У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/3532/21

№ 1-кп/183/591/22

05 квітня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в режимі відео конференції з Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області кримінальне провадження № 0000018 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ, Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.3 ст.406 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0000018 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.3 ст.406 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, мотивуючи свою позицію тим, що, ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні йому запобіжного заходу тримання під вартою, не змінилися, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилося, тому продовження строку тримання під вартою необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти клопотання прокурора, просила відмовити в його задоволенні та застосувати до обвинуваченого більш м`який вид запобіжного заходу, мотивуючи свою позицію тим, що ризики наведенні прокурором, не підтверджуються належними доказами, а є лише припущеннями. Обвинувачений має постійне місце реєстрації, соціальні зв`язки, а відтак підстави вважати, що він буде переховуватися від суду відсутні. Крім того, посилання прокурора на те, що обвинувачений не працевлаштований є не доцільним, оскільки обвинувачений наразі є військовослужбовцем строкової служби. Просила обраний запобіжний захід змінити на більш м`який, зокрема, домашній арешт.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника, просив змінити запобіжний захід.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.3 ст.406 КК України, якими передбачено за ч.1 ст.121 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років; за ч.3 ст.406 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років, відповідно. Дані злочини у відповідності до ст. 12 КК України є тяжкими.

У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Суд приймає до уваги посилання захисника обвинуваченого на той факт, що обвинувачений не може вважатися особою, яка не працює, оскільки наразі обвинувачений має статус військовослужбовця строкової служби. Але згідно відомостей, які містяться в матеріалах кримінального провадження обвинуваченого було призвано на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , а, відтак, термін строкової служби ОСОБА_5 мав би закінчитися в травні 2022 року.

За таких обставин судом не може бути прийнято до уваги посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 на той факт, що наразі фактичним місцем реєстрації обвинуваченого є місце проходження ним строкової служби, а саме: АДРЕСА_2 .

Водночас, суд приймає до уваги посилання прокурора на той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що є регіоном де наразі ведуться бойові дії.
За таких обставин суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу обраного ОСОБА_5 на домашній арешт та погоджується з думкою прокурора про те, що на цей час є наявним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання останнього винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Тому, на думку суду, на цей час продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Щодо ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків, суд вважає, що наразі зазначений ризик не можна вважати наявним, оскільки стадія допиту свідків обвинувачення фактично завершена.

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований обвинуваченому ОСОБА_5 продовжити на 60 днів.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 372, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.3 ст.406 КК України задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.3 ст.406 КК України, продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 02 червня 2022 року включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на більш м`який - відмовити.

Копію ухвали направити для виконання начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 (Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Івана Франка, 30, 29000).

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1