Номер провадження:1-кп/521/1497/22

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2022року м. Одеса
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Брилівка Цюрупинського району Херсонської області, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 18.03.2020 року за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.71 КК України до 2 років 1 місяцю позбавлення волі, звільнений 25.03.2022 року по вітбуттю покарання, зареєстрованого та проживаючого за адресою:
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ХІ від 24.02.2022 введено військовий стан на всій території України строком на 30 діб.
Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
ОСОБА_4 23.08.2022 року приблизно об 11 годині 15 хвилин прибув до аптеки НВПФ "Тера Аптека від складу", яка розташована за адресою: м.Одеса, вул.Космонавтів, 17/1. Перебуваючи в приміщенні вказаної аптеки переслідуючи умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, визначив предметом свого злочинного посягання грошові кошти, які знаходились у касовому апараті, які належать НВПФ «Тера Аптека від складу», ЄДРПОУ - 21032470.
У той же час і у тому ж місці, реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення, переконавшись, що його дії залишаються непомітними для інших осіб, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні аптеки НВБФ "Терра Аптека від складу" підійшов до столу з касовим апаратом, відчинив касу ключем, який знаходився у замку та викрав з каси грошові кошти у сумі 7900 гривень, які в подальшому помістив під футболку червоного кольору в білу смугу, та направився до виходу з вказаного приміщення.
Проте, залишити приміщення ОСОБА_4 не зміг, у зв`язку з тим, що був помічений співробітниками аптеки, які затримали ОСОБА_4 з викраденим майном та почали кликати на допомогу. Далі ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його було викрито в спробі вчинити крадіжку, позбавився викрадених грошей, шляхом дістання з під футболки та викидання у бік прилавку, де знаходився касовий апарат. Після чого, ОСОБА_4 вибіг з вказаного приміщення аптеки та вдався до спроби втекти з місця скоєння кримінального правопорушення, проте був затриманий працівниками охорони ТОВ «Сільпо».
Так, ОСОБА_4 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки був виявлений працівниками аптеки, в результаті чого попереджено завдання майнової шкоди НВБФ "Терра Аптека від складу" на загальну суму 7900 грн.
Кримінальна відповідальність за вчинений злочин передбачена ч.3 ст 15, ч.4 ст.185 КК України, а саме за незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно в умовах воєнного стану.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, не оспорює фактичні обставини його вчинення, викладені у обвинувальному акті, зазначив, що вчинив злочин, оскільки мав скрутне матеріальне становище, майно потерпілому повернуто. Просив врахувати його щире каяття.
Представник потерпілого НВБФ "Терра Аптека від складу" ОСОБА_6 в судове засідання не прибула, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності .
Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо вчиненого злочину, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто не оспорює, та обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу та обставин, що мають значення для визначення міри покарання.
При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними. Тому суд, за згодою учасників судового провадження вважає доцільним обмежитись дослідженням доказів, а саме: допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження стосовно особи обвинуваченого, речових доказів та судових витрат.
Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст 15, ч.4 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Згідно зі ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до ст. 12 КК України правопорушення, інкриміноване обвинуваченому відноситься до категорії тяжкого злочину.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 66 КК України, враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого який: щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, дав правдиві свідчення.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Щодо особи обвинуваченого, то він раніше судимий за вчинення корисного злочину, не працює, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатора та лікаря-нарколога не перебуває.
Таким чином, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, позиції сторони обвинувачення, потерпілого, захисту, який зазначив, що хоча злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , і кваліфікується, як вчинений в умовах воєнного стану, але не пов`язаний безпосередньо з умовами війни та у звичайних умовах відносився би до проступку, позицію обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.4 ст.185 КК України, яке необхідно відбувати реально, оскільки обставини що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та є підставою для застосування положень ст.75 КК України судом не встановлено. Саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.
Стосовно обвинуваченого під час досудового розслідування було обрано запорбіжний захід на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 25.08.2022 року у виді тримання під вартою з 23.08.2022 року. Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню в строк покарання.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави судові витрати за залучення експерта у сумі 943,90 грн.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 373,374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 13.10.2022 року з моменту проголошення вироку.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23.08.2022 року по 12.10.2022 року включно.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Речові докази після набрання вироком законної сили:
-грошові кошти у сумі 7900 грн. - повернути потерпілому НВПФ «Тера Аптека від складу», ЄДРПОУ - 21032470, скасувавши арешт зазначеного майна, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 02.09.2022 року.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на проведення експертизи у сумі 943,90 грн.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1