Справа № 745/937/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/443/22
Категорія - ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 14 липня 2022 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Конятин, Сосницького району, Чернігівської області, громадянина України, непрацюючого, із середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 14 липня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 20000 (двадцять тисяч) грн. моральної шкоди, 10000 (десять тисяч) грн. витрат на правову допомогу, у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, неподалік р. Десна, за межами села Конятин, Корюківського району, Чернігівської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у виді спричинення шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, діючи умисно, завдав останньому ножем, тримаючи його у правій руці, не менше ніж по одному удару в ділянку потилиці, лівої лопатки та лівої кисті, спричинивши ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді різаних ран (в подальшому, як наслідок загоєння рубців) в ділянці потилиці, лівої лопатки, нігтьової фаланги четвертого, середньої фаланги третього та проксимальної фаланги другого пальця лівої кисті, які згідно висновку експерта № 75 від 26 листопада 2021 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду, адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду скасувати та закрити провадження, цивільний позов просив залишити без розгляду.

В обґрунтування своєї позиції вказує, що вина обвинуваченого не була доведена поза розумним сумнівом, суд поклав в основу вироку виключно докази сторони обвинувачення, які не узгоджуються з показаннями допитаних свідків та іншими матеріалами справи і є недопустимими. Вказує, що суд безпідставно дійшов висновку, що показання обвинуваченого, свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суперечать показанням потерпілого та свідка ОСОБА_12 , висновку судово-медичної експертизи. ОСОБА_7 , діяв з метою припинення агресивної поведінки ОСОБА_9 та вдарив його один раз сапою по голові. Показання ж обвинуваченого та його співмешканки ОСОБА_12 свідчать лише про наявність конфлікту та не можуть нести інформацію про кількість та локалізацію нанесення тілесних ушкоджень, оскільки ті перебували у стані сильного алкогольного сп`яніння, тоді як свідок ОСОБА_10 єдина в той день не вживала спиртні напої. Також вказує, що судом безпідставно задоволено цивільний позов потерпілого, оскільки моральна шкода завищена, а витрати на правову допомогу не підтверджені документально через відсутність акту про надання правничої допомоги та розрахунку вартості години наданих послуг адвокатом і переліку таких послуг.

Не погоджуючись із поданою апеляційною скаргою, прокурор подала заперечення, у яких просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити вирок суду без змін.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, який вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та не вбачав підстав для його скасування, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинуваченим ставиться питання про закриття кримінального провадження у зв`язку з недоведеністю його винуватості.

В судовому засіданні суду як першої так і апеляційної інстанцій обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та показав, що в ході виниклого між ним та потерпілим конфлікту, потерпілий вдарив його викруткою у лівий бік, після чого він узяв сапу, яка знаходилася у його мотоциклі, та вдарив один раз нею потерпілого по голові, інших ушкоджень не наносив.

Попри невизнання обвинуваченим вини, його показання та доводи апеляційної скарги спростовуються зібраними у кримінальному провадженні іншими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_9 дав показання, що після спільного розпиття спиртних напоїв, в результаті побутового конфлікту, ОСОБА_7 заподіяв йому тілесні ушкодження за обставин, вказаних в обвинувальному акті. Наполягав на тому, що саме обвинувачений наніс йому кілька ударів ножем. ОСОБА_13 після ударів ножем, став наносити удари ногами, він був у крові та не міг іти, в подальшому його забрала швидка медична допомога.

Такі показання потерпілого у повній мірі узгоджуються з показаннями усіх свідків щодо спільного проведення часу на березі річки та показаннями свідка ОСОБА_12 щодо виниклого конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_7 ножем, узятим у бардачку мотоцикла, наніс декілька ударів ОСОБА_9 в область шиї.

Такі показання потерпілого та свідка у повній мірі узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи № 75 від 15.08.2021 року, яким встановлено, що у ОСОБА_9 маються тілесні ушкодження у вигляді різаних ран (в подальшому, як наслідок загоєння рубців) в ділянці потилиці, лівої лопатки, нігтьової фаланги четвертого, середньої фаланги третього та проксимальної фаланги другого пальця лівої кисті, що могли утворитись від дії предмету (предметів), що має ріжучу поверхню в тому числі 14.08.2021 року, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Для утворення даних тілесних ушкоджень потерпілого достатньо одного травматичного впливу предмету, що має ріжучу поверхню в ділянку потилиці, лівої лопатки та лівої кисті. Тілесні ушкодження не могли утворитись унаслідок падіння потерпілого з висоти власного зросту з наданням прискорення.(а.п. 174-178).

Такі висновки експерта у певній мірі узгоджуються і з показаннями обвинуваченого, який не заперечував, що завдав удар потерпілому сапою в область голови.

Стосовно доводів сторони захисту щодо виклику свідка ОСОБА_10 до суду апеляційної інстанції та неправильної оцінки судом показань свідків, допитаних у суді першої інстанції, то апеляційний суд приходить до висновку, що суд цілком обґрунтовано взяв до уваги показання потерпілого та свідка ОСОБА_12 , які є послідовними та такими, що не суперечать один одному та узгоджуються з іншим матеріалам провадження. Саме з цих підстав суд критично оцінив показання свідка ОСОБА_10 , перехресний допит якої відбувся без порушень, остання під час допиту плуталася у показаннях, описуючи ситуацію конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, її показання були непослідовними, нелогічними та суперечать іншим показанням і висновку судово-медичної експертизи, спрямовані на викривлення ситуації з метою допомоги обвинуваченому уникнути відповідальності. Це підтверджується технічним записом судового процесу. З цих підстав апеляційний суд не вбачає необхідності у повторному допиті свідка у суді апеляційної інстанції.

Показанням інших свідків, які покладені в обґрунтування вироку, суд дав правильної оцінки.

Висновок судово-медичної експертизи є належним та допустимим доказом, здобутим з дотриманням вимог ст. 86 КПК України і підстав визнавати його недопустимим, як про те йдеться в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Даний висновок спростовує позицію обвинуваченого про те, що він не заподіював тілесних ушкоджень потерпілому, а потерпілий міг отримати ці ушкодження при падінні.

З огляду на диспозицію статті, за якою обвинувачується ОСОБА_7 , для кваліфікації його дій достатньо встановити факт наявності таких тілесних ушкоджень, які могли бути завдані за обставин, про які йдеться в обвинуваченні. Такі були встановлені, як і їх причинний зв`язок з діями обвинуваченого, підтверджений доказами, які суд оцінив у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених у судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка у сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Судом першої інстанції дії обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого, що відноситься до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.

Колегія суддів погоджується з тим, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо вирішення судом цивільного позову, колегія суддів враховує положення п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» яким передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції даних вимог дотримався, частково задовольнивши позовні вимоги, стягнувши моральну шкоду у сумі 20000 грн., мотивувавши таке рішення і підстав для зменшення визначеного розміру, як про те йдеться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. Потерпілий переніс тривалий фізичний біль, моральні страждання, змушений був лікуватись, його звичний спосіб життя був порушений, тому заподіяна йому моральна шкода повинна бути відшкодована.

Щодо витрат на правову допомогу, колегія суддів враховує, що у відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом першої інстанції враховані такі положення закону та з урахуванням викладених обставин, стягнуто витрати на правову допомогу, зменшивши заявлену цивільним позивачем суму до 10000 грн., належним чином мотивувавши таке рішення, з яким погоджується і колегія суддів.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінального-процесуального закону та порушень прав обвинуваченого, які б потягли за собою безумовне скасування вироку суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 14 липня 2022 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4