Справа №589/4485/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/839/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 січня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

У кримінальному провадженні №0000219 від 24 березня 2021 року, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.246, ч. 3 ст. 146, п.9, п. 12 ч.2 ст. 115 КК України.

До Конотопського міськрайонного суду Сумської області звернувся прокурор з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з посиланням на те, що кримінальне провадження на даний час не завершене, а підстави та ризики, які враховувалися при обранні запобіжного заходу, не зменшились та не перестали існувати. При цьому, прокурор вказував, що інші види запобіжного заходу не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 січня 2022 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 було продовжено до 27 березня 2022 року до 24 години.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 січня 2022 року та звільнити ОСОБА_6 з під варти, обравши останньому інший більш м`який запобіжний захід.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що у клопотанні прокурора вказано, що в провадженні Конотопського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження №0000219 від 24 березня 2021 року, в якому встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у незаконній порубці дерев у інших особливо охоронюваних лісах, перевезенні незаконно зрубаних дерез, вчиненої за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки (ч. 4 ст. 246 КК України); у незаконному позбавленні волі та викраденні людини - потерпілого ОСОБА_10 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб (ч. 3 ст. 146 КК України), в умисному вбивстві ОСОБА_10 з метою приховати інше кримінальне правопорушення, вчинене за попередньою змовою групою осіб (п. 9, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України), однак, зазначене нічим не підтверджуються, носить вірогідний характер, докази на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів, відсутні.

Апелянт вказує, що подане прокурором клопотання повторює раніше подані клопотання, замість належного підтвердження ризиків, передбачених п. 1,3,4 ст. 177 КПК України, у клопотанні вказується лише, що ОСОБА_6 «може» незаконно впливати, незаконно перешкоджати, тобто не докази і конкретні факти, а домисли про те що «може» щось порушувати, що суперечить вимогам діючого законодавства. Крім того, як зазначає апелянт, в судовому засіданні ОСОБА_6 заявив, що йому не було своєчасно надано копії клопотання про продовження строку тримання під вартою і він не зміг підготуватися належним чином до проведення судового засідання, що грубо порушує його законні права на захист, проте, судом, всупереч вимогам діючого законодавства, було розглянуте клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Апелянт зазначає, що стороною обвинувачення не надано суду жодних доказів того, що ОСОБА_6 порушував, чи має наміри порушувати будь які покладені на нього процесуальні обов`язки, а також має наміри переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, які і не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Про час, день та місце апеляційного розгляду даного кримінального провадження учасники даного провадження, а саме, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення їм поштових відправлень.

Крім того, на задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 , суддею апеляційного суду було постановлено ухвалу про здійснення розгляду даного кримінального провадження, призначеного на 11 год. 00 хв. 05 квітня 2022 року у режимі відеоконференції з Шосткинським міськрайонним судом Сумської області.

Однак, у визначений день та час захисник ОСОБА_7 до Шосткинського міськрайонного суду для участі у розгляді справи у режимі відеоконференції з Сумським апеляційним судом не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив.

Клопотань від обвинуваченого ОСОБА_6 , який перебуває під вартою у ДУ «Сумський слідчий ізолятор» не надходило.

Від прокурора надійшла заява про здійснення розгляду даного кримінального провадження за її відсутності.

За таких обставин, при наявності того, що апеляційним судом були вжиті заходи щодо дотримання прав учасників на участь при розгляді справи, належне їх повідомлення, і те що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого і його участь, та участь захисника в апеляційному перегляді даного провадження не є обов`язковою, враховуючи, також, положення ч.4 ст.422-1 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

На спростування доводів апеляційної скарги, колегія суддів зауважує, що перевіряючи доводи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням, зокрема, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.246, ч. 3 ст. 146, п.9, п. 12 ч.2 ст. 115 КК України, про продовження йому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились і існують з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, а саме, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі та двох тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст.246, ч.3 ст.146 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, що обґрунтовує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду. Крім того, з врахуванням тих обставин, що ОСОБА_6 до затримання не працював, не мав постійного джерела доходів, судом було встановлено ризик вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, саме за наявності встановлених в судовому засіданні обставин, на які, також, посилався прокурор у поданому клопотанні, суд і дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про наявність підстав для його задоволення та необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і більш м`який запобіжний захід, при цьому, не зможе гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього обов`язків.

Крім того, колегія суддів звертає увагу і на практику Європейського суду з прав людини, який у свої рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строк тримання під вартою підозрюваному, суд повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, за наявності того, що ОСОБА_6 обвинувачується, в тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п.9, п. 12 ч.2 ст. 115 КК України, який становить небезпеку для суспільства, наслідки вчиненого смерть людини, колегія суддів вважає, що у суду були відсутні підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора та застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, як того просив захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про відсутність доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 вчинив інкриміновані йому злочини, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги при постановленні даної ухвали, оскільки питання причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованих йому злочинів буде вирішуватися судом з врахуванням зібраних у провадженні доказів та прийнятті остаточного рішення за результатами розгляду справи по суті.

При цьому, не знайшли свого підтвердження і доводи апелянта про те, що ОСОБА_6 не було своєчасно надано копію клопотання, крім того, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що вказані обставини були перевірені, і судом було встановлено, що фактично обвинувачений сам відмовився отримати клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу тримання під вартою, що, відповідно, не є підставою для визнання того, що у такий спосіб були порушені права останнього на захист.

Крім того, відсутність доказів того, що ОСОБА_6 порушував, чи має наміри порушувати будь які покладені на нього процесуальні обов`язки, на що посилається апелянт, свідчить про дієвість застосованого до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і обставин, за яких до обвинуваченого можливо було б застосувати інший більш м`який запобіжний захід, про що просить захисник в поданій апеляційній скарзі, під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження не встановлено.

З врахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом прийнято законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 січня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 години 27 березня 2022 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4