Справа № 492/967/19
Провадження № 1-кп/513/10/22
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А

19 жовтня 2022 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області клопотання захисника про визнання речових та письмових доказів недопустимими у кримінальному провадженні за № 0000152 від 28.03.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сарата Одеської області, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , громадянина України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Фараонівка Саратського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , громадянина України,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

захисник ОСОБА_5 подав до канцелярії суду клопотання, в якому просить визнати недопустимими у кримінальному провадженні № 0000152 від 28.03.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, наступні докази: 1.Свідоцтво платника єдиного податку № НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_7 . 2. 3аяву потерпілого ОСОБА_7 про залучення до матеріалів справи трьох шин від автомобіля марки Мерседес і металевого ціпу (йоржу). 3. Постанову слідчої ОСОБА_8 від 15 травня 2017 року про приєднання до справи речових доказів. 4. Протокол прийняття заяви ОСОБА_7 від 28 березня 2017 року. 5. Постанову слідчої ОСОБА_9 про призначення трасологичної експертизи від 15 травня 2017 року. 6. Протокол огляду міста події від 22 березня 2019 року. 7. Виписку з журналу єдиного обліку заяв від 10 вересня 2018 року. 8. Постанову прокурора ОСОБА_10 про зміну правової кваліфікації від 12.04.2019 року.

Клопотання обґрунтував тим, що зазначені документи складені з порушенням встановлених КПК України правил, а тому, на його думку, є недопустимими.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_6 підтримали клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту, посилаючись на необґрунтованість клопотання.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що зазначене клопотання є передчасним та оцінку доказам суд надасть при ухваленні остаточного судового рішення у зазначеному кримінальному провадженні.

Вислухавши думку учасників судового провадження, розглянувши клопотання захисника, суд приходить до наступного.

За положеннями частини 1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У відповідності до частин 2, 3 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

З вказаної норми Закону випливає, що ознаки недопустимості доказів поділяються на очевидні та не очевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду.

Частиною 1 ст. 87 КПК України передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Ознаки очевидної недопустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Вирішення питання щодо недопустимості доказів на цій стадії судового провадження без дослідження їх у взаємозв`язку з іншими доказами, на думку суду, є передчасним.

Захисником ОСОБА_5 у клопотанні не наведено підстав для визнання очевидно недопустимими доказів на цій стадії судового провадження, тому у суду відсутні підстави визнавати очевидно недопустимими та виключити з переліку доказів у кримінальному провадженні вищевказані докази, на які вказує захисник ОСОБА_5 у своєму клопотанні.

Керуючись ст.ст.89, 358-359,369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

залишити без задоволення клопотання захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_5 про визнання недопустимими доказів у кримінальному провадженні № 0000152 від 28.03.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1