Провадження № 1-кп/742/6/22
Єдиний унікальний № 747/824/13-к
ВИРОК
Іменем України

26 вересня 2022 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_12 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Прилуки кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , розлученого, з вищою освітою, маючого на утриманні неповнолітню дитину, учасника АТО, на даний час військовослужбовця, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч. 4 ст.368 КК України (в редакції від 18.04 2013 року),

УСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акта, досудовим розслідуванням встановлено, що обвинувачений ОСОБА_11 працюючи з 15 липня 2009 року на посаді начальника лінійного пункту міліції на ст. Ромни лінійного відділу на ст. Кременчук Управління МВС України на Південній залізниці, маючи спеціальне звання капітана міліції, будучи працівником правоохоронного органу, представником влади та службовою особою яка займає відповідальне становище, та зобов`язаний згідно ст.10 Закону України «Про міліцію» виявляти та припиняти кримінальні та адміністративні правопорушення, а відповідно до п.19 своїх функціональних обов`язків, організовувати взаємодію з територіальними органами внутрішніх справ щодо забезпечення громадського порядку, попередження та розкриття злочинів на обслуговуваній території, одержав неправомірну вигоду за наступних обставин.
Так, 24 травня 2013 року близько 11 год. 30 хв. в залі очікування на залізничній станції Талалаївка за адресою Чернігівська область смт.Талалаївка вул.Пролетарська 1, що входить в зону обслуговування лінійного пункту міліції на ст.Ромни лінійного відділу на ст.Кременчук, ОСОБА_13 розбив віконну шибку.

Даний факт було задокументовано працівниками Талалаївського РВ УМВС України в Чернігівській області, які тоді виїхали на місце події, та зібраний матеріал 25 травня 2013 року за вихідним №3763 підготовлено для передачі за належністю в лінійний відділ на ст.Кременчук Управління МВС України на Південній залізниці.

Після чого, 31 травня 2013 року ОСОБА_11 , як керівник структурного підрозділу органу внутрішніх справ, в Талалаївському РВ УМВС особисто одержав вказаний матеріал та вирішив використати його для одержання неправомірної вигоди.

З цією метою, того ж дня, близько 14 год. 05 хв. ОСОБА_11 , попередньо домовившись, зустрівся з ОСОБА_13 в кафе «Оазіс», що в АДРЕСА_2 . Під час цієї зустрічі, ОСОБА_11 пообіцяв ОСОБА_13 приховати та знищити одержаний ним матеріал перевірки за вихідним №3763 від 25 травня 2013 року Талалаївського РВ УМВС про розбиття віконної шибки, якщо ОСОБА_13 дасть йому неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 1400грн. Погодившись, ОСОБА_13 дав тоді ОСОБА_11 , а останній одержав від нього за вчинення вказаних дій неправомірну вигоду у вигляді 1400 грн. Після одержання в такий спосіб ОСОБА_11 неправомірної вигоди, він був викритий органами досудового розслідування, а отримані ним 1400грн. вилучено.

Дії обвинуваченого ОСОБА_11 органами досудового розслідування кваліфіковані зач.4 ст. 368 КК України ( в редакції 2013 року), а саме, що ОСОБА_11 являючись службовою особою, яка займає відповідальне становище з використанням наданої йому влади та службового становища, своїми умисними діями, одержав для себе неправомірну вигоду у вигляді 1400 гривень від ОСОБА_13 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 , свою вину у висунутому обвинуваченні не визнав у повному обсязі, вказуючи про свою непричетність до скоєного кримінального правопорушення, та під час судового розгляду обвинувачений надав показання: що всі результати розслідування по справі вважає провокацією з боку правоохоронних органів, ці дії виходять за межі пасивного спостереження у розумінні принципів Европейського суду з прав людини, та вимог ст. 271 КПК України. Крім того йому не було відкрито та не надано суду стороною обвинувачення як докази ухвали апеляційного суду Чернігівської області які стали підставою для проведення НСРД 31 травня 2013 року, а також вказує про його незаконне затримання та грубе порушення права на захист. Так, до31 травня 2013 року він ОСОБА_13 не знав і не бачив взагалі, в день розбиття скла Голіка на вокзалі взагалі не було, і допитані судом свідки це підтвердили. 27 травня 2013 року як після дізнався ОСОБА_14 відносно нього була порушена кримінальна справа, не розуміє та не знає на підставі чого . Коли ОСОБА_14 зателефонував його знайомий начальник поліції смт.Талалаївки Кривошей, який осбисто виїздив на місце , де билось скло на вокзалі, та сказав щоб ОСОБА_14 забрав якісь матеріали. Коли ОСОБА_14 приїхав , ОСОБА_15 попросив зустрітись із знайомим останнього ОСОБА_16 , який начебто підкаже ОСОБА_14 певну інформацію по специфіці роботи ОСОБА_14 . ОСОБА_16 зателефонував ОСОБА_14 сам і захотів з ним зустрітись в кафе у с. Харькове Чернігівської області. Коли ОСОБА_14 туди приїхав там нікого не було, після чого під"їхав автомобіль , звідти вийшов незнайомий йому чоловік . Тоді під час розмови він зрозумів, що чоловік хоче запропонувати ОСОБА_14 кошти , після чого ОСОБА_14 вирішив підіграти останньому, та хотів передзвонити та доповісти про виниклу ситуацію своєму начальнику , що йому хочуть дати хабаря, але цього зробити не встиг , оскільки його затримали . Про те, що кошти були в його барсетці ОСОБА_14 дізнався коли вже робили її огляд . Голіка затримали близько 14 години , забрали в нього барсетку , посадили в бус , наділи кайданки і возили близько 3 годин, після чого близько 17 години привезли до Талалаївської прокуратури , а потім викликали швидку , а після чого відвезли до лікарні, де лікарі робили йому відповідні ін"акції, та після чого тільки почали проводити слідчі дії, ввесь цей час він не міг зробити жодного дзвінка та скористатись правом на захист адвоката. Вважає усі зібрані по справі докази є недопустимими, і просить суд його виправдати за недоведеністю висунутого йому обвинувачення.
Вислухавши покази обвинуваченого, свідків, дослідивши надані докази сторонами кримінального провадження, суд оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. (частина 1 статті 94 КПК).

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (частина 1 статті 84 КПК).

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, сформульовані законодавцем у частині 1 статті 91 КПК. Згідно з частиною 2 цієї статті, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Органи досудового розслідування вину ОСОБА_11 обґрунтовують показаннями свідків, протоколами проведених слідчих дій та негласних слідчих розшукових дій, висновками судових експертиз.

Оцінюючи дані докази з точки зору їх належності, допустимості, та достовірності суд приходить до наступного висновку:

Згідно з статтею 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно з частиною першою статті 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (частина друга статті 84 КПК).

Статтею 87 КПК України визначено, недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, що Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Відповідно до ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Свідок ОСОБА_17 поліцейський СРПП в судовому засіданні дав показання, що 24 травня 2013 року перебуваючи у Талалаївському відділі поліції, йому повідомив черговий, що потрібно виїхати в складі СОГ до залізничного вокзалу станції Талалаївка бо хтось розбив там віконну шибку, приїхавши до вокзалу, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 опитували того чоловіка що розбив вікно, а свідок опитував працівників вокзалу.
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні дав показання, що 24 травня 2013 року він не виїжджав в складі СОГ до залізничного вокзалу станції Талалаївка оскільки в той час перебував у прокуратурі, про вказану подію дізнався від чергового Талалаївського відділу поліції, оскільки з даної події не вбачалось ознак злочину, то його як начальника слідчого відділу зазначені матеріали не стосувалися, а в подальшому передались за належністю до лінійного відділу.
Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні дала показання, що вона на той час працювала ДІП Талалаївського ВП, в її обов`язки входило розгляд заяв громадян, отримала матеріал про хуліганські дії розбиття скла на залізничному вокзалі станції Талалаївка , деталей вже не пам`ятає, після чого отримала вказівку від ОСОБА_18 зробити до вказаних матеріалів супровідний лист та занести йому на підпис, що вона і зробила занесла матеріали і залишила у останнього, яких більше вона не бачила.

В основу обвинувачення ОСОБА_11 стороною обвинувачення покладені та досліджені в судовому засіданні наступні докази:
Наказ №64 о/с від 14.08.2009 року про призначення ОСОБА_11 , начальником ЛПМ на ст.Ромни. Функціональними обов`язками начальника (т.1а.п.28-43).
Протокол огляду, помітки та повернення грошових коштів від 31.05.2013 року, згідно якого з 12 години до 12 години 30 хвилин, 5 купюр номіналом 200 та 10 купюр номіналом по 100 гривень оглянуті, помічені, переписані, та передані ОСОБА_13 , для проведення оперативно-розшукового заходу для отримання фактичних даних при отриманні хабара ОСОБА_11 ; (т.1а.п.44-49).
Протокол огляду місця події від 31.05.2013 року , яким у період часу 17 години 20 хвилин до 19 години 20 хвилин, з барсетки ОСОБА_11 , у його присутності були вилучені 5 купюр номіналом 200 гривні та 4 купюри номіналом 100 гривні які були помічені спеціальною фарбою які є грошовими коштами, наданими ОСОБА_13 , для проведення оперативно-розшукового заходу та проведені змиви з правої та лівої руки ОСОБА_11 . Вказана слідча дія проходила без захисника в графі стоїть прочерк (т.1а.п.50-52). Зокрема як встановлено судом, ОСОБА_11 надавалася екстренна медична допомога, у період часу виклику такої 17 год.30 хв. 31 травня 2013 року до 17 год.55 хв. за адресою смт.Талалаївка вул.Чапаєва буд.10. В Талалаївській ЦР Лікарні Голік оглядався лікарями хірургом та терапевтом об 18 год.30 хв . та 18 год.46 хв. 31 травня 2013 року, де потім знаходився на стаціонарному лікуванні із 31 травня 2013 року на час видачі довідки до 03 червня 2013 року (т.1 а.п.149-151,т.2 а.п.73-76) Прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні 01 листопада 2021 року вказував, що офіційно ОСОБА_11 не затримувався і відповідний протокол не складався, мався рапорт оперативного працівника що до Голіка були застосовані спецзасоби (кайданки), оскільки він чинив опір.

З досліджених та оглянутих у судовому засіданні безпосередньо судом відеозаписів, вбачається як 31 травня 2013 року відбулось фактичне затримання ОСОБА_14 , про що в судовому засіданні 21 квітня 2021 року не заперечував очевидного прокурор ОСОБА_7 , і зазначив що протокол затримання не складався.
Висновок судового експерта спеціальних хімічних речовин від 05.06.2013 року в якому зазначено, що на грошових купюрах у сумі 1400 гривень, вилучених у ОСОБА_11 , на ватних тампонах зі змивами з правої та лівої руки наданих на дослідження, виявлено нашарування люмінесцентних спеціальних хімічних речовин (люмінофорів) з жовтим кольором люмінесценції. За сукупністю фізико-хімічних властивостей мають спільну родову належність. (т.1а.с.75-81). Зазначені докази винуватості обвинуваченого, Протокол огляду місця події від 31.05.2013 року , яким у період часу 17 години 20 хвилин до 19 години 20 хвилин, з барсетки ОСОБА_11 , у його присутності були вилучені кошти,та проведені змиви з рук ОСОБА_11 та Висновок судового експерта спеціальних хімічних речовин від 05.06.2013 року який фактично отриманий на підставі недопустимого доказу (протоколу огляду ОСОБА_14 ) - суд визнає недопустимими доказами в силу наступного. Так відповідно до норм ст.87 ч.ч.1,2 п.п.2,3 КПК України якою визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, і тому суд визнає істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, оскільки органами досудового розслідування грубо порушено його право на захист та отримання такого доказу як огляду ОСОБА_14 та його речей внаслідок жорсткого поводження із останнім, якого фактично затримали близько 14 години, що не заперечувалось і прокурором без складення відповідного протоколу та дотримання у зв`язку із цим відповідних правових процедур визначених нормами КПК, порушили його право на захист, не забезпечивши його захисником, на чому постійно наполягав ОСОБА_14 як вказував у суді, проводили відповідні слідчі дії без захисника при чому як було встановлено судом ОСОБА_14 в цей період як проводилася слідча дія викликали швидку об 17 год.30 хв. 31 травня 2013 року яка надавала допомогу до 17 год.55 хв., після чого в Талалаївській ЦР лікарні Голік оглядався лікарями хірургом та терапевтом об 18 год.30 хв . та 18 год.46 хв. саме під час як вказано у зазначеному протоколі проведення слідчої дії.

Протокол від 01.06.2013 р. про результати аудіо - відео контролю місця (за особою) 31.05.2013 року у період часу 14.03 -14.09 хв., біля кафе «ОАЗИС» в с. Харькове Талалаївського району Чернігівської області де як вказується зафіксовано факт передачі ОСОБА_13 1400 гривень ОСОБА_11 . Як підстава для проведення зазначеної НСРД зазначається ухвала апеляційного суду Чернігівської області від 28 травня 2013 року (т.1а.п.-16).
Носій інформації, який має маркіровку SONY CD-R 700 мв, карток пам`яті інд .№51т.SP mikro 4 GB та інд . №50т, SP mikro 8GB , оглянутих, за допомогою спеціальних засобів у залі судового засідання (т.1а.п.65,68).
Протокол огляду за результатами проведення НСРД від 29 липня 2013 року, і як підстава для проведення 31 травня 2013 року зазначеної НСРД зазначається ухвала апеляційного суду Чернігівської області від 27 травня 2013 року в кримінальному провадженні № 0000041 з відеозаписом про отримання фактичних даних розмов ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які тривали із 2013.05.31 в 13 год.52 хв.ll сек., та закінчені 2013.05.31 в 14год.10хв.59сек. Картки пам`яті №51т.SР mіkrо 4 GB та №50т, SP mikro 8GB (т.1 а.п.65-68).
Зазначені докази винуватості обвинуваченого, протокол огляду від 29 липня 2013 року за результатами проведення 31 травня 2013 року НСРД та відповідні носії інформації інд.№51т.SP mikro 4 GB та інд . №50т, SP mikro 8GB отримані якоби на підставі ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 27 травня 2013 року (т.1 а.п. 65-68) та Протокол від 01.06.2013 р. про результати аудіо - відео контролю місця (за особою) 31.05.2013 року в кримінальному провадженні № 0000041 з тими самими носіями інформації №51т.та №50т, отримані якоби на підставі вже іншої ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 28 травня 2013 року по тому ж самому факту злочину часу, місця, обставин, та обстановки даної події, (т.1 а.п.16,17 ), суд визнає недопустимими доказами в силу наступного . Так відповідно до ч.3 ст.290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. Сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одна одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази (частини 11,12 ст.290 КПК України).Отже, з вищенаведених положень вбачається, що невідкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази. При цьому, відкриттю, окрім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що стороною обвинувачення всі докази на підтвердження вини обвинуваченого, були отриманні до закінчення досудового розслідування. Проте прокурор, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, не відкрив стороні захисту всі матеріали на підставі яких здійснювались негласні слідчі (розшукові) дії, зокрема ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 27.05.2013р, та від 28.05.2013р. на які посилався, та якими було надано дозвіл на проведення НСРД аудіо-відеоконтролю особи ОСОБА_11 без його відома. Крім того судом встановлено, в судовому засіданні 28.01.2020 року прокурор ОСОБА_8 вказала,що на момент розслідування вказаного кримінального провадження у 2013 році в органах досудового розслідування складалася така практика, що ухвали апеляційних судів для проведення НСРД як окремі докази до кримінального провадження не долучалися і як наслідок не відкривалися сторонам, а вже потім після практики Верховного Суду у 2019 році почали долучати такі докази, сторона обвинувачення зверталася з даного приводу щодо отримання ухвал апеляційного суду Чернігівської області на проведення НСРД по даному кримінальному провадженню і до органів поліції, і апеляційного суду, але надійшла відповідь про знищення таких за строками давності, а тому у прокурора відсутні такі докази з незалежних від нього причин, аналогічну позицію з даного приводу щодо знищення відповідних ухвал виразив в судовому засіданні 21 квітня 2021 року і прокурор ОСОБА_7 . З цього приводу суд вважає необхідним привести правовий висновок, що міститься в постанові Верховного Суду від 16.01.2019 (справа № 751/7557/15-к; провадження № 13-37кс18) за наявності відповідного клопотання процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (ухвали, постанови, клопотання) і яких не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому ст.290 КПК, оскільки їх тоді не було у розпорядженні сторони обвинувачення (процесуальні документи не було розсекречено на момент відкриття стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження), можуть бути відкриті іншій стороні, але суд не має допустити відомості, що містяться в цих матеріалах кримінального провадження, як докази. Ця позиція Верховного Суду узгоджується з правовим висновком, що містився в постанові Верховного Суду України від 16.03.2017 (№5-364 кс 16). За таких конкретних обставин та зокрема і відповідно враховуючи чіткі норми ст.87 ч.ч.1,2 п.1 КПК України якою визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, і тому суд визнає істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, оскільки органами досудового розслідування вчинено діяння щодо здійснення процесуальних дій НСРД, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу.

Відповідно до повідомлення прокуратури Чернігівської області від 02 серпня 2013 року згідно статей 111,112,253 КПК України стосовно ОСОБА_11 проводились негласні слідчі дії - контроль за вчиненням злочину та аудіо, відео контроль особи.(т.2 а.п.105).

Інших доказів на причетність ОСОБА_11 до вище зазначеного та інкримінованого йому діяння стороною обвинувачення не надано, хоча кримінальне провадження слухалося із 25 березня 2019 року, а згідно з чіткою доктриною норм КПК України, статтей 23, 92 щодо обов`язку доказування обставин передбачених ст.91 КПК покладаються на слідчого та прокурора, та саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом , неодноразово в судових засіданнях різні прокурори вказували на виконанні вказаних норм щодо забезпечення присутності свідків обвинувачення яких вказували у відповідному списку ще 21 жовтня 2019 року, але реалізували її тільки щодо частини допитаних судом свідків. Свідчення допитаних в судовому засіданні свідків жодним чином не вказують на конкретні обставини щодо винуватості обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.
Згідно зі ст. 62 Конституції України та ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.Ніхто не зобов`язаний доводити свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно ст.7 КПК України, загальними засадами кримінального провадження крім інших є: верховенство права; законність; повага до людської гідності; забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла чи іншого володіння особи; таємниця спілкування; невтручання у приватне життя; недоторканність права власності; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї; забезпечення права на захист.

Відповідно до ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Виправдовувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Об`єктивно оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості і достовірності та їх сукупність з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття рішення суд вважає, зважаючи на відсутність належних , достовірних та допустимих доказів, які б конкретно підтверджували факт того , що ОСОБА_11 являючись службовою особою, яка займає відповідальне становище з використанням наданої йому влади та службового становища, своїми умисними діями, одержав для себе неправомірну вигоду у вигляді 1400 гривень від ОСОБА_13 , суд вважає, що в такому випадку в судовому засіданні стороною обвинувачення не було доведено, що в діях обвинуваченого ОСОБА_11 є склад кримінального правопорушення передбаченого зач.4 ст. 368 КК України. Саме виходячи з таких підстав, в силу презумпції невинуватості, закріпленої у ст.62 Конституції України , суд вважає за необхідне виправдати обвинуваченого ОСОБА_22 за недоведеністю обвинувачення та ухвалити відносно нього виправдувальний вирок.

Процесуальні витрати, в частині витрат пов`язаних з проведенням експертиз по кримінальному провадженню,віднести за рахунок державного бюджету, на підставі ст.ст.118,126 КПК України.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України .

Керуючись ст.ст. 370-371, 373,374,395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 368 КК України (в редакції від 18.04 2013 року) та виправдати за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України (в редакції від 18.04 2013 року).
Запобіжний захід виправданому ОСОБА_11 у виді застави - скасувати, та після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю.

Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили: Матеріали ВИХ… 3763 від 25.05.2013р. ; Супровідний лист вих . №3763 від 25.05.2013 р. ; Картки пам`яті інд. №51 т та інд. №50т, - зберігати при матеріалах кримінального провадження. Грошові кошти у розмірі 1400 гривень які повернені їх власнику ОСОБА_13 , залишити у останнього (т.5 а.п.164,165)
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.
Копію вироку негайно вручити виправданому, прокурору, адвокату.

Головуючий суддя ОСОБА_23

Судді Олександр ІЛЬЧЕНКО

Анатолій КОВАЛЕНКО