Справа № 185/7103/22
Провадження № 1-кс/185/1464/22
07 вересня 2022 року м.Павлоград
У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити.
Володілець майна в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки він не вчиняв правопорушення. Проживає у м. Мирноград, Донецької області, побачив оголошення про продаж дров, зателефонував і йому додому привезли дрова. На дрова йому видали документи. На своєму автомобілі він вирішив перевезти дрова до Черкаської області, куди він евакуює свою родину. На блокпосту його автомобіль зупинили, викликали СОГ, а потім забрати автомобіль з дровами та документи.
Представник користувача транспортного засобу адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що слідчий вказує на те, що товарна накладна і чек має підроблення. Однак диспозиція ч. 1 ст. 246 КК України, передбачає відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду. В клопотанні не зазначено, що в автомобілі були виявлені сліди спиляння або бензопили. Для ОСОБА_5 даний автомобіль є єдиним засобом для існування у зв`язку з чим просив передати транспортний засіб останньому на зберігання. У задоволенні клопотання просив відмовити та повернути вилучене майно ОСОБА_5 .
Розглянувши клопотання, вислухав думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання, вивчивши додані до нього документи, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, окрім іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Тому слідчий суддя вважає, що для забезпечення подальшого повного, неупередженого доказування у кримінальному провадженні, а також з урахуванням того, що вилучене майно є речовим доказом, з метою збереження даного речового доказу, необхідно накласти арешт.
Керуючись ст. ст. 110, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні інших вимог відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1