Справа № 129/502/22
Провадження №11-кп/801/1032/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2022 року м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 15.09.2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000538 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
в с т а н о в и в :
До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні № 0000538 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.04.2013 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 15.09.2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .
Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 15.09.2022 року клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого задоволено.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів, із можливістю внесення застави, встановленої 04.02.2022 року ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області в сумі 570630 (п`ятсот сімдесят тисяч шістсот тридцять) гривень, після внесення якої останній підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строк дії ухвали в частині застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою із 15.09.2022 року 17 год. 15 хв. по 13.11.2022 року 17 год. 15 хв. включно.
Відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 із тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 15.09.2022 року, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу тримання під вартою відмовити.
Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що, судом першої інстанції не прийнято до уваги та не досліджено, що при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою 04.02.2022р. слідчим суддею взагалі проігноровано дотримання строків досудового розслідування, у зв`язку з чим 04.02.2022р., визначивши строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу після завершення строку досудового розслідування прийняв рішення за межами наданих КПК України йому повноважень.
Таким чином, слідчий суддя, приймаючи ухвалу від 04.02.2022 року про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 та встановивши, що строк дії ухвали закінчується 03.04.2022 року о 15-00 год. вийшов за рамки граничного строку встановленого законом для прийняття рішень слідчим суддею виключно під час досудового розслідування, тому подальше обрання запобіжного заходу поза межами строків досудового розслідування призвело до незаконного продовження строку тримання під вартою у звязку з чим станом на 15.09.2022 року строк тримання під вартою не може бути продовжений, а за наявності вказаних обставин тільки обраним.
Під час розгляду клопотання стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Суд першої інстанції, посилаючись на те, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду зазначав про наявність постанови про розшук, однак судом не досліджено лист ОСОБА_9 , який він надсилав, перебуваючи у розшуку, та в якому повідомив, що не переховується від органів досудового розслідування, а не може зявитися у звязку із загрозою його життю та здоровю.
За відсутності прямих доказів причетності ОСОБА_7 до кримінального правопорушення та посилання суду лише на тяжкість злочину не дає підстав для продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , яка просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, ухвалу суду залишити без змін, захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1, ч.2 ст331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000538 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, перебуває на розгляді у суді першої інстанції.
Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Приймаючи рішення щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 суд у відповідності до вимог ст. 177, ст. 178 КПК України врахував всі обставини, які мають значення для прийняття правильного рішення.
При цьому судом прийнято до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 перебував тривалий час, майже 8 років у розшуку згідно постанови слідчого від 31.05.2013 р. та у міжнародному розшуку відповідно до постанови слідчого від 13.01.2020 р.; відповідно до ухвали слідчого судді від 21.08.2020р. щодо ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою; 05.02.2021 р. ОСОБА_7 було затримано в м. Санкт-Петербург російської федерації, та 03.02.2022 р. проведено його екстрадицію до України та взято під варту, а 04.02.2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, та надано оцінку щодо ухилення ОСОБА_7 від виконання процесуальних обов`язків, переховування від слідства і суду.
При цьому судом перевірено дотримання органами досудового розслідування вимог КПК та враховано рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчим суддею 04.02.2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою поза межами встановлених КПК України строків досудового розслідування є безпідставними.
Судом належним чином перевірено доводи захисника в цій частині та зроблено висновок, що строки досудового розслідування не порушено.

В апеляційній скарзі захисник ставить питання про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 цивільно-правових відносин, що на його думку вбачаються з матеріалів кримінального провадження, вказує на наявність обставин, які свідчать про відсутність ризику втечі, оскільки ОСОБА_7 раніше не судимий, має можливість проживати у брата за адресою: АДРЕСА_1 , має двох неповнолітніх дітей.
Зазначені захисником обставини суд врахував у сукупності з іншими обставинами та умотивував своє рішення тим, що вказані обставини не зменшують та не можуть запобігти існуючій високій ймовірності ухилення обвинуваченого від суду, який тривалий час перебував у розшуку та у міжнародному розшуку.
Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
На думку суду апеляційної інстанції, з урахуванням того, що розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого триває, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 своїми діями показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи тяжке кримінальне правопорушення , проявив самовпевненість у безкраності за свої вчинки, тому перебування його на волі може призвести до можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, що в подальшому ускладнить проведення судового розгляду.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Суд апеляційної інстанції з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідно якої рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, вважає рішення суду законним та обгрунтованим.
Підстави для скасування ухвали Гайсинського районного суду Вінницької області від 15.09.2022 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому відсутні
Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 15.09.2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3