Провадження № 1-кп/161/877/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 17 серпня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000740 від 06.07.2022 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, розлученого, працюючого директором у ТзОВ «Дерітек», раніше судимого, зокрема:

17.11.2021 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання із встановленням іспитового терміну на 2 роки

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.164 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи особою, раніше судимою згідно вироку Луцького міськрайонного суду від 17.11.2021 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, був чи зобов`язаним, згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.12.2019 у цивільній справі №161/15667/19 сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17 вересня 2019 року.
Однак, ОСОБА_4 , достеменно знаючи про вказане рішення суду, будучи дієздатною та працездатною особою, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надавав, маючи доходи з неофіційних джерел, заходів, спрямованих на погашення заборгованості не вживав, чим свідомо, злісно ухилився від сплати на утримання дитини, встановлених рішенням Луцького міськрайонного суду від 09.12.2019, аліментів на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів, яка згідно інформації Першого відділу ДВС міста Луцька Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за період з січня 2022 року по червень 2022 року включно становить 17602 грн. 50 коп., тобто у розмірі, що в сукупності перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.
Таким чином, ОСОБА_4 інкримінується вчинення особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене ст.164 КК України, а саме злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.164 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.2 ст.164 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила факт несплати аліментів ОСОБА_4 на утримання їхньої доньки ОСОБА_6 враховуючи стан здоров`я дитини. При призначення покарання просила призначити найсуворішу міру покарання.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 будучи раніше судимим за кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.164 КК України, своїми умисними діями, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.164 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України , які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знову вчинив аналогічний кримінальний проступок, під час дії іспитового строку, що вказує про його небажання стати на шлях виправлення, а тому суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання не можливе без тимчасової ізоляції від суспільства. При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість, у вчиненому щиро розкаявся, має постійне місце проживання та роботи, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_4 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді обмеження волі, із застосуванням ст.71 КК України.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальний правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.11.2021 року остаточно призначити покарання у виді 2 (двох) років 1 (один) місяця обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1