Справа № 308/4371/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000144 від 20.03.2022 р. про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Драгово Хустського району Закарпатської області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньої освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
19 березня 2022 року близько 15 години 20 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою м. Ужгород, міжнародний пункт пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Ужгород» 94 прикордонного загону, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою вільного перетину державного кордону України під час воєнного стану, дії Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» та порушуючи норми Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме статтю 23 згідно якої заборонено виїзд за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, окрім виняткових випадків, розраховуючи на можливість вільного перетину державного кордону в період військової агресії Російської Федерації проти України, будучи особою призовного віку, тобто за невчинения дії з використанням влади, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на надання неправомірної вигоди задля вільного перетину державного кордону будучи особою, яка відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підлягає мобілізації до лав Збройних Сил України, поклав грошові кошти в сумі 3000 Чеських крон (згідно курсу НБУ на 19.03.2022 становить 4063,20), а саме одну купюру номіналом 1000 Чеських крон з серійним номером І 12634815 та одну купюру номіналом 2000 Чеських крон з серійним номером К 03171133 в паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий на його ім`я та надав для перевірки начальнику 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ОСОБА_6 , тобто надав неправомірну вигоду, достовірно розуміючи, що ОСОБА_6 є службовою особою Державної прикордонної служби України, яка відповідно до чинного законодавства та посадової інструкції наділена повноваженнями з здійснення контрольно-пропускного режиму.

Відразу після цього ОСОБА_6 виявила неправомірну вигоду та відмовилися від отримання згаданих грошових коштів та згідно з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» проінформували про подію, що мала місце, уповноважену особу Державної прикордонної служби, яка свою чергу через гарячу лінію «102» повідомила органи Національної поліції України.

В підготовчому засіданні надано угоду про визнання винуватості, укладену 06 квітня 2022 року між ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 472, 473, ч.5 ст.474 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні, при цьому ОСОБА_4 погоджується на призначення покарання за ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачений ОСОБА_4 згодний. Наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості, згідно ст.ст. 473, 394, 474, 476 КПК України та ст.389-1 Кримінального кодексу України оговорені сторонами.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 06.04.2022 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України визнав повністю.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст. 369 Кримінального кодексу України, тобто надання неправомірної вигоди службовій особі за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади - вірно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено. В підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 06.04.2022 року не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 склад кримінального правопорушення, вказують на кваліфікацію діянь за ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Кримінальні правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України, є нетяжким злочином.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України- угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 06.04.2022 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним кодексом України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Суд при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України має право затвердити угоду.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості за ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 06 квітня 2022 року між ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовані.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 06 квітня 2022 року, укладену між ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання за ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази купюру номіналом 1000 крон, серійний номер І 12634815, купюру номіналом 2000 крон, серійний номер К 03171133, які були вилучені працівниками поліції в ході ОМП 19 березня 2022 року із кабінету №21 міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Ужгород» 94 Прикордонного загону, які упаковані в спецпакетр №PSP1176984 та направлені на зберігання в банківську установу АТ КБ «Приватбанк» - звернути в дохід держави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1