних ємностях, фрагмент пляшки з фольгою на кришці із залишками невідомої речовини, три пристрої для куріння із залишками невідомої речовини.Таким чином, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням ст. ст. 12,15,19,20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на зберігання наркотичного засобу та усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, ОСОБА_7 незаконно виготовив та зберігав наркотичний засіб для власного вживання, без мети збуту.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразились у незаконному виготовленні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, а також у незаконному посіві та вирощуванні конопель в кількості від десяти до п`ятдесяти рослин, суд кваліфікував за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, просить скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 року обмеження волі; за ч.1 ст.310 КК України у виді 1 року обмеження волі та на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 п.2 ч.3 ст. 76 КК України. В решті вирок залишити без змін.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги, прокурор зазначив, що призначивши за кожне кримінальне правопорушення однакове за видом і розміром покарання, суд, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України мав застосувати принцип повного або часткового складання покарань, проте суд, при ухваленні вироку, помилково застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначив остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. Вказана позиція також викладена у пунктах 21 та 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», де зазначено, що принцип повного або часткового складання покарань може застосовуватись у випадках призначення покарання за окремі злочини, що входять до сукупності, як однакових, так і різних за видом покарань. При частковому складанні розмір остаточного покарання в усякому разі має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини. Суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та його захисника, який покладався на розсуд суду, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження №0000204 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 28.04.2022 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України разом з клопотанням прокурора про розгляд вказаного обвинувального акта у спрощеному порядку.

Суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. 381, 382 КПК України розглянув обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України у спрощеному провадженні та ухвалив обвинувальній вирок, яким визнав ОСОБА_7 винуватим у їх вчиненні та призначив покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, за ч. 1 ст. 310 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік та покладенням на нього обовязків, передбачених ст. 76 КК України.

За приписами ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно правової позиції викладеної у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, щопринцип повного або часткового складання покарань може застосовуватись у випадках призначення за окремі злочини, що входять до сукупності, як однакових, так і різних за видом покарань. При частковому складанні розмір остаточного покарання має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини. При цьому, однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей ( санкцій частин статей).

Переглядаючи в порядку ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень суд, призначивши за окремі кримінальні правопорушення однакові за своїм видом та розміром покарання, безпідставно застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування вироку в частині призначеного судом першої інстанції покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції згідно вимог п. 3 ч.1 ст. 407 та п.2 ч.1 ст. 420 КПК України.

Отже апеляційний суд, ухвалюючи свій вирок, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України є кримінальними проступками, даних про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відсутності обставин, що помякшують та обтяжують покарання, погоджується з видом і розміром призначеного судом покарання за ч.1 ст. 309 та ч. 1 ст. 310 КК України, проте при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, вважає застосувати принцип часткового складання призначених покарань, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-
З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 травня 2022 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 310 КК України скасувати в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік;
- за ч. 1 ст. 310 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 3 місяці.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік та у відповідності з вимогами ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: ________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3