Справа № 676/2552/21
Провадження № 1-кп/676/97/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2022 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю :

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого цивільного позивача ОСОБА_6 ,

обвинуваченого цивільного відповідача ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області кримінальне провадження №0000003 від 17 лютого 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кам`янець-Подільського Хмельницької області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

-19 лютого 2001 року Кам`янець-Подільським міським судом Хмельницької області за ч.2 ст.215-3 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років із конфіскацією всього належного йому майна, звільненого 03 грудня 2003 року відповідно до ухвали Бережанського районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2003 року на підставі ст.107 КК України 1960 року умовно-достроково на 2 роки 5 місяців 25 днів;

-21 вересня 2005 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України 2001 року до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки;

-08 грудня 2005 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст.289, ч.4 ст.70 КК України 2001 року до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, звільненого 12 серпня 2010 року відповідно до ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 серпня 2010 року на підставі ст.82 КК України 2001 року із заміною невідбутої частини покарання 7 місяців 16 днів на більш м`яке покарання у виді виправних робіт із відрахуванням в дохід держави 20 % заробітку;

-14 лютого 2017 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України 2001 року до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

-25 липня 2017 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України 2001 року до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, звільненого 13 лютого 2020 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ст.128, ч.1 ст.135 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 16 лютого 2021 року близько 18 год., рухаючись разом із потерпілим ОСОБА_6 по залізничним коліям перегону «ст. Кам`янець-Подільський ст. Гуменці» в напрямку м.Кам`янець-Подільського Хмельницької області, прийняв рішення про заподіяння тілесних ушкоджень останньому.

Тоді ж, ОСОБА_7 , знаходячись позаду ОСОБА_6 , на відстані 30 м від кілометрового стовпчика «227» діючої залізничної під`їзної колії №64 ТОВ «Модуль - Україна», реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс невстановленим в ході досудового розслідування предметом два удари в потиличну ділянку голови потерпілого ОСОБА_6 , внаслідок чого заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеня, лінійного перелому потиличної кістки справа з вертикальним напрямком, імпресійного та лінійного перелому правої тім`яної кістки з формуванням епідуральної гематоми, забою в лівій півкулі мозочку та набряку правої півкулі головного мозку, перелому задньої черепної ямки справа та основи черепа, рубця в тім`яній ділянці справа С подібної форми.

Зазначеними діями, що виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України.

В той же час ОСОБА_7 , проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, а саме отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень внаслідок падіння, хоча повинен був і міг їх передбачити, знаходячись позаду потерпілого ОСОБА_6 , не встановленим в ході досудового розслідування предметом наніс два удари в потиличну ділянку голови останнього, в результаті чого потерпілий, не втримавшись на ногах від цих ударів, втратив рівновагу та впав з висоти власного зросту обличчям на залізничну колію, вдарившись при цьому лобною ділянкою голови об її поверхню та отримавши внаслідок падіння тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді імпресійного перелому передньої стінки правої лобної пазухи з порушенням цілісності верхньої стінки правої орбіти та правого відділу решітчастої кістки, лінійного перелому тіла клиновидної кістки, гемосинусу правої лобної пазухи та комірок решітчастої кістки, рубця в лобній ділянці справа Г-подібної форми.

Зазначеними діями, що виразились у необережному тяжкому тілесному ушкодженні, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ст.128 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 тоді ж, перебуваючи на залізничних коліях перегону «ст. Кам`янець-Подільський ст. Гуменці», умисно та з необережності заподіявши потерпілому ОСОБА_6 зазначені вище тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, усвідомлюючи, що потерпілий перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, маючи можливість надати останньому допомогу, достовірно знаючи про небезпеку, що загрожує життю ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, прагнучи уникнути кримінальної відповідальності, знехтувавши моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людям, які перебувають у небезпечному для життя стані, не вжив заходів, необхідних для відвернення небезпеки для життя потерпілого, та ставлячись до наслідків свого діяння необережно, завідомо залишив ОСОБА_6 , який перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, без допомоги на відстані 30 м від кілометрового стовпчика «227» діючої залізничної під`їзної колії №64 ТОВ «Модуль - Україна», хоча мав змогу надати таку допомогу.

Зазначеними діями, що виразились у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.1 ст.135 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав, не заперечив факту спілкування із потерпілим ОСОБА_6 безпосередньо перед подією, проте виклав свою версію події. При цьому ОСОБА_7 дав показання, що 16 лютого 2021 року після обіду направлявся по залізничних коліях від залізничного вокзалу м.Кам`янець-Подільського додому в с.Кам`янку, де знайшов коробку з-під сигарет, в якій виявив пакунок із сухою подрібненою речовиною рослинного походження, ззовні схожою на канабіс. За декілька метрів від нього в попутному напрямку рухався потерпілий ОСОБА_6 . Наздогнавши потерпілого, запитав у нього чи не він загубив знайдену ним коробку з-під сигарет та запропонував йому вжити разом канабіс, на що ОСОБА_6 погодився. Тоді вони разом пішли по коліях в сторону с.Кам`янка, де неподалік ТОВ «Модуль-Україна» мали намір вжити канабіс. Добравшись до місця вживання канабісу, ОСОБА_6 захотів покататися на санках. А тому вони пішли до нього додому, де взяли санки та пластикову пляшку для виготовлення саморобного пристрою для вживання канабісу та повернулися на теж місце. Повернувшись, вжили шляхом куріння через саморобний пристрій знайдений ним канабіс. Після чого ОСОБА_6 почав спускатися на санках. Тоді ж він попросив у потерпілого дати йому покористуватися свій мобільний телефон, на що останній погодився та передав йому мобільний телефон марки «Motorola» у прозорому силіконовому чохлі. Під час користування ним мобільним телефоном потерпілого надійшов виклик з невідомого номера. Взявши у нього телефон, ОСОБА_6 відповів на виклик, повідомивши співрозмовнику, що він знаходиться неподалік і зараз підійде. Після цього потерпілій знову передав йому свій мобільний телефон, сказав, що скоро повернеться та направився по коліях у напрямку залізничної станції м.Кам`янець-Подільського, а він продовжив користуватися телефоном. Зачекавши ОСОБА_6 приблизно 30 хв., замерз, а тому вирішив піти додому, вважаючи, що потерпілий знає місце його проживання, а тому прийде до нього додому за телефоном. Знаходячись у себе вдома, близько 21 год. до нього приїхали поліцейські та повідомили про заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Тоді ж поліцейські відібрали у нього письмові пояснення про обставини його спілкування із потерпілим та поїхали, повідомивши про необхідність його явки у відділок поліції ранком наступного дня. Зрозумівши, що наявність у нього мобільного телефону ОСОБА_6 може свідчити про його причетність до заподіяння останньому тілесних ушкоджень, вирішив заховати мобільний телефон. З цією метою положив мобільний телефон потерпілого у металеву коробку, замотав її у дві рукавиці зелено-білого та білого кольорів, а також ганчірку помаранчево-жовтого кольору та кинув у кущі неподалік території його домоволодіння. Ранком наступного дня до нього приїхали працівники поліції, яким він все-таки показав місце знаходження мобільного телефону потерпілого. Після цього його доставили у відділок поліції, де він знаходився цілий день. В кінці дня його доставили в Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області для розгляду клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте засідання слідчий суддя переніс на наступний день. А тому він разом із поліцейськими поїхали до нього додому. Переночувавши разом із поліцейськими у нього вдома, ранком наступного дня його знову доставили до слідчого судді, яким до нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Оскільки він не причетний до заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, то цивільний позов останнього не визнає та просив в його задоволенні відмовити.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, його винність у вчиненні зазначених вище суспільно протиправних діянь підтверджується безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні наданими стороною обвинувачення доказами.

Зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що 16 лютого 2021 року прогулювався на залізничному вокзалі у м. Кам`янець-Подільському. Стоячи на пероні та спостерігаючи за проїжджаючим потягом, до нього підійшов ОСОБА_7 та запитав чи він курить канабіс, на що ОСОБА_6 заперечив. Після чого, ОСОБА_7 попрямував далі в сторону с.Кам`янка. Згодом він почав рухатися по перону в сторону с.Кам`янка та наздогнав ОСОБА_7 , з яким у нього зав`язалась розмова та вони познайомилися. Після чого, разом попрямували далі по коліях. Дійшовши десь до с.Кам`янка, спустилися до водосховища, де пробули 20-30 хв. Там же ОСОБА_7 запропонував йому вжити канабіс, на що він відмовився. Тоді вони разом піднялися назад на колії та пішли до ОСОБА_7 додому в с. Кам`янка, де пробули у гаражі близько 2 год., вживаючи канабіс. В ході розмови в гаражі, ОСОБА_7 продемонстрував йому своє військове посвідчення, з якого він і дізнався його прізвище та ім`я. Близько 16 год. 30 хв. він попросив ОСОБА_7 провести його додому, на що останній погодився. Піднявшись до колій, він спустився на санчатах, які взяв із дому ОСОБА_7 , а далі разом із ОСОБА_7 пішли по коліях в сторону залізничного вокзалу м.Кам`янець-Подільського. По дорозі ОСОБА_7 попросив у нього мобільний телефон для того щоб перевірити свою пошту. Передавши ОСОБА_7 свій мобільний телефон «Motorola G 8» у прозорому силіконовому чохлі, продовжили рух по коліях. При цьому він йшов попереду, а ОСОБА_7 позаду. І після того, як він передав ОСОБА_7 мобільний телефон, через 2-3 хв. відчув удар позаду з правої частини голови та впав на залізничні рейки, після чого відчув ще 7-8 сильних ударів по різних частинах голови, а потім втратив свідомість. В момент удару крім нього та ОСОБА_7 поруч нікого не було. Коли він прийшов до свідомості, то вже було темно, телефону біля нього не було. Зрозумівши, що дійти додому буде важко, вирішив дійти до найближчого домоволодіння. Дійшовши до першого домоволодіння, на подвір`ї якого був господар ( ОСОБА_9 ), попросив останнього відвести його додому, на що той погодився. Приїхавши додому, разом із матір`ю поїхали в травмпункт міської лікарні, де йому надали медичну допомогу. При призначенні ОСОБА_7 покарання поклався на розсуд суду. Внаслідок неправомірних дій обвинуваченого йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 50000 грн., визначених ним виходячи з глибини фізичних та душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень вимушений був проходити стаціонарне та амбулаторне лікування, під час якого витрачав кошти на придбання ліків, а також пережив операційне втручання. Крім того, до тепер у нього продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді болів в області лівої частини голови, лівої частини щелепи, постійне відчуття втоми, апатія, втрата апетиту, поганий настрій, підвищена роздратованість через відчуття власної немічності, стреси, страх за своє подальше життя. А тому ОСОБА_6 просив задоволити його цивільний позовну заяву та стягнути з обвинуваченого на його користь 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 29846 грн. 24 коп. на відшкодування майнової шкоди витрат на придбання ліків.
Показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні повідомив, що 16 лютого 2021 року після 17 год. 00 хв., знаходячись на території свого домоволодіння, до нього по городах зі сторони залізничних колій підійшов ОСОБА_6 без шапки, в якого голова, обличчя та руки були в крові та який попросив про допомогу. При цьому ОСОБА_6 повідомив, що на нього напали та побили. Він запропонував ОСОБА_6 визвати ШМД, на що останній відмовився, повідомивши, що його мати лікар та попросив набрати останню. Він набрав три рази номер, який був продиктований йому ОСОБА_6 , але телефон знаходився поза межами досяжності. Далі ОСОБА_6 попросив відвезти його додому, на що він погодився та відвіз останнього своїм автомобілем додому. Уже в розмові з матір`ю з`ясувалося, що ОСОБА_6 продиктував йому свій номер мобільного телефон, а не матері.
Свідок ОСОБА_10 мати потерпілого ОСОБА_6 суду повідомила, що 16 лютого 2021 року близько 17-18 години ОСОБА_9 доставив сина, який був увесь в крові та повідомив, що його побив ОСОБА_11 . Обробивши ОСОБА_6 рани на голові, яких було близько восьми, кровотеча не зупинялась. А тому вони поїхали в міську лікарню, де сину надали медичну допомогу, а саме зашили рани на голові. Після комп`ютерної томографії ОСОБА_6 був поставлений діагноз «Відкрита черепно-мозкова травма». В ту ж ніч сина прооперували. З 16 лютого 2021 до 1 вересня 2021 ОСОБА_6 проходив стаціонарне та амбулаторне лікування. У зв`язку з отриманими травмами сину було проведені наступні оперативні втручання: зашивання ран на голові, два хірургічних втручання та вставляння пластини. Крім того, після даної ситуації виникли проблеми з носовою перегородкою, але на даний час було прийнято рішення лише спостерігати за нею. За результатами огляду в невропатолога встановлено, що її син досі не відчуває лівої руки. Також після даної події ОСОБА_6 перебував постійно у депресії.
З приводу даного інциденту син їй повідомив, що на залізничному вокзалі познайомився із ОСОБА_7 , який запропонував йому вжити канабіс. Тоді вони разом пішли додому до ОСОБА_7 , де в приміщанні гаражу вживали канабіс. Після чого ОСОБА_6 попросив ОСОБА_7 провести його додому. По дорозі додому ОСОБА_7 попросив у сина телефон, щоб подивитися щось в Інтернеті. Далі ОСОБА_6 пішов вперед, після чого відчув удар та втратив свідомість. Прийшовши до тями, пішов до першого домоволодіння, де зустрів ОСОБА_9 , який і доставив його додому.
Як вбачається з рапорту оперативного чергового ВП №1 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 16 лютого 2021 року (т.3 а.с.1) 16 лютого 2021 року о 20 год. 40 хв. на лінію «102» від чергового лікаря Кам`янець-Подільської міської лікарні №1 надійшло повідомлення про те, що 10 лютого 2021 року близько 20 год. 00 хв. до травмпункту звернувся ОСОБА_6 із садинами на голові, які зі слів заявника спричинив йому малознайомий на ім`я ОСОБА_12 в с.Кам`янка.

Даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 16 лютого 2021 року (т.2 а.с.2), відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 повідомив про спричинення йому 16 лютого 2021 року близько 18 год. 00 хв. в с.Кам`янка неподалік ТОВ «Модуль-Україна» біля колій ОСОБА_13 тілесних ушкоджень шляхом нанесення ударів невідомим предметом по голові.

Даними протоколу огляду місця події від 17 лютого 2021 року з долученими до нього ілюстративними таблицями (т.2 а.с.3-23), відповідно до яких встановлено, що оглядом місця події є територія залізної колії перегону Кам`янець-Подільський Гуменці, а саме між опорним стовпом №227 та опорним стовпом №М89. На відстані 30 метрів від опорного стовпа №227 на залізничних рельсах та на вкритій снігом землі виявлені плями речовини бурого кольору, ззовні схожої на кров, а також шапку сірого кольору з металевою емблемою «Арех» зі слідами речовини бурого кольору, ззовні схожої на кров.

Даними протоколу огляду місця події від 17 лютого 2021 року з долученими до нього ілюстративними таблицями (т.2 а.с.96-105), відповідно до яких на підставі добровільної згоди власника ОСОБА_14 та володільця ОСОБА_10 (т.2 а.с.45-48) проведено огляд місця події, яким є квартира АДРЕСА_2 , в ході якого мати потерпілого ОСОБА_15 ОСОБА_10 добровільно видала слідчому одяг потерпілого: бушлат чорного кольору, джинсові штани синього кольору, пару чоловічих черевиків чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, ззовні схожої на кров, та металевий навісний замок із ключами та брелоком у формі серця з літерою «М».

Висновками експертів № 101 від 26 лютого 2021 року, №102 від 12-17 березня 2021 року та №103 від 17-25 березня 2021 року (т.2 а.с. 134-135, 137-140, 143-144), які були надані за результатами проведення судово-медичних експертиз, підтверджено ті обставини, що кров потерпілого ОСОБА_6 , зразок якої був відібраний в останнього у передбачений діючим кримінальним процесуальних законом спосіб (т.2 а.с.145-151), відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В, з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0. Цими ж висновками підтверджується також і ті обставини, що на шматках марлі зі змивами речовини, вилученої під час огляду місця події, куртці чоловічій (бушлаті), штанах джинсових та парі чоловічих черевиків, які були вилучені під час огляду місця полії, знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, із супутнім антигеном Н. Отже, ця кров може належати особі (особам) з групою крові А з ізосерологічною анти-В, з супутнім антигеном Н, в тому числі і потерпілому ОСОБА_6 .

Даними протоколу огляду місця події від 17 лютого 2021 року з долученими до нього ілюстративними таблицями (т.2 а.с.96-105), достовірність яких підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які приймали участь в зазначені слідчій дії як поняті, відповідно до яких проведено огляд місця події, яким є території, яка розташована по АДРЕСА_1 , в якому проживає обвинувачений ОСОБА_7 , на якій у кущах виявлено на снігу з послідуючим вилученням згорток із матерчатої ганчірки помаранчево-жовтого кольору, матерчату рукавицю зелено-білого кольору, матерчаті рукавиці білого кольору, мобільний телефон марки «Motorola», металеву коробку, металеву печатку в металевому корпусі, мастичну печатку в дерев`яному корпусі, поліпропіленовий шнур, поліетиленове упакування та дві частини клейкої плівки синього кольору.

Умисне заподіяння обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеня, лінійного перелому потиличної кістки справа з вертикальним напрямком, імпресійного та лінійного перелому правої тім`яної кістки з формуванням епідуральної гематоми, забою в лівій півкулі мозочку та набряку правої півкулі головного мозку, перелому задньої черепної ямки справа та основи черепа, рубця в тім`яній ділянці справа С подібної форми (тілесні ушкодження групи «а»), та необережне заподіяння обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, у вигляді імпресійного перелому передньої стінки правої лобної пазухи з порушенням цілісності верхньої стінки правої орбіти та правого відділу решітчастої кістки, лінійного перелому тіла клиновидної кістки, гемосинусу правої лобної пазухи та комірок решітчастої кістки, рубця в лобній ділянці справа Г-подібної форми (тілесні ушкодження групи «б»), підтверджується висновком експерта №54 від 09-16 березня 2021 року (т.2 а.с.128-130), який був наданий за результатами проведення судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_6 та який підтвердив у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_18 .

Цим же висновком підтверджено ті обставини, що зазначенні вище тілесні ушкодження групи «а» могли утворитися внаслідок ударів тупими твердими предметами не менше 2-х з прикладанням значної сили, а тілесні ушкодження групи «б» - при падінні з висоти власного зросту і ударах об тупі тверді предмети з ребристою травмуючою поверхнею, можливо, конструктивні елементи залізно-дорожньої колії, в день поступлення в стаціонар НКП «Кам`янець-Подільська міська лікарня», тобто 17 лютого 2021 року за умов і в термін, зазначених в обставинах справи і потерпілим.

Як вбачається із цього висновку експерт обгрунтовував свої висновки на підставі даних історії хвороби потерпілого ОСОБА_6 , доступ до якої був отриманий стороною обвинувачення у передбачений КПК України спосіб, тобто на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до вказаної історії хвороби (т.2 а.с.124-127).

Даними протоколу освідування особи від 17 лютого 2021 року з долученими до нього ілюстративними таблицями та медичної довідки №926 від 17 лютого 2021 року (т.2 а.с.106-107), відповідно до яких на підставі постанови прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 про проведення освідування від 17 лютого 2021 року (т.2 а.с.105) проведено освідування ОСОБА_7 , в ході якого будь-яких тілесних ушкоджень на його тілі виявлено не було.

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 19 лютого 2021 року з долученим до нього продемонстрованим у судовому засіданні відеозаписом цієї слідчої дії (т.2 а.с.112-115), відповідно до яких на той час підозрюваний ОСОБА_7 за участю свого захисника ОСОБА_19 та у присутності понятих, що виключало можливість вчинення будь-якого тиску та примусу на нього, повідомив та продемонстрував місця, де він зустрів потерпілого, де потерпілий передав йому мобільний телефон та катався на санках, а також вказав напрям, в якому направився потерпілий, залишивши йому свій мобільний телефон. При цьому, ОСОБА_7 вказав саме той напрям, в якому зі слів потерпілого він направився разом із ОСОБА_7 та в подальшому останній заподіяв йому тілесні ушкодження. Таким чином, ОСОБА_7 під час проведення за його участю слідчого експерименту підтвердив факт спілкування його із потерпілим ОСОБА_6 безпосередньо перед заподіянням останньому тілесних ушкоджень та неподалік місця їх заподіяння.

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 30 березня 2021 року з долученим до нього продемонстрованим у судовому засіданні відеозаписом цієї слідчої дії (т.2 а.с.153-156), відповідно до яких потерпілий ОСОБА_6 повідомив та продемонстрував місця, де він зустрів обвинуваченого ОСОБА_7 , де він разом із ОСОБА_7 спільно вживали наркотичний засіб, де він передав ОСОБА_7 свій мобільний телефон та катався на санках, а також вказав точне місце, яке співпадає із даними протоколу огляду місця події, де він ішов із ОСОБА_7 по колії та відчув сильний удар у потиличну ділянку голови, тобто вказав точне місце заподіяння йому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Висновком експерта №80 від 05 квітня 2021 року (т.2 а.с.182а-184), який був наданий за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_6 , із врахуванням характеру та локалізації тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 судово-медичний експерт дійшов висновку про можливий механізм їх утворення за умов та обставин, на які вказує потерпілий під час проведення слідчого експерименту за його участю.

Висновком експерта № 90 від 22 лютого 2021 року (т.2 а.с.131-133), наданим за результатами проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, підтверджено ті обставини, що ОСОБА_7 на момент вчинення інкримінованого йому злочину хронічно протікаючим душевним захворюванням, недоумством не страждав, а виявляв емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип, ускладнений психічними та поведінковими розладами внаслідок комбінованого вживання опіатів, канабіоїдів, амфетаміну та алкоголю, синдром залежності, виявляє такий і на теперішній час, що не позбавляло та не позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Даний психічний розлад відноситься до іншого хворобливого стані психіки. ОСОБА_7 в період вчинення злочину в стані тимчасового розладу душевної діяльності, іншого психічного розладу, крім вищезазначеного, та в стані паталогічного сп`яніння не знаходився і застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. Таким чином, зазначеним висновком експерта підтверджено ту обставину, що відносно скоєного і на теперішній час ОСОБА_7 можна вважати осудним.

Відповідно до довідки станції Кам`янець-Подільський Виробничого підрозділу «Жмеринська дирекція залізничних перевезень» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 09 березня 2021 року (т.2 а.с.152), головна залізнична колія перегону Кам`янець-Подільський Гуменці діюча, систематично використовується для пропуску поїздів в напрямку на з станції Гречани. Залізнична колія №64, ходова, діюча, під`їзної колії ТОВ «Модуль-Україна» протягом лютого місяця 2021 року систематично використовувалась для подавання та прибирання вагонів на під`їзну колію згідно заявок вантажовласника. Тобто зазначеною довідкою підтверджено ту обставину, що залізничні колії, на яких ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого останній перебував у безпорадному стані, на день заподіяння тілесних ушкоджень систематично використовувалися для пропуску поїздів та для подавання та прибирання вагонів на під`їзну колію. Таким чином, зазначеним доказом підтверджено і ту обставину, що ОСОБА_7 , який проживав постійно в тому районі та постійно добирався додому з м.Кам`янець-Подільського по цих коліях, а отже якому достовірно було відомо про систематичний рух поїздів по цих коліях, завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_15 , який перебував в небезпечному для життя стані і позбавлений був вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, оскільки знаходився через отриманні травми голови певний період часу без свідомості на коліях, по яких систематично здійснювався рух поїздів, що могло призвести до наїзду на нього залізничним транспортом.

Разом з тим, наданий стороною обвинувачення на підтвердження винності ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинах інший доказ - дані протоколу огляду місця події від 17 лютого 2021 року з долученими до нього ілюстративними таблицями та продемонстрованим у судовому засіданні відеозаписом цієї слідчої дії (т.2 а.с.38-44), відповідно до яких на підставі письмової згоди власника ОСОБА_20 та володільця ОСОБА_21 (т.2 а.с.36-37) проведено огляд місця події території домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено дублянку світлого кольору зі слідами бурого кольору та взуття-берци коричневого кольору, визнаються судом недопустимими доказами, виходячи з наступних правових підстав.

Так, згідно із положеннями ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

У цій нормі закріплено як загальну підставу визнання доказів недопустимими - їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, зокрема здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов. (п.1 ч.2).

Відповідно до вимог ст.13 КПК не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За статтею 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відпо відно до ч.2 ст.234 КПК обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно з ч.1 ст.233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч.3 цієї статті.

Тобто законодавцем, крім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє.

З метою захисту прав та законних інтересів осіб у кримінальному провадженні у системному тлумаченні ч.2 ст.233 КПК під володінням слід розуміти фактичне володіння річчю (майном). Тобто фактичне володіння не варто ототожнювати з правом власності. Такий широкий підхід до розуміння понять «житло», зарахування до «іншого володіння» офісних та службових приміщень, приміщень господарського, виробничого та іншого призначення незалежно від форм власності відповідає й прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Із матеріалів кримінального провадження убачається, що з клопотанням про дозвіл на огляд домоволодіння АДРЕСА_1 , сторона обвинувачення до слідчого судді не зверталася.

З показань обвинуваченого ОСОБА_7 під час проведення за його участю слідчого експерименту та в судовому засіданні, а також показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_20 вбачається, що домоволодіння АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_20 , а постійно проживають у вказаному домоволодінні ОСОБА_21 та обвинувачений ОСОБА_7 . Крім того, про факт проживання обвинуваченого ОСОБА_7 у вказаному домоволодінні також свідчить наявність його одягу в приміщенні житлового будинку, в якому було вилучено належні ОСОБА_7 дублянку світлого кольору та взуття-берци коричневого кольору. Таким чином судом встановлено, що на момент проведення огляду домоволодіння особами, які ним володіли, було троє осіб ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_7 .

Разом з тим, прокурором не надано доказів, які підтверджували би ту обставину, що ОСОБА_7 , як володілець домоволодіння, давав добровільну згоду на проведення такого огляду.

Таким чином, проаналізувавши в сукупності зазначені вище обставини, суд дійшов висновку, що слідчий провів огляд домоволодіння АДРЕСА_1 , без згоди ОСОБА_7 , як одного із володільців цього житла.

Крім того, прокурором не надано суду доказів на підтвердження тієї обставини, що слідчий звертався невідкладно після проведення вказаного огляду домоволодіння до слідчого судді із клопотанням про проведення огляду, як того вимагають приписи ч.3 ст.233 КПК України.

За таких обставин, дані, які містяться в протоколі огляду місця події, та відеозапис цієї слідчої дії судом визнаються недопустимими доказами на підставі п.1 ч.2 ст.87 КПК, оскільки в судовому засіданні встановлено, що вони отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

В рішенні по справі «Гефген проти Німеччини» (рішення від 30 червня 2008 року, заява №22978/05) Європейський суд з прав людини для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

З урахуванням вищевказаної доктрини «плодів отруєного дерева» судом визнаються недопустимим доказом й висновок експерта №СЕ-19/102-21/3630-БД (т.2 а.с.159-180, який наданий за результатами проведення судової біологічної експертизи та яким підтверджено ту обставину, що на поверхні вилученої під час зазначеного вище огляду місця події куртки (дублянки) світлого кольору виявлені сліди крові людини та клітини з ядрами, генетичні ознаки яких збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 , оскільки вказаний висновок експерта ґрунтується на недопустимому доказі, отриманому під час проведення зазначеного вище огляду місця події.

Невизнання обвинуваченим винності у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень судом розцінюється як його намагання уникнути відповідальності за вчинені суспільно небезпечні діяння, а його твердження про непричетність до заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень повністю спростовується сукупністю зазначених вище доказів сторони обвинувачення, які між собою узгоджуються.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_6 , не вірити якому у суду підстав не має, як під час проведення досудового розслідування, так і в судовому засіданні стверджував, що удари по голові він отримав відразу ж після того як передав свій мобільний телефон ОСОБА_7 , на прохання останнього та який рухався позаду нього. При цьому потерпілий ствердив, що крім нього та ОСОБА_7 , поблизу місця події не було нікого.

Таким чином, із врахуванням показань потерпілого ОСОБА_6 про те, що в момент заподіяння йому тілесних ушкоджень біля нього знаходився лише обвинувачений ОСОБА_7 , категоричного заперечення цього факту обвинуваченим, знаходження у ОСОБА_7 мобільного телефону потерпілого після заподіяння останньому тілесних ушкоджень, а також подальші дії обвинуваченого спрямовані на приховування мобільного телефону потерпілого, в сукупності свідчать про те, що саме ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_14 тілесні ушкодження, а отже вчинив інкриміновані йому злочини.

Таким чином, суд, оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшла наступних висновків.

Дії, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , мали місце та містять склади кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.1 ст. 121, ст.128, ч.1 ст.135 КК України, і становлять собою: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, необережне тяжке тілесне ушкодження та завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан. Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні зазначених дій повністю доведена в судовому засіданні і він підлягає покаранню за їх вчинення.

Разом з тим, органом досудового розслідування, інкримінуючи ОСОБА_7 дії, передбачені ч.1 ст.121 КК України, в ставиться в вину те, що він заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження під час словесного конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. Тобто, на переконання сторони обвинувачення мотивом заподіяння обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень були раптово виниклі особисті неприязні відносини. Проте, прокурором у судовому засіданні будь-якими належними, достатніми та допустимими доказами у відповідності до вимог ст.ст.91,92 КПК України не доведено цієї обставини.

Так, із показань у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_6 вбачається, що вони познайомилися лише в день події і будь-яких конфліктів того дня між ними не було. Тобто, і обвинуваченим і потерпілим підтверджено ту обставину, що між ними не було будь-яких неприязних відносин. А тому будь-яких підстав вважати, що мотивами заподіяння обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень були раптово виниклі між ними особисті неприязні відносини, у суду підстав не має.

На думку суду, в даному конкретному випадку відсутність між потерпілим та обвинуваченим будь-яких конфліктів, поведінка винного та потерпілого, що передувала події, їх стосунки, а також заподіяння обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень відразу ж після отримання від ОСОБА_6 мобільного телефону, подальше утримання цього майна та вчинення дій спрямованих на його приховування, свідчить про наявність у ОСОБА_7 перед заподіянням потерпілому тілесних ушкоджень іншого мотиву корисливого, спрямованого на незаконне заволодіння належним потерпілому мобільним телефоном.

Проте, суд, дотримуючись приписів частини третьої ст.337 КПК України, при зазначенні формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, не може зазначити вказаний мотив, оскільки при цьому вийде за межі висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, а отже погіршить його становище.

Таким чином, із врахуванням вище наведеного, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_7 мотив вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме те, що він заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження під час словесного конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та при зазначенні формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, не зазначати мотивів вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому судом враховується, що вчинені ОСОБА_7 злочини відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким (ч.1 ст.121 КК України) та нетяжкими (ст.128, ч.1 ст.135 КК України) злочинами проти здоров`я особи, становлять підвищену суспільну небезпеку та характеризуються у формі прямого умислу (ч.1 ст.121, ч.1 ст.135 КК України) та необережності у виді кримінальної протиправної недбалості (ст.128 КК України).

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово шість разів засуджувався на вчинення умисних нетяжких та тяжких злочинів проти власності, безпеки руху та експлуатації транспорту, а також злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів (т.2 а.с.185-186, 195-196, 198, 200-201), на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т.2 а.с.188, 190, 192, 193), виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип, ускладнений психічними та поведінковими розладами внаслідок комбінованого вживання опіатів, канабіоїдів, амфетаміну та алкоголю, синдром залежності (т.2 а.с.131-133), хворіє хронічним вірусним гепатитом «С» (т.3 а.с.4), є учасником бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції,за місцем тримання під вартою Державною установою «Чернівецький слідчий ізолятор» характеризується з позитивної сторони (т.3 а.с.3).

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Рецидив злочинів враховується судом обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 .

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, внаслідок вчинення яких була завдана шкода здоров`ю потерпілого, та обставини їх вчинення, особу винуватого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в наближених до максимальних меж, передбачених санкціями ч.1 ст.121, ст.128, ч.1 ст.135 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України, враховуючи дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують, та наявність обставини, яка обтяжує його покарання, форму вини й мотиви вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість їх наслідків, обставини, за яких були вчиненні кримінальні правопорушення, кількості вчинених кримінальних правопорушень, а також вид сукупності, суд уважає за доцільне призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, крім зазначених вище обставин, судом також враховується та обставина, що фактично в його діях вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, проте стороною обвинувачення ОСОБА_7 цей злочин не інкримінувався, а суд відповідно до приписів ст.337 КК України не може вийти за межі висунутого обвинувачення, якщо при цьому буде погіршено становище обвинуваченого.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_7 раніше неодноразово засуджувався за умисні корисливі тяжкі та нетяжкі злочини проти власності та з незнятою і непогашеною у встановленому законом порядку судимістю через незначний період часу після звільнення з місця позбавлення волі один рік вчинив тяжкий та нетяжкі злочини проти здоров`я особи, що свідчить про його явне та вперте небажання ставати на шлях виправлення, враховуючи тяжкість і суспільну небезпечність вчинених злочинів та особу обвинуваченого, суд не вбачає підстав для застосування при призначенні ОСОБА_7 інших більш м`яких видів покарань, які передбачені санкціями ст.128, ч.1 ст.135 КК України, а також статей 69 та 75 КК України.

До того ж, як вбачається з досудової доповіді про обвинуваченого (т.1 а.с.49-53) орган пробації дійшов висновку, що ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення та ризик для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як: «високий», а також про те, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі може становити дуже високу небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування витрат на придбання ліків, а також відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню, оскільки ґрунтується на законі, підтверджується матеріалами справи, виходячи з наступних правових підстав.

Так, згідно з ч.1 ст.1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Як вбачається з долучених до позовної заяви фіскальних чеків (т.1 а.с.113-115) потерпілий ОСОБА_6 придбав ліків на суму 3546 грн. 24 коп., а долученими до позовної заяви договорами поставки №220221/2н та №220221/3н від 22 лютого 2021 року, актами виконаних робіт №220221/2н та №220221/3н від 22 лютого 2021 року до зазначених договорів, рахунками-фактурами №220221/2н та №220221/3н від 22 лютого 2021 року, а також квитанціями №ПН4016639 та №ПН4016647 від 22 лютого 2021 року (т.1 а.с.116-129) підтверджено придбання потерпілим ОСОБА_6 з приводу заподіяних йому тілесних ушкоджень товарів медичного призначення пакету операційного для проведення краніопластики вартістю 11 300 грн. та набору для краніопластики титановою сіткою Conmet вартістю 15000 грн. А тому зазначені витрати у відповідності до вимог ч.1 ст.1195 ЦК України необхідно стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 , задовольнивши позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, то вони також підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних правових підстав.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а відповідно та пунктів 1,2 частини 2 цієї ж статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як встановлено судом обвинуваченим потерпілому заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, при заподіянні яких потерпілий відчував значну фізичну біль та страждання, пережив емоційний стрес та страх, вимушений був проходити стаціонарне та амбулаторне лікування, а також переніс оперативне втручання трепанацію черепа з послідуючим видаленням кров`яних згортків, у зв`язку з чим вимушений був нести додаткові витрати на придбання ліків, медичне обстеження та лікування. Як стверджує потерпілий, до тепер у нього продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді болів в області лівої частини голови, лівої частини щелепи, постійне відчуття втоми, апатія, втрата апетиту, поганий настрій, підвищена роздратованість через відчуття власної немічності, стреси, страх за своє подальше життя. Крім того, завдана моральна шкода потерпілого полягає також у тому, що для відновлення порушеного свого права він вимушений тривалий час докладати додаткових зусиль, звертатися за правовою допомогою та у зв`язку з цим нести додаткові витрати. Тому, розмір відшкодування моральної шкоди із врахуванням характеру правопорушення, обставин, за яких ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження, та ступеня його вини, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, характеру заподіяних тілесних ушкоджень, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, матеріального становища обвинуваченого, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, на думку суду відповідає 50000 грн., які і необхідно стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 на відшкодування завданої моральної шкоди.

Враховуючи ті обставини, що обвинуваченому ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити йому попередній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Питання про речові докази підлягають вирішенню на підставі ч.9 ст.100 КПК України, процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ст.128, ч.1 ст.135 КК України, призначивши йому покарання:

-за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк шість років;

-за ст.128 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік;

-за ч.1 ст.135 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з 14 квітня 2022 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 18 лютого 2021 року по 13 квітня 2022 року включно в розрахунку, що відповідно до ч.5 ст.72 КК України один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2021 року (т.2 а.с.117-118) арешт на майно шапку темно-сірого кольору, бушлат чорного кольору, джинсові штани синього кольору, металевий навісний замок із ключами та брелком у формі серця з літерою «М», мобільний телефон «Motorola G8» в чохлі прозорого кольору, пару чоловічих черевиків чорного кольору, куртку (дублянку) світлого кольору, берци коричневого кольору з надписом на підошві «TALAN», ганчірку помаранчево-жовтого кольору, матерчату рукавицю зелено-білого кольору, матерчату рукавицю білого кольору, металеву коробку, печатку круглої форми із надписом «МП Шляховик», печатку прямокутної форми із надписом «МП Шляховик», капронову мотузку та поліетиленову плівку.

Речові докази:

-шапку темно-сірого кольору, мобільний телефон «Motorola G8» в чохлі прозорого кольору, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області (т.2 а.с. 181-182), повернути власнику потерпілому ОСОБА_6 ;

-бушлат чорного кольору, джинсові штани синього кольору, пару чоловічих черевиків чорного кольору та металевий навісний замок із ключами та брелком у формі серця з літерою «М», які передані на відповідальне зберігання власнику потерпілому ОСОБА_6 (т.2 а.с.122, 141), йому залишити;

-куртку (дублянку) світлого кольору та берци коричневого кольору з надписом на підошві «TALAN», які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області (т.2 а.с. 181-182), повернути власнику обвинуваченому ОСОБА_7 ;

-ганчірку помаранчево-жовтого кольору, матерчату рукавицю зелено-білого кольору, матерчату рукавицю білого кольору, металеву коробку, печатку круглої форми із надписом «МП Шляховик», печатку прямокутної форми із надписом «МП Шляховик», капронову мотузку, поліетиленову плівку та біологічні зразки, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області (т.2 а.с. 119-121, 181-182), знищити.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування витрат на придбання ліків та відшкодування моральної шкоди задовольнити в повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 29846 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот сорок шість) грн. 24 коп. витрат на придбання ліків та 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 79846 (сімдесят дев`ять тисяч вісімсот сорок шість) грн. 24 коп.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави 13180 (тринадцять тисяч сто вісімдесят) грн. 49 коп. витрат пов`язаних із залученням експерта (т.2 а.с.158).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду ОСОБА_1