Справа № 183/8113/21
№ 1-кп/183/709/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Ухвалено 20 квітня 2022 року в м. Новомосковськ Дніпропетровської області.

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № № 0000516 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільне, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

17 липня 2021 року, приблизно о 01 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився поблизу зупинки громадського транспорту «Цукровий завод» на автодорозі М-18 смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, де побачив двох раніше не знайомих йому ОСОБА_6 , що тримав за шию на лавці його знайому ОСОБА_7 , та ОСОБА_5 , що стояв поруч. Після того, як ОСОБА_3 відштовхнув ОСОБА_6 від ОСОБА_7 , у нього виник словесний конфлікт із ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_3 раптово виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій прямий умисел, 17 липня 2021 року, приблизно о 01 годині 45 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись біля зупинки громадського транспорту «Цукровий завод» на автодорозі М-18 смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, взяв із землі дві скляні пляшки, які розбив ударом одну об іншу, пристосувавши їх для завдання тілесних ушкоджень, залишив у правій руці одну із розбитих пляшок, підійшов до ОСОБА_5 та, діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, наніс останньому один удар розбитою пляшкою в область правої кисті руки та один удар в область грудної клітини зліва, спричинивши ОСОБА_5 тілесні ушкодження у виді колото-різаної рани на передній поверхні грудної клітини зліва, у лівій підключичній області, яка ускладнилася лівобічною плечовою плексамією, що відноситься до середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я строком більше, як 21 день та тілесні ушкодження у виді колото-різаної рани на тильній поверхні правої кисті між 1-м та 2-м пальцями, що відноситься до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як 21 день.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 обставини викладені в обвинувальному акті не оспорював, повністю їх підтвердив, зазначив, що, дійсно умисно наніс тілесне ушкодження ОСОБА_5 після словесного конфлікту з ним. Вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 перед ним не вибачився, на зв`язок з ним не виходив, понесені матеріальні витрати на його лікування не відшкодував і не намагався надати в цьому питанні допомогу, тому вважав за потрібне призначити покарання запропоноване прокурором у виді обмеження волі.

У судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд виходить із положень статті 65 КК України та враховує, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, однак суд приймає до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, а також те, що на обліку у лікарів останній не перебуває, несудимий, перед потерпілим ані на етапі досудового розслідування, ані протягом часу судового провадження не вибачився, а приніс свої вибачення лише в останньому судовому засіданні, безпосередньо перед ухваленням вироку, допомогу на лікування останньому не надавав та не ініціював питання щодо можливості запропонувати таку допомогу, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, іншою будь-якою суспільно корисною працею не займається.

Суд також враховує думку потерпілого щодо міри покарання, яку він просив суд призначити обвинуваченому.

Суду надано довідку стосовно ОСОБА_3 щодо місця фактичного проживання останнього, яка не містить жодної інформації щодо характеристики останнього.

Суд не може визнати обставиною, яка пом`якшує покарання твердження обвинуваченого ОСОБА_3 про щире каяття, оскільки щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризуватися щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, в тому числі, відшкодуванням завданих збитків потерпілому, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 свою вину за ч. 1 ст. 122 КК України визнав, однак не вжив жодних заходів для виправлення ситуації, тому в даному випадку щире каяття обвинуваченого, на думку суду, відсутнє.

Обставиною, яка обтяжує покарання суд визнає - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, на переконання суду, поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 свідчить про відверте нехтування встановленими законами України суспільними правилами поведінки, його зухвале ставлення до норм моралі та кримінального законодавства, тому суд вважає за необхідне призначити покарання у виді обмеження волі та відсутністю підстав для застосування ст. 69, 75 КК України, також суд не знаходить підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді виправних робіт, оскільки останній не працевлаштований, також вважає недоцільним призначати останньому позбавлення волі.

З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, обмеження волі є необхідним і достатнім покаранням.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Запобіжний захід забезпечення кримінального провадження не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 рік.

Відповідно до ч.1 ст.58 КВК України, строк покарання у виді обмеження волі обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у кримінальному провадженні не обирався.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку вручити ОСОБА_3 та прокурору негайно.

Суддя ОСОБА_1