Справа № 202/4544/22
Провадження № 1-кп/202/356/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
малолітньої потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 ,
викладача ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська кримінальне провадження, відомості про яке внесені 12.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294 у відношенні:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магадан Російської Федерації, українця, громадянина України, має середню-спеціальну освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є депутатом, статусу учасника бойових дій та державних нагород не має, не зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 01.09.2017 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 гривень. 18.05.2021 ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська змінено покарання у вигляді штрафу на громадські роботи строком 50 годин, яке не відбуто,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 , маючи не заняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисного злочину, 12 червня 2022 року близько 13:00 години, знаходився поблизу будинку №2 по вул. Холодильна у м. Дніпро, де побачив раніше знайому йому малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у руках якої знаходився мобільний телефон марки «Realme». Помітивши вказаний телефон, у ОСОБА_8 , раптово виник злочинний умисел, направлений на шахрайство, тобто на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме мобільним телефоном, що належить останній, який він визначив предметом свого злочинного посягання.
Далі, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) і звернення його на власну користь, вчиняючи злочин повторно, підійшов до малолітньої ОСОБА_4 , під приводом телефонного дзвінка матері малолітньої ОСОБА_4 , попросив у останньої мобільний телефон марки «Realme», вартістю 3725 гривень 94 копійки, який належав малолітній ОСОБА_4 .
Так, малолітня ОСОБА_4 , будучи впевнена у доброчесних намірах ОСОБА_8 , в той же день, у той же час, знаходячись за вищевказаною адресою, добровільно передала ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Realme». На підтвердження своїх слів і переконання в своїй порядності малолітню ОСОБА_4 , ОСОБА_8 почав демонструвати телефонну розмову 3 матір`ю малолітньої ОСОБА_4 , знаходячись у безпосередній близькості до останньої, однак заздалегідь не маючи умислу повертати майно.
Далі, доводячи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), до кінця, вчиняючи злочин повторно, ОСОБА_8 запевнив малолітню ОСОБА_4 , що поверне приналежний їй мобільний телефон, після чого утримуючи при собі майно. з місця вчинення злочину зник. В подальшому ОСОБА_8 , розпорядився майном, яким він заволодів шляхом обману, на власний розсуд, тим самим, спричинивши малолітній потерпілій ОСОБА_4 , майнову шкоду на суму 3725 гривень 94 копійки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті та зазначив, що 12 червня 2022 року близько 13:00 години, знаходився поблизу будинку №°2 по вул. Холодильна у м. Дніпро, де побачив раніше знайому йому малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у руках якої знаходився мобільний телефон марки «Realme». Він підійшовши до малолітньої ОСОБА_9 , під приводом телефонного дзвінка матері та попросив у останньої мобільний телефон марки «Realme». Він почав демонструвати телефонну розмову з матір`ю малолітньої ОСОБА_4 , знаходячись у безпосередній близькості до останньої. Далі, утримуючи при собі мобільний телефон марки «Realme», що належить малолітній ОСОБА_4 , пішов додому.

Допитана в судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_5 повідомила, що 12 червня 2022 року її донька повідомила їй, що ОСОБА_8 заволодів її мобільним телефоном марки «Realme», у зв`язку із чим вона звернулась до поліції. Цивільний позов не заявляла, претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_8 не має. На суворому покаранні ОСОБА_8 не наполягає.

Допитана в судовому засіданні у присутності педагога ОСОБА_6 малолітня потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 12 червня 2022 року зустрілась зі своїм другом ОСОБА_10 . По дорозі до тролейбусного депо на вулиці Холодильній в м. Дніпро вони зустріли знайомого її матері - ОСОБА_11 , який попросив у неї мобільний телефон, щоб зателефонувати. Вона передала йому свій мобільний телефон марки «Realme» для здійснення дзвінка. Вона відволіклась на гру зі своїм другом, а через деякий час помітила відсутність ОСОБА_12 разом з належним їй мобільним телефоном, про що вони, в подальшому, повідомила своїй матері ОСОБА_5 .
Допитаний в судовому засіданні у присутності педагога ОСОБА_6 малолітній свідок ОСОБА_13 підтвердив свідчення, надані малолітньою потерпілою ОСОБА_4 .

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 надали тотожні свідчення та у судовому засіданні повідомили, що 12 червня 2022 року вони перебували на добовому чергуванні. Їм на службовий планшет надійшов виклик зі служби 102 про вчинення майнового злочину ОСОБА_8 .. Вони перевірили його за службовими обліками Національної поліції та встановили його місце мешкання. За місцем мешкання вони виявили ОСОБА_8 та викликали слідчо-оперативну групу відділу поліції. Їм відомо, що в подальшому за місцем мешкання ОСОБА_8 з дозволу власника майна проведено огляд житлового приміщення та у шафі під білизною виявлено та вилучено мобільним телефоном марки «Realme».

Стороною обвинувачення, на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 суду надані докази, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, зокрема:
- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.06.2022 за № 0000294 за заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 у відношенні її малолітньої доньки ОСОБА_4 ;
- постанова про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 12.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294;
- постанова про зміну групи слідчих у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 12.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294;
- постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 12.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294;
- рапорт чергового на ім`я начальника ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 12.06.2022;
- рапорт співробітників поліції на ім`я начальника ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 12.06.2022 про встановлення місцезнаходження ОСОБА_8 ;
- рапорт співробітників поліції на ім`я начальника УПП в Дніпропетровській області ДПП від 12.06.2022 про застосування до затриманого ОСОБА_8 заходів фізичного впливу та спеціальних засобів;
- протокол огляду відкритої ділянки місцевості по АДРЕСА_2 від 12.06.2022 із фото-таблицею до нього, в ході якого нічого не виявлено та не вилучено;
- дозвіл ОСОБА_16 на проведення огляду за адресою: АДРЕСА_3 від 12.06.2022;
- протоколом огляду від 12.06.2022 за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 із фото-таблицею до нього, в ході якого у шафі під білизною виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Realme»;
- протокол затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України від 12.06.2022;
- протокол роз`яснення права на захист від 12.06.2022;
- доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 12.06.2022 № 004-40000836;
- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 13.06.2022 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 12.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294;
- квитанція про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 12.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000294;
- висновок експерта судово-товарознавчої експертизи № 1348 від 15.06.2022, відповідно до якого ринкова вартість викраденого майна, а саме: телефону марки «Realme» на момент вчинення кримінального правопорушення 12.06.2022 складає 3 725 (три тисячі сімсот двадцять п`ять) гривень 94 копійки;
- звіт про фактичні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 1348 від 15.06.2022;
- письмове повідомлення про підозру у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 12.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000294, складене відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.186 КК України;
- ухвала слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14.06.2022 про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 діб із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави;
- письмове повідомлення про зміну підозру у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 12.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000294, складене відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України;

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази з точки зору належності та допустимості суд виходить з наступного.
Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20.10.2011 визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Згідно із ст.92 КПК України на сторону обвинувачення покладається обов`язок доказування не лише обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, а й обов`язок доказування належності та допустимості представлених доказів.
Суд зауважує, що надані державним обвинуваченням в якості доказів постанови та ухвали суду, а також повідомлення про підозру та зміну підозри відносно ОСОБА_8 є процесуальним рішенням прийнятим під час досудового розслідування, а відтак не можуть бути прийнята судом як доказ та покладені в основу обвинувального вироку суду відносно ОСОБА_8 .
Крім того, посилання сторони обвинувачення на витяг з ЄРДР про внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення не може бути доказом вини особи у вчиненні злочину.
Так, реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 761/28347/15-к (провадження № 51-500 км 18).
Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, окрім тих, які визнані судом недопустими, суд дійшов висновку про те, що вони є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та можливість використання інших доказів.
Крім того, суд також вважає, що надані державним обвинуваченням докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Проаналізувавши вищевказані письмові докази, показання малолітньої потерпілої ОСОБА_4 та її законного представника ОСОБА_5 , які особисто знайомі із ОСОБА_8 та повідомили, що саме він шляхом обману заволодів мобільним телефоном ОСОБА_4 , а також малолітнього свідка ОСОБА_13 , що підтвердив свідчення малолітньої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у кримінальному провадженні, які повідомили, що виявили ОСОБА_8 за місцем мешкання, де у останнього було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Realmе», що підтверджується відповідним протоколом огляду, у судовому засіданні чітко та послідовно свідчили на підтвердження вини обвинуваченого щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що вказані докази доводять обставини, які підлягають доказуванню в порядку ст.91 КПК України, а саме: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини і мотив вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Будь яких істотних порушень КПК України під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.
З врахуванням наведеного, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься, до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря- психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, вину визнав.
Крім того, ОСОБА_8 , будучи особою раніше судимою за вчинення умисного корисливого злочину, не зробив належних висновків та продовжив злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попереднім вироком.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд не вбачає. До доводів ОСОБА_8 щодо щирого каяття суд ставиться критично, оскільки вказані доводи є його намаганням пом`якшити свою відповідальність, а не дійсно такими, що свідчать про його каяття.
В якості обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом вбачає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, а також вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі.
Обставин, які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчинених злочинів та являлись передумовою для застосування ст.ст. 69 КК України судом не встановлено.

Також суд приймає до уваги, що ОСОБА_8 було засуджено 01.09.2017 вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 гривень. 18.05.2021 ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська змінено покарання у вигляді штрафу на громадські роботи строком 50 годин, яке не відбуто. Оскільки ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення до відбуття покарання за вироком Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 01.09.2017, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за правилами ст. 71 КК України з урахуванням невідбутої частини покарання за вказаним вироком.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №202/1154/17.
Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого суд вважає за необіжне запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді триманні під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Крім того, відповідно до ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 12.06.2022.
Цивільний позов не заявлений. Долю судових витрат суд вирішує на підставі ст.ст. 118-124 КПК України. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 368-370, ст. 373, ст. 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні криміналього правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного поглинання невідбутої частини покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.09.2017 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 гривень, 18.05.2021 ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська змінено покарання у вигляді штрафу на громадські роботи строком 50 годин, остаточно призначити ОСОБА_8 у виді позбавлення строком на 1 (один) рік.

Запобіжний захід у вигляді триманні під вартою відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з дня його затримання - 12.06.2022.
Відповідно до ст. 72 КК України зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази:
-мобільний телефон марки «Realme», який передано на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути представнику малолітньої потерпілої ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_8 процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судово-товарознавчої експертизи від 15.06.2022 № 1348 у сумі 150 (сто п`ятдесят) гривень в дохід держави.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1