ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1019/22 Справа № 204/3822/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000386, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в пгт. Березнеговате Миколаївської області, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, непрацюючого, не утриманні нікого немаючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 15.01.2021 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, -
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

в режимі відеоконференції:

підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2022 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, тобто до 09 серпня 2022 року, без визначення розміру застави.
Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а також вважав доведеними ризики переховування від органу досудового розслідування та суду, знищення, переховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, запобігти яким можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляції:
- захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку, захисник вказує, що копію повного тексту оскаржуваного рішення від 13 червня 2022 року вона отримала 24 червня 2022 року.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги по її суті, захисник вказує, що прокурором не доведено наявності визначених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначає, що застосований до підозрюваного запобіжний захід є занадто суворим, і до нього слід застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, зважаючи на те, копію повного тексту ухвали слідчого судді від 13 червня 2022 року захисник ОСОБА_5 отримала 24 червня 2022 року, враховуючи необхідність часу на складання апеляційної скарги, колегія суддів вважає причини пропуску строку поважними, тому, з метою забезпечення доступу до правосуддя строк на оскарження необхідно поновити і розглянути відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України апеляцію в межах її доводів.
Заслухавши сторони кримінального провадження, захисника та підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.
Згідно матеріалів справи слідує, що 11 червня 2022 року до ЄРДР за № 0000386 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
Цього ж дня, тобто 11 червня 2022 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, тобто у незаконному позбавленні волі та викраденні людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10 червня 2022 року; протоколом огляду місця події від 10 червня 2022 року; рапортом СКП ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області; протоколами допитів свідка ОСОБА_9 від 11 червня 2022 року; протоколами допитів свідка ОСОБА_10 від 11 червня 2022 року; протоколом огляду місця події від 11 червня 2022 року; протоколом затримання ОСОБА_11 в порядку ст. 208 КПК України від 14 травня 2022 року; постановою про визнання речових доказів; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідками та потерпілим від 11 червня 2022 року та від 12 червня 2022 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 11 червня 2022 року; протоколом огляду відеозапису від 11 червня 2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 11 червня 2022 року; протоколом огляду мобільного телефону від 11 червня 2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 11 червня 2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 12 червня 2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 12 червня 2022 року, а також іншими наявними в матеріалах доказами.
Перевіряючи доводи апеляції на наявність ризиків, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України, зважає на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та яке відноситься до категорії нетяжких і за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, постійного офіційного місця роботи не має, міцних соціальних зв`язків не має, а тому, останній, з метою уникнення відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Окрім цього, ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки еа даний час питання про арешт вилучених речових доказів ще не вирішене. Також, ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки йому відомі особисті дані та місця проживання потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні. Крім того, підозрюваний раніше неодноразово судимий, останній раз Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 15.01.2021 за ч. 1 ст. 263, ч . 1 ст. 309, ч.1, 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі і звільнився з місць позбавлення волі в травні 2022 року, тобто менше ніж місяць до вчинення нового кримінального правопорушення, що свідчить про наявність ризику вчинення нового кримінального правопорушення.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді згідно наведених мотивів в апеляції, не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2022 року, - задовольнити.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000386, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4