Справа № 182/900/21
Номер провадження1-кп/173/154/2022
22 серпня 2022 року м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним та стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
ОСОБА_4 , 05.05.2020 року близько 18:00 год., маючи умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом в період весняно-літної заборони лову рибу, взявши заборонене знаряддя лову дві жилкові рибальські сітки та забродний рибальський гумовий костюм, який на праві приватної власності належить йому, прибув на берег Кам`янського водосховища (водойми загального користування) поблизу с. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом в період весняно-літної заборони лову риби, за допомогою заздалегідь заготовленого та принесеного з собою забороненого знаряддя лову двох жилкових рибальських сіток ОСОБА_4 , в той же день тобто 05.05.2020 року близько 18:00 год., за допомогою забродного рибальського гумового костюма, вийшов на воду Кам`янського водосховища, поблизу с. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та відійшовши від берегу на деяку відстань, у вказаний день близько 18:10 год. ОСОБА_4 незаконно встановив у воді Кам`янського водосховища, заздалегідь заготовлене та принесене з собою заборонене знаряддя лову, а саме: дві жилкові рибальські сітки, після чого повернувшись на берег Кам`янського водосховища, ОСОБА_4 пішов додому відпочивати.
Наступного дня, а саме 06.05.2020, близько 00:30 год., ОСОБА_4 знаходячись у вказаному місті знову за допомогою забродного рибальського гумового костюма, вийшовши на воду Кам`янського водосховища, поблизу с. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, де продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом за допомогою забороненого знаряддя лову, в період весняно-літної заборони лову риби, зняв раніше встановлені ним дві жилкові рибальські сітки, в яких вже знаходились водні живі біоресурси, а саме: карась сріблястий у кількості 70 одиниць, короп у кількості 2 одиниць, судак у кількості 1 одиниці, рак у кількості 1 одиниці.
Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному зайнятті рибним добувним промислом в період весняно-літної заборони лову риби, вилучені з природного середовища - Кам`янського водосховища, тобто водних живих біоресурсів, ОСОБА_4 порушено вимоги чинного законодавства України, а саме п. 3.15. Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 № 19, в яких визначено, що забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, та наказу Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області від 05.03.2020 № 18 «Про встановлення весняно-літної заборони лову риби у рибогосподарських водних об`єктах, підконтрольних Управлінню Державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області», відповідно до якого заборонено промислове рибальство під час руху риби на нерест та на період її нересту у водоймах, підконтрольних Управлінню Державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області у такі терміни, зокрема у Кам`янському водосховищі з 25.03.2020 року по 09.06.2020 року, що призвело до завдання істотної шкоди Державі в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 249 КК України, тобто незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.
ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
У ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та не заперечував щодо встановлених фактичних обставин справи, викладених вище, а також щодо розміру та характеру завданих збитків. Зазначив, що в обвинувальному акті правильно зазначені час, спосіб, місце та інші обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Також обвинувачений вказав, що після закінчення досудового розслідування у повному обсязі ознайомлений з матеріалами кримінального провадження і не має заперечень з приводу доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування. Цивільний позов на суму 2 337, 50 грн. обвинувачений визнав у повному обсязі. Крім того обвинувачений пояснив, що показання надає добровільно.
Враховуючи визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи, суд, за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними у матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб та інші обставини скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, а також форму вини і спрямованість умислу; його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують обвинуваченого, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням даних, які його характеризують. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, який передбачено ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.
Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, у частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, дійшов висновку про те, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позицій.
ІІІ. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
ІV. Мотиви призначення обвинуваченому покарання за вчинений кримінальний проступок.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого ними кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, наявність обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття), відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також особу обвинуваченого.
Надаючи оцінку особі обвинуваченого суд зазначає, що він на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працює, у силу статті 89 КК України не судим.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 249 КК України в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення згідно вимог ст. 5 КК України.
На переконання суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою. Саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
V. Підстави для задоволення цивільного позову.
У даному кримінальному провадженні Управлінням державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області Державного агентства меліорації та рибного господарства України було заявлено цивільний позов на суму 2 337, 50 грн. за шкоду, завдану рибному господарству держави, який підлягає задоволенню враховуючи наступне.
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовано, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Положеннями частин 1 та 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений цивільний позов на суму 2 337, 50 грн. визнав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду провадження в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України та не висловлював доводів щодо необґрунтованості заявленого цивільного позову.
Наслідки визнання обвинуваченим цивільного позову судом згідно з ч. 2 ст. 206 ЦПК України обвинуваченому роз`яснено.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд задовольняє цивільний позов у повному обсязі.
VІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Питання про процесуальні витрати у розмірі 980, 70 грн., пов`язані з проведенням експертизи, суд вирішує у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, згідно яких вказані витрати стягуються з обвинуваченого на користь держави.
Вирішуючи питання про долю речових доказів, суд керується наступним.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого, у тому числі, ч. 1 ст. 249 КК України.
Таким чином спеціальна конфіскація застосовується при вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.
Частиною 1 ст. 96-2 КК України визначені випадки застосування спеціальної конфіскації, зокрема у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:
1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;
4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Як на тому наголошено у постановах Верховного Суду у справах № 748/1457/19, № 712/4081/20 при вирішенні питання про спеціальну конфіскацію слід встановити чи не становитиме таке втручання непропорційне втручання в право особи на мирне володіння майном, оскільки спеціальна конфіскація не є покаранням, а належить до інших заходів кримінально-правового характеру, які полягають у передбачених законом обмеженнях прав і свобод особи, що не мають карального навантаження, тому при застосуванні конфіскації майна в кожному конкретному випадку суд має не тільки послатися на наявність для цього формальних підстав, але й переконатися, що таке застосування не порушуватиме «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб», покладаючи на особу «надмірний індивідуальний тягар».
У зв`язку із зазначеним, на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України слід застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати в дохід держави предмет, знаряддя і засоби вчинення кримінального правопорушення та виловлені ними водні живи ресурси: 2 жилкові рибальські сітки та гумовий забродний костюм «ОЗК», які передані на зберігання до відділу поліції згідно квитанції № 22/20; рибу: карась сріблястий у кількості 70 шт., короп у кількості 2 шт., судак у кількості 1 шт., рак у кількості 1 шт., яка передана на зберігання ФОП ОСОБА_5 згідно накладної № 06/05/20 від 06.05.2020.
Керуючись статтями 349, 368, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 (одну тисячу сімсот) грн. 00 коп.
Цивільний позов Держави в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальних збитків - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Держави в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 2 337 (дві тисячі триста тридцять сім) грн. 50 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн. 70 коп.
На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України конфіскувати на користь держави:
- 2 жилкові рибальські сітки та гумовий забродний костюм «ОЗК», які передані на зберігання до відділу поліції згідно квитанції № 22/20;
- рибу: карась сріблястий у кількості 70 шт., короп у кількості 2 шт., судак у кількості 1 шт., рак у кількості 1 шт., яка передана на зберігання ФОП ОСОБА_5 згідно накладної № 06/05/20 від 06.05.2020.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирається.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційног о суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1