УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2022 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бар Вінницької області клопотання представника потерпілого про призначення судової-психологічної експертизи по встановленню немайнової (моральної) шкоди у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000151 від 24.07.2021, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Каришків, Барського району Вінницької області, місце проживання: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України

УСТАНОВИВ:
Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні під час судового розгляду вказаного кримінального провадження подав письмове клопотання про призначення у кримінальному провадженні судово-психологічної експертизи, проведення якої доручити експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на вирішення якої поставити питання: чи заподіяна потерпілому ОСОБА_8 немайнова (моральна) шкода внаслідок вчинення проти нього протиправних дій та заподіяння йому 24.07.2021 тілесних ушкоджень?; якщо так, то який розмір цієї шкоди. Для проведення експертизи просив надати експерту матеріали кримінальної справи.

В обґрунтування письмового клопотання представник потерпілого покликався на норми частини 1 статті 3 КПК України, якими передбачено завдання кримінального провадження, норми пункту 2 частини 1 статті 91 КПК України, якими передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, норми частини 1 статті 55 КПК, у якій визначено, хто є потерпілим у кримінальному провадженні, а також на норми пункту 6 частини 2 статті 242 КПК, відповідно до якого проведення експертизи для визначення розміру шкоди немайнового характеру є обов`язковим. Покликався також на право потерпілого заявляти клопотання про призначення експертизи, передбачене частиною 1 статті 332 КПК, право потерпілого подавати докази та заявляти клопотання, передбачене пунктами 3, 4 частини 1 статті 56 КПК, а також приписи статті 23 Цивільного кодексу України, у яких зазначено, у чому полягає моральна шкода.

Вказував також, що під час досудового розслідування представник потерпілого звертався з клопотанням про призначення вказаної експертизи до слідчого і до прокурора, однак йому було необґрунтовано відмовлено, з огляду на що з метою відновлення прав потерпілого звернувся з таким клопотанням до суду.

У судовому засіданні представник потерпілого усно доповнив, що призначення вказаної експертизи необхідне для відновлення процесуальних прав потерпілого, питання визначення розміру шкоди, у тому числі моральної, завданої кримінальним правопорушенням, підлягає доведенню у кримінальному провадженні, а також впливає на прийняття рішення судом щодо визначення міри покарання.

Прокурор щодо вирішення зазначеного клопотання покладався на розсуд суду.

Захисник проти заявленого клопотання заперечила, вважаючи його безпідставним. Сою позицію мотивувала тим, що сам потерпілий не заявляв до обвинуваченого жодних вимог про відшкодування шкоди, під час допиту зазначив, що немає претензій до обвинуваченого. Вказала також, що призначення вказаної експертизи не впливає на результати розгляду цього кримінального провадження.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Вирішуючи заявлене клопотання суд виходить з такого.

Стаття 91 КПК України містить загальний перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, серед яких є як ті, котрі підлягають доказуванню у всіх категоріях справ, оскільки дозволяють визначити склад та ознаки кримінального правопорушення, залежно від яких діяння визнається саме кримінальним правопорушенням (зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, та інші обставини вчинення діяняні,я кі випливають на кваліфікацію); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання), так і перелік тих обставин, доведення яких є необхідним лише для певних складів злочинів, наприклад, обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення (пункт 6 частини 1 статті 91 КПК), обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру (пункт 7 частини 1 статті 91 КПК).

Вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, входить до предмета доказування у тих категоріях справ, де це впливає на кваліфікацію вчиненого діяння, тобто є ознакою конкретного складу кримінального правопорушення, або є обставиною, яка істотно впливає на результати судового розгляду кримінального провадження.

Отже, конкретний склад обставин, які входять до предмета доказування у конкретному кримінальному провадженні, визначається залежно від кваліфікації діяння, щодо якого висунуто обвинувачення.

За такою ж логікою тлумачення норм КПК, слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо розміру шкоди немайнового характеру (про що вказано у частині 2 статті 242 КПК) лише у тих провадженнях, де це впливає на кваліфікацію діяння або встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питань під час судового розгляду.

Згідно з частиною 1 статті 332 КПК під час судового розгляду за клопотанням потерпілого суд має право (а не обов`язок) своєю ухвалою доручити проведення експертизи за наявності підстав, передбачених статтею 242 КПК, а такі підстави у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Перелік обставин, які враховуються судом при призначенні покарання, визначено у пункті 3 частини 1 статті 65 Кримінального кодексу. У цьому пункті вказано, що суд призначає покарання: враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Серед цих визначених законом обставин, які враховуються при призначенні покарання, розмір моральної шкоди не виокремлено.

Частиною 2 статті 127 КПК передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

У цьому кримінальному провадженні потерпілим цивільний позов не заявлявся, для доведення обґрунтованості якого потенційно могло б мати значення визначення розміру моральної шкоди.

На підставі викладених мотивів суд дійшов висновку, що вирішення експертом питання про заподіяння потерпілому моральної шкоди та її розміру не входить до обов`язкових елементів предмету доказування у цій справі і не матиме значення для повноти судового розгляду і вирішення питання про обґрунтованість пред`явленого кримінального обвинувачення.

Крім того, сам по собі висновок експерта без заявлення вимоги про відшкодування шкоди не відновить прав потерпілого в межах цього кримінального провадження. Водночас, непризначення такої експертизи в рамках цього кримінального провадження, жодним чином не перешкоджатиме заявленню і вирішенню в подальшому цивільного позову в порядку цивільного судочинства.

Отже, у задоволенні клопотання про призначення судово-психологічної експертизи слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 91, 242, 332, 363, КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про призначення судової-психологічної експертизи.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення за результатами судового розгляду.

Головуюча суддя Юлія САЛДАН