ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/243/22 Справа № 703/1057/21 Категорія: ч. 1 ст. 115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року колегія суддів Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000019 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 лютого 2022 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, застосовано примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психічної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України».

Продовжено щодо ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, до набрання ухвалою законної сили.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

в с т а н о в и л а :
Даною ухвалою до ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру за те, що він 09.01.2021 близько 15 год. 00 хв. не розуміючи своїх дій, не усвідомлюючи їх наслідки, перебуваючи на запрошення ОСОБА_9 у будинку останнього, що по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс один удар ножем у груди останнього, внаслідок чого ОСОБА_9 помер. Смерть ОСОБА_9 перебуває у прямому причинному зв`язку з тілесними ушкодженнями спричиненими ОСОБА_7 .

Як встановлено судом, такі дії ОСОБА_7 мають ознаки суспільно небезпечного діяння, яке кваліфікується як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 115 КК України.

Так як ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з позбавленням життя іншої людини, у стані неосудності і за своїм психічним станом потребує примусового лікування, до останнього судом застосовано примусовий захід медичного характеру, передбачений ст. 94 КК України, у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом у примусовому порядку.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 порушує питання про зміну ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10.02.2022 через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема просить змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення, застосувавши статтю закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення ч. 2 ст. 121 КК України.

Вказує, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду і фактично ґрунтується лише на внутрішньому переконанні суду без оцінки доказів у їх сукупності, при цьому не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на такий висновок.

Захисник, посилаючись на стандарт доведення поза розумним сумнівом та усталену практику ВС, зазначає, що обґрунтовуючи свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, послався на пояснення законного представника ОСОБА_10 , показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , не давши оцінку їх поясненням та показанням в тій частині, яка підтверджує той факт, що потерпілий після отриманого тілесного ушкодження досить тривалий час був при свідомості, зміг самостійно дійти до сусіда та спілкувався з ним.

Крім того стверджує, що суд не надав належної оцінки наведеним вище доказам в тій частині, яка підтверджує факт настання смерті потерпілого внаслідок нанесення лише одного удару, усвідомлення ОСОБА_7 , що ОСОБА_10 залишається живим та при свідомості, перебуває у стані, в якому проявляє усі ознаки життя. Судом не оцінено, що не маючи жодних перешкод довести до кінця розпочате діяння, ОСОБА_7 за власною ініціативою його припинив та залишив житло потерпілого.

На думку сторони захисту, обставини вчиненого ОСОБА_7 діяння, характер взаємовідносин між ними як родичами, знаряддя та спосіб завдання тілесного ушкодження, обставини припинення злочинних дій, переконливо свідчать про відсутність у останнього прямого умислу на вбивство.

Узагальнюючи викладене, зазначає, що стан неосудності пов`язаний із відсутністю у особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

На виконання ухвали судді від 28.03.2022 апеляційний розгляд проводиться в режимі відеоконференції з Дніпровською філією «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» за участі ОСОБА_7 .

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явилися законний представник ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_15 , які про поважні причини неявки не повідомили, що, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає судовому розгляду по суті заявлених апеляційних вимог.

Крім того, при вирішенні питання про можливість апеляційного розгляду за відсутності законного представника ОСОБА_7 враховується, що його захищає адвокат ОСОБА_8 , який присутній в судовому засіданні. При цьому, а ні ОСОБА_7 , ні його захисник ОСОБА_8 не заперечували проти проведення судового розгляду за відсутності законного представника.

Заслухавши суддю-доповідача, думки захисника ОСОБА_8 та особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги в повному обсязі, прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу сторони захисту, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 до задоволення не належить.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, наведених в ухвалі, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам провадження.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних та перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів в ухвалі, зокрема:

- показаннями свідка ОСОБА_13 , наданими під час судового розгляду про те, що 09.01.2021 зранку ОСОБА_9 приходив до нього додому, а потім пішов до себе з метою нарубати дрова із ОСОБА_14 . Через певний час ОСОБА_9 знову приходив до нього, при цьому мав дуже хворобливий вигляд та попросив викликати швидку допомогу, оскільки в нього болить серце, після чого впав на підлогу. Він запросив на допомогу місцеву фельдшерку ОСОБА_16 і викликав швидку допомогу. До приїзду швидкої допомоги вони перенесли ОСОБА_9 в кімнату на диван, де зняли з нього одяг та побачили слід від колотого поранення в лівий бік тулуба. На запитання хто це зробив, ОСОБА_9 їм не відповів. Коли приїхала швидка допомога ОСОБА_10 забрали в лікарню, де, як він дізнався пізніше, він помер. Також свідок вказав, що ОСОБА_7 має прізвисько « ОСОБА_17 »;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , допитаного судом першої інстанції про те, що 09.01.2021, на прохання ОСОБА_9 , в першій половині дня він допомагав йому у порубці дров. Після цього він разом з ОСОБА_9 пішов додому, а через деякий час останній пішов до себе додому. В той день вони алкогольних напоїв не вживали. Коли ОСОБА_9 пішов, до нього заходив ОСОБА_7 , який розшукував останнього і коли дізнався, що він пішов додому, також пішов в напрямку будинку. Що відбувалось далі, він не знає, проте ввечорі йому стало відомо, що ОСОБА_9 вбили;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який суду першої інстанції повідомив, що 09.01.2021 близько 14 год. до нього додому забігав ОСОБА_7 , який запитував, чи не бачив він ОСОБА_10 . Побачивши ОСОБА_10 у вікно, ОСОБА_7 пішов нічого не сказавши і повернувся вже близько 16 год. Коли ОСОБА_7 повернувся, у нього в руках був ніж і повідомив, що мав конфлікт з ОСОБА_10 . ОСОБА_7 залишався у нього вдома до приїзду працівників поліції, яким у подальшому розповів, що «порнув» ножем ОСОБА_10 ;

- показаннями допитаної судом першої інстанції свідка ОСОБА_11 , яка повідомила, що 09.01.2021 вона бачила сусіда ОСОБА_10 , який на подвір`ї пиляв щось пилкою. Безпосередньо вона бачила лише ОСОБА_10 , але він ніби з кимось спілкувався, з ким саме, вона не бачила. Близько 16 год. їй зателефонував ОСОБА_13 із проханням прийти, оскільки до нього прийшов ОСОБА_9 , який сказав, що погано почувається і впав. Коли вона прийшла до ОСОБА_13 , то вже приїхала швидка допомога. ОСОБА_9 перенесли на диван та зняли верхній одяг. На ньому була футболка просякнута кров`ю, а на тулубі рана, яка вже не кровоточила. На питання хто це зробив, ОСОБА_9 нічого не сказав. Працівники швидкої допомоги забрали ОСОБА_10 в лікарню, де він помер;

- даними довідки КНП «Смілянська багатопрофільна лікарня імені Софії Бобринської» від 09.01.2021 про те, що ОСОБА_9 був доставлений на швидкій допомозі в лікарню 09.01.2021 з діагнозом: «Колото-різане проникаюче поранення грудної клітини зліва з пошкодженням серця» та лікарського свідоцтва про смерть № 014 від 11.01.2021 про те, що смерть ОСОБА_9 настала внаслідок малокровності внутрішніх органів, поранення грудної клітки з ушкодженням серця, з використанням гострого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкоджень;

- даними висновку експерта № 05-6-02/014 від 20.03.2021 згідно якого смерть ОСОБА_9 настала від проникаючого поранення грудної клітки із ушкодженням серця і внутрішньою кровотечею, яке отяготилося гострою крововтратою із недокрів`ям внутрішніх органів;

- даними протоколу огляду місця події від 09.01.2021, яким зафіксовано огляд будинку АДРЕСА_3 , під час якого виявлено та вилучено футболку та кофту з плямами бурого кольору;

- даними протоколу обшуку від 09.01.2021, санкціонованого ухвалою слідчого суддів Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11.01.2021, за змістом якого обшук проведено у будинку АДРЕСА_3 , де в приміщенні будинку виявлено плями бурого кольору, з яких зроблено змиви;

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 09.01.2021, за змістом якого ОСОБА_7 затримано у зв`язку із заподіянням серті ОСОБА_9 . Під час затримання у ОСОБА_7 виявлено та вилучено ніж з плямами бурого кольору, а також вилучено куртку, взуття, вміст піднігтьових пластин та змиви з рук;

- даними висновку експерта № 05-1-08/16 від 29.01.2021 про те, що кров людини виявлена в слідах крові на футболці, светрі, куртці, марлевому тампоні зі змивом з коридору може походити від ОСОБА_9 ;

- даними висновку експерта № 05-1-08/15 від 29.01.2021 про те, що кров людини виявлена на куртці може походити від ОСОБА_9 ;

- даними висновку експерта № 05-5-06/06 від 25.01.2021 про те, що походження крові на клинку ножа від ОСОБА_9 не виключається.

Суд першої інстанції, дослідивши усі обставини кримінального провадження та, з урахуванням висновку судової-психіатричної експертизи № 21 від 12.02.2021 про те, що ОСОБА_7 на період інкримінованих йому дій та на даний час не може усвідомлювати свої дії і керувати ними внаслідок наявного хронічного психічного захворювання, дійшов правильного висновку про вчинення останнім суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України і правильно кваліфікував його дії за вказаною статтею КК України.

Встановлені судом обставини нанесення ОСОБА_7 тілесного ушкодження ОСОБА_9 від якого він помер, стороною захисту не оспорюються, а доводи про те, що дії ОСОБА_7 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки у нього не було умислу на вчинення вбивства потерпілого, колегією суддів визнаються безпідставними з огляду на наступне.

Положеннями ст.ст. 18, 19, 92, 93 КК України та ст. 503 КПК України передбачено, що підставою для застосування щодо особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, примусових заходів медичного характеру є наявність у такому діянні юридичних ознак складу злочину, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, за винятком осудності як ознаки суб`єкта.

Вбивство, тобто злочин передбачений ст. 115 КК України, за вчинення якого до ОСОБА_7 застосовано заходи медичного характеру - це винне (умисне або необережне), протиправне заподіяння смерті іншій людині. Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу (прямого чи непрямого).

Умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Для відмежування умисного вбивства (ст. 115 КК України) від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК України), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. При цьому враховується сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

З урахуванням того, що стан неосудності, в якому перебуває ОСОБА_7 , пов`язаний із відсутністю у особи інтелектуальної та вольової ознак, із ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. В такому випадку юридичну оцінку суспільно небезпечного діяння слід надавати виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

На правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України вказують сукупність встановлених судом обставин провадження, а саме спосіб, знаряддя суспільно небезпечного діяння, характер і локалізація заподіяного тілесного ушкодження, наслідки, що настали. В даному випадку ОСОБА_7 ножем нанесено проникаюче поранення грудної клітки ОСОБА_9 , внаслідок чого ушкоджено життєво-важливий орган серце, що згідно висновку експерта № 05-6-02/014 від 20.03.2021, стало причиною смерті останнього.

Те, що потерпілий ОСОБА_9 після отриманого тілесного ушкодження певний час був при свідомості, зміг самостійно дійти до сусіда, спілкуватися з ним і помер лише у лікарні, не вказує на необхідність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 115 КК України значення не має, що узгоджується з роз`ясненнями Пленума ВСУ, викладеними у постанові від 07.02.2003 № 2.

Посилання сторони захисту на те, що після нанесення ОСОБА_9 тілесного ушкодження він залишався живим, перебував при свідомості та проявляв ознаки життя, тому ОСОБА_7 не мав перешкод довести до кінця розпочате діяння, однак за власною ініціативою його припинив та залишив житло потерпілого, колегія суддів визнає безпідставним та таким, що не дає підстави для перекваліфікації дій останнього.

Дійсно ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 лише один удар ножем у груди, після чого залишив місце події, однак колегія суддів враховує те, що як пояснював в судовому засіданні останній, він розумів, що удар прийшовся потерпілому ближче до серця і, незважаючи на те, що він подавав ознаки життя, залишив домоволодіння останнього, і пішов до сусіда ОСОБА_12 , у якого перебував до приїзду працівників поліції. При цьому ОСОБА_7 повідомив свідка про те, що мав конфлікт з ОСОБА_9 , однак не просив надати йому будь-яку допомоги, чи виклакати швидку допомогу, яка була фактично викликана свідком ОСОБА_18 і лише після того, як потерпілий добрався до його будинку, повідомив, що погано себе почуває і втратив свідомість.

Перебування ОСОБА_7 в родинних відносинах з потерпілим ОСОБА_9 , на що посилається в апеляційній скарзі захисник, не вказує на відсутність у останнього бажання на його вбивство, оскільки сукупність встановлених судом фактичних обставин вказують на протилежне.

З огляду на наведене підстав для зміни правової кваліфікації дій ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Оскільки ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя особи і за своїм психічним станом потребує примусового лікування, судом, на виконання положень ст. 94 КК України, обґрунтовано застосовано примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. Підстав для призначення ОСОБА_7 менш суворого заходу медичного характеру, колегією суддів не вбачається.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, судом першої інстанції не допущено.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що ухвала Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10.02.2022 щодо ОСОБА_7 є законною і обґрунтованою, а підстави, передбачені ст. 409 КПК України, в тому числі з наведених в апеляційній скарзі захисником обставин, для її скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст. 404, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 лютого 2022 року, якою щодо ОСОБА_7 за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, застосовано примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України, а ОСОБА_7 в той самий строк, з моменту отримання її копії.

Головуючий

Судді