Номер провадження: 11-сс/813/851/22
Справа № 496/1774/22 1-кс/496/946/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 15.06.2022 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000301 від 20.05.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.388, ч.1 ст.358 КК України,
установив
Зміст оскаржуваного судового рішення
Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 15.06.2022 року було частково задоволено клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладено арешт на судовий білет № 028750, вилучений в ході проведення обшуку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні. В іншій частині клопотання залишено без задоволення. Човен сірого кольору без розпізнавальних знаків; лафет сірого кольору без номерних знаків; раколовки у кількості 7 штук; 8 ліскових сіток діаметром з вічками 5 см, 6 см, 9 см, 7 см, 3,5 см, 10 см, 8 см, 3,5 см; одну капронову сітку діаметром з вічком 8 см, повернуто особі, у якої вони були вилучені ОСОБА_8 .
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що човен сірого кольору без розпізнавальних знаків; лафет сірого кольору без номерних знаків; раколовки у кількості 7 штук; 8 ліскових сіток діаметром з вічками 5 см, 6 см, 9 см, 7 см, 3,5 см, 10 см, 8 см, 3,5 см; одна капронова сітка діаметром з вічком 8 см не відповідають вимогам ст. 98 КПК України, не містять у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, кваліфікованого за ст. 388 та ст. 358 КК України.
Зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , діючий в інтересах власника майна ОСОБА_8 , вважає ухвалу слідчого судді про арешт майна незаконною та такою, яка підлягає скасуванню.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що слідчий суддя не надав належної оцінки обставинам, які були встановлені під час розгляду клопотання слідчого.
Крім того зазначає, що слідчим суддею було встановлено, що у слідчого не було підстав вносити відомості до ЄРДР за ст.358 КК України.
Також адвокат вказує, що клопотання слідчого подане з порушенням строків, визначених КПК України; кримінальне провадження за ст.388 КК України, у даному випадку, взагалі не містить суб`єкту злочину, так як загублений дізнавачем речовий доказ не було передано нікому на відповідальне зберігання.
На підставі цього, просить ухвалу слідчого судді від 15.06.2022 року про арешт майна скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в частині арешту судового білету №028750.
Позиції учасників апеляційного розгляду
Заслухавши суддю-доповідача, представника власника майна ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно положень ч.ч. 1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна відповідно до приписів ч. 2 ст. 171 КПК України повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Окрім того, ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Аналіз змісту клопотання слідчого та ухвали слідчого судді показав, що у зазначених процесуальних документах, дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону та враховані всі обставини кримінального провадження, які стали підставою для накладення арешту на майно, зазначене в резолютивній частині ухвали слідчого судді.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000301, внесеному до ЄРДР 20.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.
В рамках вказаного кримінального провадження 11.06.2022 року в період часу з 07:25 години по 09:53 годину на підставі ухвали слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 06.06.2022 року з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини скоєного кримінального правопорушення проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .Під час обшуку виявлено та вилучено речі, перелік яких міститься в клопотанні, серед вилученого майна судовий білет №028750, який викликає сумніви щодо дійсності.

Вилучені предмети, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, згідно клопотання слідчого містять відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, вилучені речі необхідні з метою проведення подальшого експертного дослідження, а також з метою виключення можливості пошкодження, втрати та зникнення речових доказів, у зв`язку з чим виникла необхідність в накладенні арешту вилучене майно.

Вищевикладене також підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про визнання речовими доказами від 13.06.2022 року, відповідно до якої вилучені речі та документи визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження.

Так, слідчим суддею встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки судовий білет №028750 може бути використаний як доказ факту кримінального правопорушення та необхідний для проведення відповідних експертиз.
Виходячи із зазначених у клопотанні фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також наданих матеріалів, на думку апеляційного суду слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що арешт майна необхідний для подальшого проведення досудового розслідування.
Положеннями ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв до уваги посилання у клопотанні слідчого про необхідність накладення арешту на майно для забезпечення збереження речових доказів, а також з метою проведення експертних досліджень з вказаними речами.
Отже вжиття заходу забезпечення кримінального провадження, шляхом накладання арешту на майно, є необхідним запобіжним заходом, передбаченим зазначеними нормами закону, оскільки у випадку приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна можуть настати негативні наслідки для здійснення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КК України.
На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин справи, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що для розслідування цього кримінального провадження на даній стадії досудового слідства, вжиття заходів забезпечення кримінального провадження саме в такому виді відповідатиме положенням кримінального процесуального закону.
Доводи представника власника майна про безпідставність накладеного арешту на майно не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки спростовуються матеріалами провадження, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає їх необґрунтованими.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що на даному етапі існують реальні підстави, для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження.
Оцінюючи твердження апелянта про те, що слідчий пропустив передбачений кримінальним процесуальним законом строк звернення із клопотанням про накладення арешту на майно, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Так, дійсно, ч. 5 ст. 171 КПК України встановлює, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що обшук був проведений 11.06.2022 в період часу з 07:25 по 09:53 год. на підставі ухвали слідчого судді Біляївського райсуду Одеської області від 06.06.2022 (а.п. 6-8), в той час як слідчий звернувся до слідчого судді Біляївського райсуду Одеської області із клопотанням про накладення арешту на майно 13.06.2022 (а.п. 11), що свідчить про те, що органом досудового розслідування, всупереч твердженням захисника, вочевидь не було порушено встановленого законом строку на звернення із таким клопотанням.
Будь яких даних, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає та представником майна надано не було.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у відповідності до положень кримінального процесуального Закону, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим апеляційна скарга представника власника майна підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407,409, 419, 422, 532 КПК України, Одеський апеляційний суд,
постановив
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 15.06.2022 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000301 від 20.05.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.388, ч.1 ст.358 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4