Провадження №1-кп/761/2831/2022
В И Р О К
іменем України

16 серпня 2022 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001370, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2021 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Броварського району Київської області, українки, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, з середньою освітою, не заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
за обвинуваченням, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
І. Історія провадження.
03.08.2022 до Шевченківського районного суду міста Києва від прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 надійшов обвинувальний акт з додатками, у кримінальному провадженні № 0001370, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.07.2022, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2022 визначено головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .
Ухвалою судді від 04.08.2022 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.
Ухвалою судді від 08.08.2022 у даному кримінальному провадженню призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

ІІ. Виклад обставин справи.
08.06.2022 приблизно о 14 годині 14 хвилин, тобто в період дії воєнного стану, запровадженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, яким введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, та продовжено Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб та продовжено Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, перебуваючи за адресою: місто Київ, вул. Золотоустівська, 48/5 в приміщенні мазагазину «Новус» у ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_5 (матеріали щодо якої скеровано до Шевченківського районного суду міста Києва) виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в період воєнного стану, що належить ТОВ «НОВУС УКРАЇНА».

Реалізовуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в період воєнного стану, з метою особистого збагачення, діючи з корисливим мотивом, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 (матеріали щодо якої скеровано до Шевченківського районного суду міста Києва), 08.06.2022, приблизно о 14 годині 14 хвилин, знаходячись в приміщенні магазину «Новус», що розташований за адресою: місто Київ, вул. Золотоустівська, 48/5, направилися до відділу з продажу кави, де ОСОБА_5 (матеріали щодо якої скеровано до Шевченківського районного суду в м. Києві) взяла з стелажу 2 банки з меленою кавою марки «LavazzaQualitaOro», вагою 250 г. вартістю 168 (сто шістдесят вісім гривень) 10 копійок (без ПДВ) за одну одиницю кожна та 3 банки з кавою «ЯкобзБариста Американо», вагою 155 г. вартістю 205 (двісті п`ять гривень) 60 копійок за одиницю кожна, які в подальшому помістила до рюкзака, який знаходився на спині у ОСОБА_3 .

У подальшому, з метою доведення до кінця умислу, направленого на вчинення таємного викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в період воєнного стану, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_5 (матеріали щодо якої скеровано до Шевченківського районного суду міста Києва), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, не бажаючи розраховуватись за товар, вийшли з приміщення магазину, однак довести свій злочинний умисел до кінця не змогли з причин, що не залежали від їх волі, оскільки дії ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (матеріали щодо якої скеровано до Шевченківського районного суду міста Києва) були помічені та припинені працівниками супермаркету «Новус».

А всього, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_5 (матеріали щодо якої скеровано до Шевченківського районного суду в місті Києві) намагались викрасти чуже майно, що належить ТОВ «НОВУС УКРАЇНА» на загальну суму 953 (дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 00 копійок (без ПДВ).

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України закінчений замах (виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі) на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

ІІІ. Позиція сторін судового провадження.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала у повному обсязі та вказала, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, вона вчинила дане кримінально каране діяння.

Так, обвинувачена ОСОБА_3 зокрема заявила, що вона у повній мірі усвідомила кримінально-протиправний характер своїх дій, щиро розкаялася у вчиненому, просила суд суворо не карати.
Показання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи, які нею не оспорюються, є послідовними, логічними і правдивими, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Наведене свідчить про щире каяття ОСОБА_3 .

При цьому, обвинувачена не заперечувала щодо розгляду справи без участі її захисника.
Прокурор у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі та просив визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
Представник потерпілого ТОВ «Новус Україна» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, цивільний позов не заявляв, відповідно до обвинувального акта матеріальної шкоди ТОВ «Новус Україна» завдано не було.
IV. Положення закону, яким керувався суд.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.
Згідно пунктів 3, 4 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», які віднайшли своє відображення у позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 725/2266/18, слідує, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.
Згідно ст. 15 КК України замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Відповідно до Указу Президента України Володимира Зеленського від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Крім цього, відповідно до Указу Президента України від 22.05.2022 №2263-IX «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченої ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях по справі «Коробов проти України»(Korobov v. Ukraine заява № 39598/03) від 21.10.2011 року, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom) від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Скоппола проти Італії»(«Scoppola v. Italy»заява № 10249/03) від 17.09.2009 року, частиною принципу верховенства права (а ст. 7 Конвенції є його важливою частиною) є очікування від суду застосування до кожного караного діяння такого покарання, котре законодавець вважає пропорційним. Пунктом 38, передбачено, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий та надмірний тягар (справа «Ісмаїлов проти Росії» (Ismayilov v. Russia) від 16.10.2008 року).

ІV. Висновки та мотиви суду.
Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи те, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції, із врахуванням заяви прокурора про відмову від допиту в судовому засіданні свідків, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченої та дослідженням характеризуючих матеріалів. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує дії останньої за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до довідки № 21-14062022/80210 до кримінальної відповідальності не притягалася, відповідно до відповіді КНП «Броварська Багатопрофільна клінічна лікарня» Територіальних громад Броварського району Київської області № 1192 від 15.06.2022 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, згідно характеристики наданої старостою Требухівського старостинського округу Броварської міської територіальної громади ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за час проживання характеризується з позитивної сторони, трудолюбива, громадський спокій та порядок не порушувала, ніяких компрометуючих матеріалів відносно неї не надходило.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує:
- ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно приписів ст. 12 КК України, відповідно є тяжким (ч. 4 ст. 185 КК України);
- особу винної, яка на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, не заміжня, за місцем проживання характеризується позитивно;
- обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 .
Щире каяття обвинуваченої полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 N 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності").
Обвинувачена повністю визнала свою вину, висловила щирий жаль з приводу вчинених дій та осуд своєї поведінки, проявила готовність понести кримінальну відповідальність за вчинене, обіцяла у майбутньому нічого протиправного не вчиняти.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 70, 71 КК України суд не знаходить.

Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку обвинуваченої ОСОБА_3 під час та після вчинення злочинних дій, відношення обвинуваченої до вчиненого. Судом ураховується, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченій, вчинене під час дії запровадженого в країні режиму воєнного стану і дана обставина у даному випадку напряму вплинула на кваліфікацію діяння.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання суд ураховує також роз`яснення, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Так, враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, при цьому суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 , можливе без відбування покарання, а тому, у порядку ст. 75 КК України приймає рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Також, суд вважає за необхідне при звільненні від відбування покарання з випробуванням покласти на обвинувачену, відповідно до ст. 76 КК України, такі обв`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, що сприятиме досягнення мети покарання, покладаючи такі обов`язки, суд вважає саме їх необхідними і достатніми для виправлення винної з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та її особи. Адже, матиме місце нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням уповноваженим органом з питань пробації за місцем її проживання.
У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання обвинуваченій ОСОБА_3 перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 7, 349, 368 371, 373, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- DVD-R диск із відеозаписом, наданий начальником охорони магазину ТОВ «Новус», що розташований за адресою: місто Київ, вул. Золотоустівська, 48/5, зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1