Провадження №: 1-кп/127/738/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2022 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000809 від 01.05.2020 та за № 0001876 від 14.10.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниця, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, із вищою освітою, розлученої, українки, громадянки України, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілої: захисника ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

обвинуваченої: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 працюючи фахівцем із методів розширення ринків збуту зовнішньої служби ТОВ «БІЗНЕС ЦЕНТР ФАРМАЦІЯ», 07.02.2020 в денний період доби, точного часу не встановлено, перебуваючи в приміщенні офісу, який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Острозького, буд. 55, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих спонукань, використовуючи завчасно налагоджені довірливі відносини з ОСОБА_5 , з якою вона співпрацювала тривалий час, шляхом обману, а саме під приводом надання послуг з поставки товару для косметології «Диспорт», заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання, повідомила ОСОБА_5 , що не може виконати її замовлення з поставки вказаного товару та з метою створення видимості законності своїх дій ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_5 усний договір поставки на загальну суму 40 000 грн.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_5 про те, що остання має попередньо сплатити їй грошові кошти у сумі 40 000 грн., після чого вона протягом декількох днів привезе замовлення.
ОСОБА_5 , будучи введеною в оману, довіряючи ОСОБА_3 та не маючи сумнівів в правдивості її слів, перебуваючи 07.02.2020 в приміщенні офісу, який знаходиться в АДРЕСА_2 , добровільно передала останній грошові кошти в сумі 40 000 грн. Однак ОСОБА_3 , отримавши дані кошти, замовлення не виконала та не повернула їх ОСОБА_5 , розпорядившись в подальшому ними на власний розсуд, чим завдала останній матеріального збитку на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_3 працюючи фахівцем із методів розширення ринків збуту зовнішньої служби ТОВ «Бізнес Центр Фармація», 11.02.2020, в денний період доби, точного часу не встановлено, перебуваючи в приміщенні офісу, який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Острозького, 55, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, використовуючи завідомо налагоджені довірливі відносини з ОСОБА_5 , з якою вона співпрацювала тривалий час, шляхом обману, а саме під приводом надання послуг з поставки товару для косметології «Диспорт», заздалегідь не маючи на меті виконувати взяте на себе зобов`язання, повідомила ОСОБА_5 , що може виконати її замовлення з поставки вказаного товару, та з метою створення видимості законності своїх дій ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_5 усний договір поставки на загальну суму 65 780 грн.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_5 про те, що остання має попередньо сплатити їй грошові кошти у сумі 65 780 грн., після чого вона протягом декількох днів привезе замовлення.
ОСОБА_5 , будучи введена в оману, довіряючи ОСОБА_3 , та не маючи сумнівів в правдивості її слів, перебуваючи 11.02.2020 в приміщенні офісу, який знаходиться в АДРЕСА_2 , добровільно передала останній грошові кошти в сумі 65 780 грн. Однак ОСОБА_3 , отримавши дані кошти, замовлення не виконала та не повернула їх ОСОБА_5 , розпорядившись в подальшому ними на власний розсуд, чим завдала останній матеріального збитку на вказану суму.
Також, ОСОБА_3 , працюючи фахівцем із методів розширення ринків збуту зовнішньої служби ТОВ «Бізнес Центр Фармація», 14.02.2020 в денний період доби, точного часу не встановлено, перебуваючи в приміщенні офісу, який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Острозького, 55, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, використовуючи завідомо налагоджені довірливі відносини з ОСОБА_5 , з якою вона співпрацювала тривалий час, шляхом обману, а саме під приводом надання послуг з поставки товару для косметології «Диспорт», заздалегідь не маючи на меті виконувати взяте на себе зобов`язання, повідомила ОСОБА_5 , що може виконати її замовлення з поставки вказаного товару, та з метою створення видимості законності своїх дій ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_5 усний договір поставки на загальну суму 16 140 грн.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_5 про те, що остання має попередньо сплатити їй грошові кошти у сумі 16 140 грн., після чого вона протягом декількох днів привезе замовлення.
ОСОБА_5 , будучи введена в оману, довіряючи ОСОБА_3 , та не маючи сумнівів в правдивості її слів, перебуваючи 14.02.2020 в приміщенні офісу, який знаходиться в АДРЕСА_2 , добровільно передала останній грошові кошти в сумі 16 140 грн. Однак ОСОБА_3 , отримавши дані кошти, замовлення не виконала та не повернула їх ОСОБА_5 , розпорядившись в подальшому ними на власний розсуд, чим завдала останній матеріального збитку на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_3 , працюючи фахівцем із методів розширення ринків збуту зовнішньої служби ТОВ «Бізнес Центр Фармація», 22.02.2020, в денний період доби, точного часу не встановлено, перебуваючи в приміщенні офісу, який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Острозького, 55, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, використовуючи завідомо налагоджені довірливі відносини з ОСОБА_5 , з якою вона співпрацювала тривалий час, шляхом обману, а саме під приводом надання послуг з поставки товару для косметології «Диспорт», заздалегідь не маючи на меті виконувати взяте на себе зобов`язання, повідомила ОСОБА_5 , що може виконати її замовлення з поставки вказаного товару, та з метою створення видимості законності своїх дій ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_5 усний договір поставки на загальну суму 120 000 грн.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_5 про те, що остання має попередньо сплатити їй грошові кошти у сумі 120 000 грн., після чого вона протягом декількох днів привезе замовлення.
ОСОБА_5 , будучи введена в оману, довіряючи ОСОБА_3 , та не маючи сумнівів в правдивості її слів, перебуваючи 22.02.2020 в приміщенні офісу, який знаходиться в АДРЕСА_2 , добровільно передала останній грошові кошти в сумі 120 000 грн. Однак ОСОБА_3 , отримавши дані кошти, замовлення не виконала та не повернула їх ОСОБА_5 , розпорядившись в подальшому ними на власний розсуд, чим завдала останній матеріального збитку на суму 120 000 грн., що в понад 114 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до п. 2 примітки до ст. 185 КК України визнається значною шкодою.
Також, ОСОБА_3 , працюючи фахівцем із методів розширення ринків збуту зовнішньої служби ТОВ «Бізнес Центр Фармація», 03.03.2020, в денний період доби, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в приміщенні офісу, який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Острозького, 55, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, використовуючи завідомо налагоджені довірливі відносини з ОСОБА_5 , з якою вона співпрацювала тривалий час, шляхом обману, а саме під приводом надання послуг з поставки товару для косметології «Диспорт», заздалегідь не маючи на меті виконувати взяте на себе зобов`язання, повідомила ОСОБА_5 , що може виконати її замовлення з поставки вказаного товару та з метою створення видимості законності своїх дій ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_5 усний договір поставки на загальну суму 60 000 грн.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_5 про те, що остання має попередньо сплатити їй грошові кошти у сумі 60 000 грн., після чого вона протягом декількох днів привезе замовлення.
ОСОБА_5 , будучи введена в оману, довіряючи ОСОБА_3 , та не маючи сумнівів в правдивості її слів, перебуваючи 03.03.2020 в приміщенні офісу, який знаходиться в АДРЕСА_2 , добровільно передала останній грошові кошти в сумі 60 000 грн. Однак ОСОБА_3 , отримавши дані кошти, замовлення не виконала та не повернула їх ОСОБА_5 , розпорядившись в подальшому ними на власний розсуд, чим завдала останній матеріального збитку на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_3 , працюючи фахівцем із методів розширення ринків збуту зовнішньої служби ТОВ «Бізнес Центр Фармація», 10.03.2020, в денний період доби, точного часу не встановлено, перебуваючи в салоні автомобіля марки «NissanQashqai», державний номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований на узбіччі проїжджої частини біля будинку № 2/1 по вул. Привокзальній в м. Вінниці, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, використовуючи завчасно налагоджені довірливі відносини з ОСОБА_5 , з якою вона співпрацювала тривалий час, шляхом обману, а саме під приводом надання послуг з поставки товару для косметології «Диспорт», заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання, повідомила ОСОБА_5 , що не може виконати її замовлення з поставки вказаного товару та з метою створення видимості законності своїх дій ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_5 усний договір поставки на загальну суму 35 000 грн.
Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_5 про те, що остання має попередньо сплатити їй грошові кошти в сумі 35 000 грн., після чого вона впродовж декількох днів привезе замовлення.
ОСОБА_5 , будучи введена в оману, довіряючи ОСОБА_3 та не маючи сумнівів в правдивості її слів, перебуваючи 10.03.2020 за вищевказаною адресою добровільно передала останній грошові кошти в сумі 35 000 грн. Однак ОСОБА_3 , отримавши дані кошти, замовлення не виконала та не повернула їх ОСОБА_5 , розпорядившись в подальшому ними на власний розсуд, чим завдала останній матеріального збитку на вказану суму.
Також, ОСОБА_3 , працюючи фахівцем із методів розширення ринків збуту зовнішньої служби ТОВ «Бізнес Центр Фармація», 12.03.2020, в денний період доби, точного часу не встановлено, перебуваючи в салоні автомобіля «NissanQashqai», державний номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований на узбіччі проїжджої частини біля будинку № 2/1 по вул. Привокзальній у м. Вінниці, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, використовуючи завідомо налагоджені довірливі відносини з ОСОБА_5 , з якою вона співпрацювала тривалий час, шляхом обману, а саме під приводом надання послуг з поставки товару для косметології «Диспорт», заздалегідь не маючи на меті виконувати взяте на себе зобов`язання, повідомила ОСОБА_5 , що може виконати її замовлення з поставки вказаного товару, та з метою створення видимості законності своїх дій ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_5 усний договір поставки на загальну суму 70 000 грн.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_5 про те, що остання має попередньо сплатити їй грошові кошти у 70 000 грн., після чого вона протягом декількох днів привезе замовлення.
ОСОБА_5 , будучи введена в оману, довіряючи ОСОБА_3 , та не маючи сумнівів в правдивості її слів, перебуваючи 12.03.2020 за вищевказаною адресою добровільно передала останній грошові кошти в сумі 70 000 грн. Однак ОСОБА_3 , отримавши дані кошти, замовлення не виконала та не повернула їх ОСОБА_5 , розпорядившись в подальшому ними на власний розсуд, чим завдала останній матеріального збитку на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_3 , працюючи фахівцем із методів розширення ринків збуту зовнішньої служби ТОВ «Бізнес Центр Фармація», 14.03.2020, в денний період доби, точного часу не встановлено, перебуваючи в салоні автомобіля «NissanQashqai», державний номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований на узбіччі проїжджої частини біля будинку №2/1 по вул. Привокзальній у м. Вінниці, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, використовуючи завідомо налагоджені довірливі відносини з ОСОБА_5 , з якою вона співпрацювала тривалий час, шляхом обману, а саме під приводом надання послуг з поставки товару для косметології «Диспорт», заздалегідь не маючи на меті виконувати взяте на себе зобов`язання, повідомила ОСОБА_5 , що може виконати її замовлення з поставки вказаного товару, та з метою створення видимості законності своїх дій ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_5 усний договір поставки на загальну суму 60 000 грн.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_5 про те, що остання має попередньо сплатити їй грошові кошти у 60 000 грн., після чого вона протягом декількох днів привезе замовлення.
ОСОБА_5 , будучи введена в оману, довіряючи ОСОБА_3 , та не маючи сумнівів в правдивості її слів, перебуваючи 14.03.2020 за вищевказаною адресою добровільно передала останній грошові кошти в сумі 60 000 грн. Однак ОСОБА_3 , отримавши дані кошти, замовлення не виконала та не повернула їх ОСОБА_5 , розпорядившись в подальшому ними на власний розсуд, чим завдала останній матеріального збитку на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_3 працюючи фахівцем із методів розширення ринків збуту зовнішньої служби ТОВ «Бізнес Центр Фармація», використовуючи завчасно налагоджені довірливі відносини з ОСОБА_6 , з якою співпрацювала тривалий час, шляхом обману заволоділа грошовими коштами останньої за наступних обставин.
Так, ОСОБА_3 26.02.2020 точного часу не встановлено, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, використовуючи завчасно налагоджені довірливі відносини з ОСОБА_6 , з якою співпрацювала тривалий час, зателефонувала до останньої та, зловживаючи довірою, під приводом позики грошових коштів на закупівлю захисник масок і дезінфікуючих розчинів, пов`язаних із проти епідеміологічними заходами, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання, попросила в борг 70 000 доларів США, повідомивши, що поверне їх до 31.03.2020.
ОСОБА_6 довіряючи ОСОБА_3 та не маючи на меті сумнівів в правдивості її слів, перебуваючи 26.03.2020 в автомобілі марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2 на якому приїхала ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , добровільно передала останній грошові кошти в сумі 50 000 доларів США.
В цей же час, з метою створення видимості законності своїх дій, ОСОБА_3 передала ОСОБА_6 власноруч написану розписку від 26.03.2020, в якій зазначила, що отримала грошові кошти у сумі 50 000 доларів США та зобов`язується їх повернути до 31.03.2020, при цьому вказала, що у випадку неповернення вищевказаних коштів у строк до 31.03.2020 передасть у власність ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_4 , та на підтвердження зазначеного та своїх намірів передала ОСОБА_6 оригінал договору купівлі-продажу вказаної квартири.
Однак, ОСОБА_3 отримані кошти не повернула, натомість після закінчення строку повернення грошових коштів, з метою укриття своєї злочинної діяльності, повідомила ОСОБА_6 про те, що їй необхідно трохи більше часу і кошти вона неодмінно поверне. З метою створення видимості законності своїх дій ОСОБА_3 03.04.2020 написала власноручно розписку, яку умисно датувала 03.04.2019, у якій йдеться про те, що ОСОБА_3 отримала у ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 100 000 доларів США та зобов`язується їх повернути до 06.04.2019, хоча фактично грошові кошти у сумі 100 000 доларів ОСОБА_3 не передавались. В підтвердження своїх намірів ОСОБА_3 передала потерпілій на зберігання свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ТОВ «Бізнес Центр Фармація», та запевнила, що ОСОБА_6 стане власником даного автомобіля, якщо кошти не будуть повернені вчасно.
У подальшому, ОСОБА_3 , умисно, з корисливих спонукань не повернула кошти ОСОБА_6 та не передала у власність майно, яким гарантувала позику, натомість розпорядилася чужими коштами на власний розсуд, завдавши ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 50 000 доларів США, що станом на 26.03.2020 становить 1 397 760 грн., що у понад 1 329 разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян та відповідно до п. 4 примітки до ст. 185 КК України є особливо великим розміром.
Допитана у ході судового провадження обвинувачена ОСОБА_3 , вину в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях визнала частково, а саме за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України вину визнала частково, за ч. 4 ст. 190 КК України вину визнала у повному обсязі, цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 визнала частково, цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 визнала у повному обсязі та суду надала наступні показання, що тривалий час вона працювала фахівцем із методів розширення ринків збуту зовнішньої служби ТОВ «Бізнес Центр Фармація». До посадових функцій обвинуваченої входило зібрання замовлень на місцях у косметологічних та інших центрах, у подальшому формуванням вказаних замовлень безпосередньо у роботодавця, отримання вказаних замовлень, роздача препаратів замовникам та отримання грошових коштів, які у подальшому передавались до ТОВ «Бізнес Центр Фармація».

Так, ОСОБА_3 поставляла медичні препарати, зокрема «Диспорт» ОСОБА_5 , яка працювала косметологом. Із потерпілою ОСОБА_5 у ОСОБА_3 склались довірливі стосунки, тому інколи за отримані товари потерпіла розраховувалась по факту їх отримання, а інколи обвинувачена брала кошти на перід та потім привозила замовлені товари.

У лютому 2020 року ОСОБА_3 неодноразово отримувала від ОСОБА_5 грошові кошти за попереднє замовлення препарату «Диспорт» та зобов`язувалась доставити товар за кілька днів, однак із початком коронавірусної інфекції поставки товару затримались, тому ОСОБА_3 вирішила за отримані грошові кошти придбати інші препарати, а після їх продажу, віддати виручені грошові кошти ОСОБА_5 , однак цього не зробила у зв`язку із отриманням прострочених препаратів, які не змогла продати. Сума коштів, яку ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_5 та дати їх отримання повністю відповідають відомостям, які зазначені в обвинувальному акті.

Вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України обвинувачена визнає частково, оскільки умислу на заволодіння вказаними грошовими коштами вона не мала, оскільки отримувала їх як оплату за препарат «Диспорт», який у подальшому мала намір надати.

Крім того, із потерпілою ОСОБА_6 обвинувачена була знайома, оскільки також тривалий час поставляла їй медичні препарати. У лютому 2020 року ОСОБА_3 звернулась до ОСОБА_6 із проханням позичити їй 15 000 доларів США під відсотки, оскільки мала намір закупити медичне приладдя, яке почало різко підійматись у ціні у зв`язку із коронавірусною інфекцією. ОСОБА_6 погодилась позичити зазначену суму коштів, тоді у лютому 2020 року потерпіла надала 15 000 доларів США ОСОБА_3 , а остання написала відповідну розписку про отримання вказаних коштів та зобов`язувалась їх повернути через тиждень, що у подальшому і виконала та повернула ОСОБА_6 21 000 доларів США із відповідними відсотками.

Після цього, у березні 2020 року ОСОБА_3 необхідно було більшу суму коштів, тому вона повторно звернулась до ОСОБА_6 із проханням позичити їй 50 000 доларів США, на що остання погодилась. Тоді потерпіла дала в позику обвинуваченій грошові кошти у сумі 50 000 доларів США, ОСОБА_3 написала відповідну розписку про отримання зазначених грошових коштів та зобов`язувалась повернути їх через тиждень, а у разі не повернення зобов`язувалась передати у власність ОСОБА_6 свою квартиру, про що надала договір купівлі-продажу зазначеної квартири та автомобіль марки «Шкода», власником якого є ТОВ «Бізнес Центр Фармація», про що надала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Однак, вказані грошові кошти обвинувачена не повернула, лише кілька разів сплачувала відсотки за користування коштами, близько 2 000 доларів США.

Після вказаних подій ОСОБА_3 звільнили із ТОВ «Бізнес Центр Фармація».

У ході судового провадження обвинувачена ОСОБА_3 зазначила, що про вчинене вона шкодує, належні висновки для себе зробила, має намір відшкодовувати потерпілим завдану шкоду та просила суд її суворо не карати, оскільки вона має на утриманні двох малолітніх дітей.

Допитана у ході судового провадження потерпіла ОСОБА_5 , суду надала наступні показання, що вона працює косметологом, із обвинуваченою ОСОБА_3 знайома, оскільки остання працювала у ТОВ «Бізнес Центр Фармація» та поставляла потерпілій препарат «Диспорт» на протязі чотирьох років. За період співпраці у ОСОБА_5 із обвинуваченою склалися довірливі відносини, жодних проблем із постачанням препаратів не було.
Так, у березні 2020 року ОСОБА_3 запропонувала потерпілій поставляти «Диспорт» на вигідніших умовах, тобто за зниженою ціною, на що ОСОБА_5 погодилась, оскільки на той час в Україні почалась пандемія та усі препарати значно подорожчали.
ОСОБА_5 усно домовилась із ОСОБА_3 про поставку препарату та сплачувала обвинуваченій грошові кошти кілька разів особисто в офісі, кілька разів в автомобілі обвинуваченої та кілька разів кошти сплачувала через ОСОБА_9 . Усі передані кошти потерпіла записувала та вела розрахунки усіх платежів, однак, попри усні домовленості ОСОБА_3 жодного разу не поставила препарат потерпілій.
Тоді ОСОБА_5 звернулась до обвинуваченої із вимогою про повернення усіх сплачених нею грошових коштів, однак ОСОБА_3 відмовилась повертати гроші, мотивуючи тим, що в України діють карантинні обмеження, товар перебуває на кордоні та його не пропускають на територію України.
Через певний час, у квітні 2020 року ОСОБА_5 зрозуміла, що обвинувачена почала уникати контакту із нею, на телефонні дзвінки не відповідала, повідомлення ігнорувала. Крім того, тоді потерпілій стало відомо від своїх колег косметологів, що ОСОБА_3 також і їм пропонувала «Диспорт» по заниженим цінам, аналогічно на перід брала грошові кошти, а товар так і не надала.
Тоді, ОСОБА_5 дізналась адресу місця проживання обвинуваченої та приїхавши до неї додому, потерпіла домовилась із ОСОБА_3 , про те, що остання має повернутим їй грошові кошти у сумі 466 920 грн., які їй надавала ОСОБА_5 , про що ОСОБА_3 написала відповідну розписку, однак станом на сьогоднішній день жодних грошових коштів їй не повернено, жодного обіцяного товару обвинувачена не поставила.
Також, ОСОБА_5 зверталась до ТОВ «Бізнес Центр Фармація», де працювала ОСОБА_3 із вимогами повернення коштів, однак керівництво центру зазначили, що про дані факти їм взагалі нічого не відомо, жодних домовленостей про поставки товару ОСОБА_5 вони не знають, а обвинувачена ОСОБА_3 у них більше не працює.
У ході судового провадження потерпіла ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до обвинуваченої ОСОБА_3 підтримала у повному обсязі, просила суд його задовольнити, щодо призначення міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 поклалась на розсуд суду.
Допитана у ході судового провадження потерпіла ОСОБА_6 , суду надала наступні показання, що із обвинуваченою ОСОБА_3 вона знайома близько 6 років, остання працювала представником медичного центру «Бізнес Центр Фармація» та поставляла потерпілій медичний препарат «Диспорт» систематично один раз на тиждень протягом 6 років, тому у них склались довірливі стосунки.
Орієнтовно у лютому 2020 року ОСОБА_3 зателефонувала до ОСОБА_6 та попросила позичити їй грошові кошти на протиепідемічні засоби, оскільки в той час почалась епідемія коронавірусу, а обвинувачена мала можливість закупити медичні маски, рукавички та інші засоби у великій кількості за дешевшими цінами, що б потім продавати їх роздрібно. Тоді ОСОБА_6 довіряючи ОСОБА_3 позичила їй грошові кошти у сумі 15 000 доларі США під розписку, які обвинувачена зобов`язувалась повернути через тиждень із відсотками, що у подальшому і зробила, тобто своє зобов`язання повністю виконала.
У березні 2020 року ОСОБА_3 знову звернулась до ОСОБА_6 із проханням позичити їй грошові кошти у сумі 50 000 доларів США на повторну закупівлю медичних засобів. Тоді ОСОБА_6 будучи впевненою, що обвинувачена поверне позичені грошові кошти, оскільки це вже робила, 26.03.2020 перебуваючи в автомобілі ОСОБА_3 позичила останній грошові кошти у сумі 50 000 доларів США, а обвинувачена написала розписку, згідно якої зобов`язувалась повернути потерпілій позичені грошові кошти у строк до 31.03.2020, а у випадку неповернення грошових коштів ОСОБА_3 зобов`язувалась передати у власність ОСОБА_6 квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , для цього надала потерпілій оригінал договору купівлі-продажу зазначеної квартири.
Так, 31.03.2020 ОСОБА_6 зателефонувала обвинуваченій із вимогою повернути позичені грошові кошти у сумі 50 000 доларів США, однак ОСОБА_3 щоразу зобов`язувалась повернути кошти пізніше у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем та потім 03.04.2020 при зустрічі обвинувачена написала розписку, яку навмисно датувала 2019 роком та згідно якої зобов`язувалась повернути грошові кошти у сумі 150 000 доларів США до 06.04.2019 та у разі неповернення зазначених грошових коштів зобов`язувалась передати у власність потерпілої свій автомобіль марки «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_2 та надала потерпілій свідоцтво про реєстрацію зазначеного автомобіля.
В подальшому, у строк до 06.04.2020 ОСОБА_3 грошові кошти не повернула, щоразу обіцяла зробити це потім у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Тоді ОСОБА_6 зателефонувала до інших колег, яким ОСОБА_3 поставляла медичні препарати та виявилось, що остання брала позики у багатьох колег та грошові кошти не повертала, тоді ОСОБА_6 звернулась до поліції.
Вказані грошові кошти ОСОБА_6 позичала ОСОБА_3 , оскільки мала намір також заробити, тому що обвинувачена обіцяла сплатити 40% за користування грошовими коштами потерпілої, однак в перший раз обвинувачена відсотки за користування грошовими коштами у сумі 15 000 доларів США сплатила, а за користування коштами у сумі 50 000 доларів США жодних відсотків не сплачувала.
Крім того, у ході судового провадження потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що заявлений цивільний позов підтримує у повному обсязі, просила суд його задовольнити, а також потерпіла ОСОБА_6 просила суд покарати обвинувачену ОСОБА_3 суворо.
Допитана у ході судового провадження свідок ОСОБА_9 , суду надала наступні показання, що вона працює у потерпілої ОСОБА_5 , із обвинуваченою ОСОБА_3 знайома, оскільки остання працювала представником фірми «Бізнес Центр Фармація» та постачала ОСОБА_5 косметологічні препарати на протязі 3-4 років.
Так, у лютому-березні 2020 року ОСОБА_3 запропонувала ОСОБА_5 закупити більше медичного препарату, оскільки в Україні почали діяти карантинні обмеження та косметологічні препарати почали зростати в ціні, на що потерпіла погодилась.
Тоді ОСОБА_5 неодноразово давала обвинуваченій грошові кошти за препарат «Диспорт», а ОСОБА_3 у свою чергу зобов`язувалась надати потерпілій препарат по більш вигідній ціні ніж зазвичай. Однак, через місяць, обвинувачена препарат так і надала, грошові кошти не повернула та взагалі перестала відповідати на телефонні дзвінки, як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_9 .
Після чого, потерпіла дізналась адресу місця проживання ОСОБА_3 та звернулась до останньої з вимогою про повернення грошових коштів, тоді обвинувачена написала розписку у якій зобов`язувалась найближчим часом повернути усі отримані від ОСОБА_5 грошові кошти, однак жодних грошових коштів так і не повернула та не намагалась їх повернути.
Крім того, ОСОБА_9 зазначила, що вона неодноразово була свідком того, як ОСОБА_5 передавала грошові кошти ОСОБА_3 в офісі за адресою: АДРЕСА_2 , також передача коштів здійснювалась в автомобілі обвинуваченої.
Допитана у ході судового провадження свідок ОСОБА_10 , суду надала наступні показання, що потерпіла ОСОБА_6 є її колегою, а обвинувачена ОСОБА_3 певний час працюючи медичним представником «Бізнес Центру Фармація» поставляла їй медичні препарати.
Так, у лютому 2020 року до ОСОБА_10 зателефонувала ОСОБА_6 та запитала чи можна довіряти ОСОБА_3 , оскільки остання хоче позитиви у потерпілої грошові кошти. Тоді ОСОБА_10 повідомила, що сама позичала грошові кошти обвинуваченій та на той період часу ОСОБА_3 завжди повертала позичені грошові кошти. Потім ОСОБА_10 стало відомо, що ОСОБА_6 позичила грошові кошти обвинуваченій, які остання не повернула.
Крім того, свідок ОСОБА_10 зазначила, що сама на весні 2020 року позичала грошові кошти ОСОБА_3 , які остання не повернула.
Також судом у ході судового провадження безпосередньо досліджені наступні докази надані стороною обвинувачення, а саме:
? витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.05.2020 за № 0000809 з якого вбачається, що за фактами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань;

? заява про вчинене кримінальне правопорушення від 27.04.2020, з якого вбачається що ОСОБА_5 просить прийняти міри до ОСОБА_3 , яка в період з лютого по квітень 2020 року шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами у сумі 451 510 грн.;
? рапорти працівників поліції від 29.05.2020;

? протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.05.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 в присутності двох понятих вказала на фотокартку із зображенням ОСОБА_3 , як на особу, якій ОСОБА_5 неодноразово передавала грошові кошти для купівлі косметологічних препаратів;

? протокол тимчасового доступу до речей і документів від 30.06.2020, відповідно до якого на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2020 отримано доступ до документів ТОВ «Бізнес Центр Фармація». У ході проведення слідчої дії було вилучено: заяву про прийняття на роботу ОСОБА_3 , наказ про прийняття на роботу ОСОБА_3 , заяву про зміну прізвища ОСОБА_3 , заяву про надання відпустки ОСОБА_3 , заяву про звільнення ОСОБА_3 , наказ про звільнення ОСОБА_3 ;

? протокол огляду документу від 30.06.2020, відповідно до якого слідчий слідчого відділення Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_11 у присутності двох понятих провів огляд вилучених документів: заяву про прийняття на роботу ОСОБА_3 , наказ про прийняття на роботу ОСОБА_3 , заяву про зміну прізвища ОСОБА_3 , заяву про надання відпустки ОСОБА_3 , заяву про звільнення ОСОБА_3 , наказ про звільнення ОСОБА_3 ;

? протокол тимчасового доступу до речей і документів від 30.06.2020, відповідно до якого на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15.06.2020 у присутності потерпілої ОСОБА_5 отримано доступ до оригіналу розписки написаної ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_5 . У ході проведення слідчої дії було вилучено оригінал розписки написаної ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_5 ;

? протокол огляду документу від 30.06.2020, відповідно до якого слідчим слідчого відділення Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, лейтенантом поліції ОСОБА_11 оглянуто оригінал розписки написаної ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_5 ;

? лист ТОВ «Бізнес Центр Фармація» № 89 від 14.05.2020, відповідно до якого ОСОБА_3 перебувала на посаді фахівця з методів розширення ринків збуту зовнішньої служби ТОВ «Бізнес Центр Фармація» в період з 02.07.2016 по 22.04.2020 включно, згідно її посадових обов`язків не передбачено отримання від клієнтів грошових коштів чи будь яких інших матеріальних цінностей в інтересах компанії. Також, до ТОВ «Бізнес Центр Фармація» 07.02.2020; 11.02.2020; 14.02.2020; 22.02.2020; 05.03.2020; 10.03.2020; 12.03.2020; 14.03.2020 не надходили замовлення від ОСОБА_5 ;

? посадова інструкція спеціаліста з методів розширення ринків збуту зовнішньої служби ТОВ «Бізнес Центр Фармація»;

?наказ ТОВ «Бізнес центр Фармація» № 36-к від 02.07.2016 про прийняття на роботу з 02.07.2016 на посаду фахівця з методів розширення ринків збуту зовнішньої служби ОСОБА_12 ;

? наказ ТОВ «Бізнес Центр Фармація» № 47/1-К від 01.09.2017 про зміну прізвища ОСОБА_12 на ОСОБА_13 ;

? наказ ТОВ «Бізнес Центр Фармація» № 8-К від 22.04.2020 про звільнення ОСОБА_3 з посади фахівця з методів розширення ринку збуту зовнішньої служби з 22.04.2020 за власним бажанням;

? лист ТОВ «Бізнес Центр Фармація» № 168 від 17.08.2020, відповідно до якого ТОВ «Бізнес Центр Фармація» не отримувало від ОСОБА_3 в рахунок оплати товарів, зокрема препарату «Диспор», кошти в готівковій або безготівковій формі. ОСОБА_5 не є клієнтом ТОВ «Бізнес Центр Фармація». В період лютий-квітень 2020 року ТОВ «Бізнес Центр Фармація» поставки препарату «Диспорт» на ім`я ОСОБА_5 не проводило;

? витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.10.2020 за № 0001876 з якого вбачається, що за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань;

? заява (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 03.09.2020, відповідно до якої ОСОБА_6 просить прийняти міри до ОСОБА_3 , яка шахрайським шляхом заволоділа її грошовими коштами у сумі 50 000 доларів США;

? розписка ОСОБА_3 від 26.03.2020, відповідно до якої ОСОБА_3 взяла грошові кошти у сумі 50 000 доларів США у ОСОБА_6 та зобов`язується повернути до 31.03.2020, у разі неповернення передасть у власність свою квартиру за адресою: АДРЕСА_5 ;

? розписка ОСОБА_3 від 03.04.2019, відповідно до якої ОСОБА_3 взяла у ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 100 000 доларів США та зобов`язується повернути до 06.04.2019, у разі неповернення передає ОСОБА_6 у власність автомобіль марки «Шкода» (номер НОМЕР_3 );

? договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого власниками квартири за адресою: АДРЕСА_5 є ОСОБА_12 та ОСОБА_14 ;

? довідка Національного банку України, відповідно до якого станом на 26.03.2020 офіційний курс гривні до долару США складає 27,9552 грн.;

? висновок експерта № 1600/1601/21-21 від 19.03.2021, відповідно до якого підписи від імені ОСОБА_3 в оригіналах боргової розписки від 03.04.2019 та боргової розписки від 26.03.2020 виконані рукописним способом, кульковими ручками, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів. Підписи від імені ОСОБА_3 в оригіналах боргової розписки від 03.04.2019 та боргової розписки від 26.03.2020 виконані самою ОСОБА_3 . Рукописні тексти боргової розписки від 03.04.2019 та боргової розписки від 26.03.2020 виконані самою ОСОБА_3 ;

Аналізуючи всі докази у їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до наступного.
Так, у ході судового провадження обвинувачена ОСОБА_3 вину в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України визнала частково та зазначила, що дійсно у лютому-березні 2020 року згідно усної домовленості отримувала від ОСОБА_5 грошові кошти у кількості, зазначеній у обвинувальному акті за попередньо замовлений товар «Диспорт», який у подальшому мала придбати та надати потерпілій, однак обіцяного зобов`язання не виконала у звязку із замовленням простроченого товару.
Свою вину обвинувачена визнала частково, оскільки зазначала, що умислу на заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_5 вона не мала, а дійсно мала намір надати потерпілій заздалегідь оплачений товар, однак не надала з причин, що не залежали від її волі, а отримані на перід грошові кошти потерпілій ОСОБА_5 не повернула, оскільки їх потратила на інші товари.
Потерпіла ОСОБА_5 також підтвердила факт надання, згідно усної домовленості, обвинуваченій ОСОБА_3 грошових коштів у період з лютого по березень 2020 року на загальну суму 466 920 грн. за попереднє замовлення медичного препарату «Диспорт», однак вказаний препарат обвинувачена так і не надала та отримані грошові кошти не повернула. Потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що усі грошові кошти надавались згідно усних домовленостей у зв`язку із тим, що вона мала тривалі довірливі стосунки із обвинуваченою ОСОБА_3 на протязі чотирьох років та жодних подібних проблем між ними ніколи не було.
Свідок ОСОБА_15 показала, що дійсно між обвинуваченою ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 склались тривалі робочі довірливі стосунки, ОСОБА_3 сумлінно виконувала свою роботу та усі зобов`язання, вчасно поставляла медичні препарати та жодних проблем між ними ніколи не було. У лютому березні 2020 року ОСОБА_5 неодноразово надавала ОСОБА_3 грошові кошти за попереднє замовлення препарату «Диспорт», однак обвинувачена в обумовлені терміни препарат не надала та отримані грошові кошти не повернула.
З урахуванням вказаного, 27.04.2020 ОСОБА_5 звернулась із заявою про вчинене кримінальне правопорушення, згідно якої просить прийняти міри до ОСОБА_3 , яка в період з лютого по квітень 2020 року шахрайським шляхом заволоділа її грошовими коштами.
На підставі вказаної заяви 01.05.2020 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000809 за фактами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України на законних підставах.
Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 30.06.2020 на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15.06.2020 у присутності потерпілої ОСОБА_5 було отримано доступ до розписки написаної ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_5 , яку у подальшому було оглянуто та згідно якої обвинувачена отримала від потерпілої грошові кошти та зобов`язувалась їх повернути 21.04.2020.
Фактично стороною захисту не оспорювалось отримання обвинуваченою ОСОБА_3 грошових коштів потерпілої ОСОБА_5 у сумі 466 290 грн., яка зазначена у обвинувальному акті, однак обвинувачена ОСОБА_3 зазначала, що умислу на шахрайське заволодіння грошовими коштами потерпілої вона не мала, а своє зобов`язання не виконала з причин, що не залежали від її волі.
Разом з тим, захисник ОСОБА_8 вважає, що в діях обвинуваченої ОСОБА_3 відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та просив суд перекваліфікувати дій ОСОБА_3 на ст. 191 КК України, або виправдати останню.
Суд звертає увагу, що характерною ознакою об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України є те, що потерпіла особа (власник, володілець, особа, якій ввірене майно чи під охороною якого воно перебуває) внаслідок обману чи довіри добровільно передає винній особі майно.
У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочин проти власності» зазначено, що у статті 191 КК України передбачено відповідальність за три форми вчинення злочину привласнення, розтрату або заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем. Вони характеризуються умисним протиправним і безоплатним оберненням чужого майна на свою користь чи на користь іншої особи. Предметом привласнення та розтрати є лише те чуже майно, яке було ввірене винні особі чи перебувало в її законному віданні, тобто таке майно, що знаходилось в неї на законних підставах і стосовно якого вона здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки, використання або зберігання.
Заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем полягає в незаконному оберненні чужого майна на свою користь або на користь інших осіб з використанням службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби.
Суб`єктом привласнення, розтрати або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем (ст. 191 КК України) може бути лише службова особа.
З урахуванням викладеного, суд звертає увагу, що у період з лютого по березень 2020 року обвинувачена ОСОБА_3 дійсно працювала на посаді фахівця з методів розширення ринків збуту зовнішньої служби ТОВ «Бізнес Центр Фармація», що підтверджується наказом ТОВ «Бізнес Центр Фармація» № 36-к від 02.07.2016 про прийняття на роботу з 02.07.2016 ОСОБА_16 . У подальшому, ОСОБА_3 була ознайомлена із посадовою інструкцією спеціаліста з методів розширення ринків збуту зовнішньої служби ТОВ «Бізнес Центр Фармація».
Згідно посадових обов`язків ОСОБА_3 не передбачено отримання грошових коштів від клієнтів чи будь яких інших матеріальних цінностей в інтересах компанії. Натомість, вказана посадова інструкція чітко передбачає обов`язки, серед яких отримання замовлень від клієнтів та безпосереднє передання їх до офісу ТОВ «Бізнес Центр Фармація», яке у подальшому формує замовлення та кур`єром доставляє його замовнику, який розраховується або з кур`єром у готівковій формі, або на рахунок підприємства у безготівковій формі. Облік усіх клієнтів ТОВ «Бізнес Центр Фармація» та усі розрахунки зберігаються на підприємстві.
Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до листа ТОВ «Бізнес Центр Фармація» № 168 від 17.08.2020 ТОВ «Бізнес Центр Фармація» не отримувало від ОСОБА_3 в рахунок оплати товарів, зокрема препарату «Диспорт» кошти в готівковій або безготівковій формі. А також, ОСОБА_5 не є клієнтом ТОВ «Бізнес Центр Фармація», ніколи ним не була та в період лютий-квітень 2020 року поставки препарату «Диспорт» на ім`я ОСОБА_5 не проводились.
Вказані докази чітко вказують на те, що усі поставки препаратів, які робила обвинувачена ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 були зроблені нею самостійно, в обхід ТОВ «Бізнес Центру Фармація», клієнтом якого ОСОБА_5 ніколи не була. В той час, потерпіла щоразу оплачувала товари безпосередньо наручно ОСОБА_3 , чим остання і створила сприятливі для довіри стосунки.
Аналіз досліджених доказів вказує на те, що обвинувачена ОСОБА_3 вчиняючи інкриміновані їй кримінальні правопорушення діяла виключно у власних інтересах, поза межами посадової інструкції та в конкретному випадку діяла не як працівник ТОВ «Бізнес Центр Фармація», тобто не будучи службовою особою та не зловживаючи службовим становищем, тобто відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України.
Таким чином, доводи сторони захисту суд до уваги не приймає, оскільки дослідженими у ході судового провадження доказами повністю підтверджується вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.
Посилання сторони захисту на те, що вилучені документи ТОВ «Бізнес Центру Фармація», а саме: заява про прийняття на роботу ОСОБА_3 , наказ про прийняття на роботу ОСОБА_3 , заява про зміну прізвища ОСОБА_3 , заява про надання відпустки ОСОБА_3 , заява про звільнення ОСОБА_3 , наказ про звільнення ОСОБА_3 є недопустимими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки були вилучені для проведення експертизи почерку, а не для долучення до матеріалів кримінального провадження, є помилковими, з урахуванням наступного.

Так, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2020 було задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на тимчасовий доступ до оригіналів документів ТОВ «Бізнес Центр Фармація» з можливістю їх вилучення. Зі змісту зазначеної ухвали випливає, що вказані документи самі по собі або в сукупності із іншими речами і документами мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також необхідні для проведення почеркознавчих експертиз.

В подальшому, відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 30.06.2020 вказані документи були вилучені на законних підставах, оглянуті та долучені до матеріалів кримінального провадження не лише для проведення почеркознавчих експертиз, а й для встановлення обставин кримінальних правопорушень.

Таким чином, зазначені докази були здобуті у законному порядку, є такими, що в сукупності мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, зокрема підтверджують ті обставини, які ніким не оспорюються та є належними і допустимими доказами в розумінні ст. 85-86 КПК України, а тому доводи сторони захисту суд до уваги не приймає.

Крім того, захисником ОСОБА_8 зазначалось, що потерпілою ОСОБА_5 було подано цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_3 в рамках цивільного судочинства та вказаний цивільний позов стосується подій зазначеного кримінального провадження та заявлений на суму, яка є розглядом у даному кримінальному провадженні, що є грубим порушення закону.

Як було встановлено судом, ОСОБА_5 дійсно було подано позовну заяву до ОСОБА_3 про стягнення боргу у сумі 451 410 грн. в порядку цивільного судочинства, в подальшому ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.07.2020 (справа № 127/11505/20) було відкрито загальне позовне провадженні у справі та призначено підготовче судове засідання.

Однак, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.05.2021 позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення боргу залишено без розгляду у зв`язку із надходженням заяви позивача про залишення позову без розгляду.

Крім того, ОСОБА_3 вину у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України визнала у повному обсязі та зазначила, що дійсно 26.03.2020 взяла у позику грошові кошти у сумі 50 000 доларів США у потерпілої ОСОБА_6 , які згідно письмової розписки зобов`язувалась повернути до 31.03.2020, а у випадку не повернення коштів передасть у власність потерпілої квартиру за адресою: АДРЕСА_5 та автомобіль марки «Шкода» на підтвердження чого надала оригінал договору купівлі-продажу квартири та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу. Однак, грошові кошти у сумі 50 000 доларів США ОСОБА_3 не повернула.
Потерпіла ОСОБА_6 також підтвердила обставини, викладені у обвинувальному акті та зазначила, що у лютому 2020 року позичала ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 15 000 доларів США, які обвинувачена повернула у зазначений у розписці термін разом із обумовленими відсотками. В подальшому, 26.03.2020 потерпіла будучи впевненою, що ОСОБА_3 повернене позичені кошти, оскільки це вже робила та між ними склались довірливі стосунки, повторно позичила ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 50 000 доларів США, про що обвинувачена написала відповідну розписку та зобов`язувалась повернути зазначені грошові кошти до 31.03.2020, а у випадку не повернення передасть у власність ОСОБА_6 квартиру та автомобіль на підтвердження чого надала оригінал договору купівлі-продажу квартири та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, однак позичені кошти ОСОБА_3 не повернула.
З урахуванням вказаного, потерпіла ОСОБА_6 03.09.2020 звернулась із заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення, відповідно до якої просить прийняти міри до ОСОБА_3 , яка шахрайським шляхом заволоділа її грошовими коштами у сумі 50 000 доларів США.
14.10.2020 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001876 за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України на законних підставах.
Як вбачається з розписки ОСОБА_3 від 26.03.2020, остання взяла у ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 50 000 доларів США та зобов`язується повернути до 31.03.2020, у разі неповернення передасть у власність свою квартиру за адресою: АДРЕСА_5 .
Відповідно до висновку експерта № 1600/1601/21-21 від 19.03.2021, підписи від імені ОСОБА_3 та рукописні тексти в оригіналах боргової розписки від 03.04.2019 та боргової розписки від 26.03.2020 виконані рукописним способом, кульковими ручками, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів самою ОСОБА_3 .

Таким чином, вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України беззаперечно визнається самою обвинуваченою ОСОБА_3 , повністю доводиться дослідженими у ході судового провадження доказами, які є належними, допустимими, та такими, що ніким не оспорюються.
Разом з тим, захисник ОСОБА_8 вважає, що в діях обвинуваченої ОСОБА_3 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та просив суд перекваліфікувати дії ОСОБА_3 на ст. 192 КК України.
Суд звертає увагу, що характерною ознакою об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України є те, що потерпіла особа (власник, володілець, особа, якій ввірене майно чи під охороною якого воно перебуває) внаслідок обману чи довіри добровільно передає винній особі майно.
Натомість, стаття 192 КК України встановлює відповідальність за заподіяння значної майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства. Однією з форм об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 192 КК України, як правило, потрібно вважати звернення у свою користь або на користь інших осіб платежів, що мали надійти власникові. У цьому разі об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 192 КК України полягає в тому, що потерпіла особа внаслідок обману або зловживання довірою не отримує відповідні кошти (чим йому і завдається шкода), на відміну від складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, де потерпілий добровільно передає майно, яке вже є в його володінні, віданні чи під його охороною, або передає право на майно, яке в нього є.
Вказаний висновок суду узгоджується із правовою позицією викладеною в постанові Верховного суду у складі Касаційного кримінального суду у справі № 761/29684/15-к від 26.05.2020.
Як було встановлено судом та не оспорюється учасниками судового провадження грошові кошти у сумі 50 000 доларів США, що еквівалентно 1 397 760 грн., які потерпіла ОСОБА_6 з урахуванням тривалих довірливих відносин добровільно передала обвинуваченій ОСОБА_3 були її особистими коштами, тобто перебували у її безпосередньому володінні, а не мали потерпілій надійти, тобто наявна лише об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України та взагалі відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 192 КК України.
Стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом те що ОСОБА_3 зловживаючи довірою потерпілих не мала наміру повертати як грошові кошти, так і товари потерпілим користуючись довірливими стосунками, які склались між ними внаслідок особистого знайомства, тривалих трудових відносин, що в свою чергу не підпадає під ознаки кримінальних правопорушень передбачених ст. 191, ст. 192 КК України.

З урахуванням вказаного, аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, а саме:

?за ч. 1 ст. 190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство);

?за ч. 2 ст. 190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно;

?за ч. 2 ст. 190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, таке, що завдало значної шкоди потерпілому;

?за ч. 4 ст. 190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, в особливо великих розмірах.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Таким чином, судом враховано те, що обвинувачена ОСОБА_3 раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно. Відповідно до довідки комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» № 29/2363 від 13.05.2020 ОСОБА_3 на лікуванні у закладі не перебувала та за медичною психіатричною допомогою не зверталась. Згідно довідки комунального підприємства Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» № 1694 від 12.05.2020 ОСОБА_3 на обліку у закладі не перебуває. Крім того, судом враховано, що обвинувачена ОСОБА_3 має на утриманні неповнолітніх дітей 2011 та 2017 років народження.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд не враховує як пом`якшуючу обставину часткове відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_6 , оскільки вказані дії суд розцінює, як спосіб пом`якшити відповідальність за вчинені дії.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, кількість епізодів злочинної діяльності, особу обвинуваченої ОСОБА_3 , її ставлення до вчиненого, часткове визнання вини, поведінку в ході судового провадження, думку потерпілих у частині призначення міри покарання, а саме те, що потерпіла ОСОБА_6 наполягала на суворій мірі покарання, а потерпіла ОСОБА_5 поклалась на розсуд суду, а тому суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі на певний строк призначене ОСОБА_3 із конфіскацією майна буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари ОСОБА_3 за вчинене, а й буде слугувати для її виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченою, так і іншими особами.

У ході судового провадження потерпілою ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про стягнення на її користь із обвинуваченої ОСОБА_3 завданої кримінальними правопорушеннями матеріальної шкоди у розмірі 466 920 грн., моральної шкоди на суму 50 000 грн. та судових витрат понесених на правничу допомогу в розмірі 45 150 грн.

Зазначений цивільний позов обвинувачена ОСОБА_3 у ході судового провадження визнала частково.

Також, потерпілою ОСОБА_6 заявлений цивільний позов про стягнення на її користь із обвинуваченої ОСОБА_3 завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди на суму 50 000 доларів США. В подальшому, потерпілою було подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої ОСОБА_6 просить стягнути із ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 1 420 500 грн.

Разом з тим, у ході судового провадження обвинуваченою ОСОБА_3 частково відшкодовано потерпілій ОСОБА_6 завдану злочином матеріальну шкоду на суму 58 500 грн., а тому потерпіла зменшила свої позовні вимоги на вказану суму.

Вирішуючи питання щодо цивільних позовів потерпілих, суд приймає до уваги положення ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України, відповідно до яких особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, а також те, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від злочину, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно цивільного позову потерпіла ОСОБА_5 просить стягнути із обвинуваченої ОСОБА_3 завдану злочином матеріальну шкоду у сумі 466 920 грн., яка повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження та не оспорюється учасниками судового провадження, а тому цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 стосовно відшкодування матеріальної шкоди у сумі 466 920 грн. підлягає задоволенню.

Крім того, потерпіла ОСОБА_6 просить стягнути із обвинуваченої ОСОБА_3 завдану злочином матеріальну шкоду у суму 50 000 доларів США та згідно уточнення позовних вимог 1 420 500 грн., що згідно офіційного курсу гривні до долара США станом на 19.01.2022 (день подання заяви), становить 28,41 грн.

Так, законодавством України передбачено, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Як було доведено у ході судового провадження обвинувачена ОСОБА_3 шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_6 у сумі 50 000 доларів США, що еквівалентно 1 397 760 грн., оскільки згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти станом на дату вчинення кримінального правопорушення (26.03.2020) офіційний курс гривні до долара складає 27,9552 грн.

Натомість, потерпіла ОСОБА_6 просить суд стягнути із обвинуваченої ОСОБА_3 матеріальну шкоду у сумі 1 420 500 грн., оскільки офіційний курс гривні до долара станом на дату подання заяви про уточнення позовних вимог (19.01.2022) складає 28,41 грн.

Суд виходячи із вимог закону, приймає до уваги офіційний курс гривні до долара станом на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме 23.06.2020 та приходить до висновку, що потерпілій ОСОБА_6 злочинними діями обвинуваченої ОСОБА_3 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 1 397 760 грн., що підтверджується матеріалами кримінального провадження, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Разом з тим, у ході судового провадження обвинуваченою ОСОБА_3 було частково відшкодовано потерпілій ОСОБА_6 цивільний позов на суму 58 500 грн.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_3 про відшкодування завданої кримінальним правопорушення матеріальної шкоди підлягає задоволенню на суму 1 339 260 грн.

Крім того, згідно із ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Вирішуючи заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 в частині стягнення із обвинуваченої ОСОБА_3 моральної шкоди на суму 50 000 грн., суд приймає до уваги позицію викладену у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Так, внаслідок вчинених кримінальних правопорушень ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5 було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у тривалих негативних переживаннях, душевних стражданнях, постійній тривозі.

Суд, виходячи з принципів законності, виваженості, розумності й справедливості, враховуючи принцип співмірності завданої шкоди заявленій до відшкодування суми моральної шкоди вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди є такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі 10 000 грн., які слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 .

Питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні врегульовано главою 8 КПК України. Перелік видів таких витрат міститься у ст. 118 цього Кодексу, а їх розподіл регламентовано ст. 124 КПК України.

За правилами ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором, несе потерпілий, а згідно ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», які знайшли своє відображення, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 569/10915/17, судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Так, на підтвердження розміру вказаних витрат, потерпілою ОСОБА_5 надано договір про надання професійної правничої допомоги № 42/1/20-к від 14.04.2020 укладеного між ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_17 , додаток до договору, згідно якого винагорода адвоката за надання правової допомоги складає 45 150 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордера № 42 від 14.04.2020, згідно якого ОСОБА_5 сплачено адвокату ОСОБА_17 гонорар у сумі 45 150 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 в частині компенсації судових витрат на правову допомогу підлягають задоволенню у повному обсязі та стягненню із обвинуваченої ОСОБА_3 у сумі 45 150 грн.

Підстав для скасування арешту накладеного ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2020 на 1/2 квартири АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) та належить ОСОБА_16 на праві спільної часткової власності не має, так як арешт був накладений судом з метою забезпечення можливості відшкодування шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями потерпілим, оскільки у вказаному кримінальному проваджені заявлені цивільні позови, які не відшкодовані, а тому вказане майно може бути використане для відшкодування завданої шкоди.

У порядку ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченої ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання, щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченої ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту до набрання вироку законної сили слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371, 374 КПК України, ст. 65 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції, станом на момент вчинення кримінальних правопорушень) та призначити їй покарання:

?за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

?за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

?за ч. 4 ст. 190 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного на праві власності.

ОСОБА_3 відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного на праві власності.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання на виконання вироку.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 466 920 грн. у рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 10 000 грн., у рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 45 150 грн., у рахунок відшкодування судових витрат понесених на правову допомогу.

В решті позовних вимого відмовити.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 1 339 260 грн. у рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

В решті позовних вимого відмовити.

Речові докази, а саме: заяву про прийняття на роботу ОСОБА_18 від 01.07.2016 на 1 арк., заяву про зміну прізвища ОСОБА_16 від 01.09.2017 у зв`язку із укладенням шлюбу на 1 арк., заява про звільнення ОСОБА_18 № 8-К від 22.04.2020 на 1 арк., наказ про прийняття на роботу ОСОБА_18 № 36-К від 02.07.2016 на 1 арк., заяву про надання відпустки від 31.03.2020 ОСОБА_3 на 1 арк., оригінал розписки написаної ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_5 на 1 арк., рахунки БЦ-Чк-0034660 від 21.12.2018 та БЦ-Чк-0032653 від 26.11.2018, оригінал розписки ОСОБА_3 від 26.03.2020, оригінал розписки ОСОБА_3 від 03.04.2019, оригінал договору купівлі-продажу квартири, оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Шкода Октавія», державний номерний знак НОМЕР_2 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведену експертизу у сумі 5 148,30 грн.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченої ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту до набрання вироку законної сили залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вручити копію вироку обвинуваченій та прокурору негайно.

Учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні копію вироку суду надіслати поштою не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: