СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1083/22
ун. № 759/7753/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2022 року м. Київ
Святошинський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві в залі суду кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000885 від 18.04.2022, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

До Святошинського районного суду міста Києва 13.07.2022 надійшли матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на строк досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 314 КПК України, судом 13.07.2022 було постановлено ухвалу про призначення підготовчого судового засідання.

У підготовче судове засідання з`явилися прокурор, обвинувачений, захисник обвинуваченого.

У підготовчому судовому засіданні, 10.08.2022, захисником обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокатам ОСОБА_5 заявлено клопотання про повернення обвинувального акта у даному кримінальному провадженні прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, а саме обвинувачення сформульовано формально, що унеможливлює визначити роль, участь та результат дій в інкримінуємому злочині та свідчить про відсутність правової оцінки діям обвинуваченого, що позбавляє його права на повноту свого захисту.

Клопотання обґрунтовано тим, що в Обвинувальному акті зазначено, що 14.04.2022 ОСОБА_3 уклав контракт добровольця територіальної оборони та став членом добровольчого формування територіальної громади м. Києва «МРІЯ». А потім, ОСОБА_3 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 18.04.2022, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав бойові припаси та вибухові пристрої, а саме 112 патронів (64 патрони калібру 7,62x39 та 48 патронів калібру 9x18), промислово-виготовлені 30 мм постріл із ОФЗ снарядом, ручну осколкову гранату Ф-1 (утворюється при поєднанні в єдину конструкцію спорядженого вибуховою речовиною корпусу ручної осколкової фанати Ф-1 та уніфікованого запалу дистанційної дії УЗРГМ), гранату РГН (утворюється при поєднанні в єдину конструкцію гранати РГН без запалу та ударно-дистанційного запалу УДЗ), після чого їх незаконно зберігав за місцем своєї реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту виявлення та вилучення вказаних бойових припасів та вибухових пристроїв працівниками поліції.

При цьому, зв`язок між укладенням контракту добровольця та придбанням боєприпасів в Обвинувальному акті жодним чином не зазначено.

Крім того, в Обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_3 , щиро розкаявся, а значить дав змістовні пояснення, що вилучені боєприпаси є трофейною зброєю, які він здобув в бою з російськими окупантами, і що перевозив трофейну зброю з однієї ділянки фронту на іншу ділянку. Проте, відомості про вказану інформацію в Обвинувальному акті відсутні, адже виникає потреба в перевірці показів обвинуваченого для скасування самообмови, або ж підтвердження показів обвинуваченого.

Таким чином, захисник вважає, що некоректність обвинувачення відносно його підзахисного вказує на грубе порушення його права на захист, а тому обвинувальним акт має бути повернутий прокурору.

Обвинувачений думку свого захисника підтримав повністю, просив обвинувальний акт повернути прокурору.

Прокурор проти заявленого клопотання заперечив, просив у його задоволенні відмовити.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору у разі, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Таким чином, дана норма, містить певну дискрецію дій прокурора в межах його процесуальних обов`язків, а саме: виклад лише тих обставин, які прокурор вважає встановленими.

Відсутність певних фактичних обставин, які мають значення для кваліфікації дій обвинуваченого, відсутність ознак злочину, складу злочину чи інші обставини, які мають значення для доведеності вини обвинуваченого є підставою для винесення виправдувального вироку суду після з`ясування цих обставин в ході судового розгляду, а не підставою повернення обвинувального акта прокурору.

У даному разі заявлені в клопотанні обставини не містять ознак невідповідності обвинувального акта, вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, однак є підставою детального вивчення та аналізу усіх суттєвих для кримінального правопорушення обставин в ході судового розгляду по суті.

Так, як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000885 від 18.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який було направлено начальником першого відділу Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, вказаний процесуальний документ за своїм змістом у повній мірі відповідає вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому у суду немає достатніх правових підстав для висновку про його невідповідність вимогам цього Кодексу.

Більш того, вдаючись до оцінки правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 та формулювання висунутого останньому обвинувачення, суд фактично вийде за межі своїх повноважень на стадії підготовчого провадження, оскільки предметом підготовчого судового засідання є лише відповідність обвинувального акта вимогам закону, а не обґрунтованість правової кваліфікації дій обвинуваченого та формулювання обвинувачення, які можуть та повинні перевірятись на стадії судового розгляду.

До того ж, відповідно до вимог ч. 2 ст. 337 КПК України, прокурор під час судового розгляду може не тільки змінити або висунути додаткове обвинувачення, а й відмовитися від підтримання державного обвинувачення, якщо в результаті судового розгляду дійде переконання, що пред`явлене особі обвинувачення не підтверджується.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що клопотання захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню. Водночас усі доводи захисника, наведені в клопотанні, на думку суду є предметом для детального вивчення під час розгляду кримінального провадження по суті. Вказаним доводам має бути приділена особлива увага та надана належна правова оцінка. Наявність чи відсутність вказаних обставин, безпосередньо впливає на рішення, яке суд має прийняти за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314-316, 370-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволення клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає .

Суддя: ОСОБА_1