Справа № 495/2238/22
№ провадження 1-кс/495/923/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2022 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -
В С Т А Н О В И В:
18 травня 2022 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання представника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , поданого в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 23.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні.
Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.04.2022 по справі №495/2238/22, провадження 1-кс/495/741/2022 було задоволено клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження №0000099 від 23.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України та накладено арешт на пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 Серія НОМЕР_2 з довічним терміном дії, виданого 22.02.2019 року, яке було вилучено та упаковано до спеціального пакету НПУ INP1005201.

Адвокатом зазначено, що підставою накладення арешту були суб`єктивні сумніви працівника Державної прикордонної служби України щодо недійсності посвідчення, жодних доказів підробки документу надано не було. Розгляд клопотання відбувався за відсутності володільця майна. Станом на дату звернення з заявою жодних процесуальних дій з документами не здійснено, експертиз не призначено, володільцю майна ОСОБА_4 про підозру не повідомлено.

Подальше застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту за відсутності проведення будь-яких слідчих дій в рамках кримінального провадження піддає власника майна необґрунтованому процесуальному примусу, порушує право власності.
На підставі викладеного, керуючись положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України адвокат ОСОБА_3 просив скасувати арешт.
Позиції сторін.
В судове засідання представник власника майна адвокат ОСОБА_3 надав заяву у якій просив розглянути питання про скасування арешту за його відсутністю та задовольнити клопотання.
Дізнавач, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000099 від 23.04.2022 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений.
Мотивація суду.
Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до змісту ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.
Зазначений принцип відображено та конкретизовано в ч.1 ст.321 Цивільного кодексу, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним зі способів захисту права власності є гарантована в ст.391 цього кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, одним з яких є арешт майна у кримінальному провадженні.
Частиною 3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Порядок скасування арешту майна визначений ст.174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Дослідивши надані до суду матеріали слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000099 надано належним заявником.
В рамках досудового розслідування кримінального провадження за фактом використання завідомо підробленого документа 22.04.2022 року в період часу з 19 години 30 хвилин по 20 годну 40 хвилин за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, автошлях Р-72 у приміщенні ПП «Старокозаче», було проведено огляд місця події в ході якого ОСОБА_4 , надав для проведення огляду документ, а саме: пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 Серія НОМЕР_2 з довічним терміном дії виданого 22.02.2019 року, яке було вилучено та упаковано до спеціального пакету НПУ INP1005201. .

Постановою дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 23.04.2022 на підставі положень ст.ст. 40, 94, 98, 100, 110 КПК України вказане майно визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження.

В рамках зазначеного кримінального провадження 25.04.2022 ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/2238/22, провадження 1-кс/741/2022 накладено арешт на пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 Серія НОМЕР_2 з довічним терміном дії, виданого 22.02.2019 року, яке було вилучено та упаковано до спеціального пакету НПУ INP1005201.
Розглядаючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя встановлює обґрунтованість (необґрунтованість) накладеного арешту та наявність (відсутність) підстав для його подальшого застосування. Представник власника майна вказує на втрату потреби застосування арешту майна, що обумовлює межі дослідження і оцінки обставин справи слідчим суддею у цьому провадженні.
В судовому засіданні було встановлено, що в рамках кримінального провадження №0000099 власнику майна ОСОБА_4 підозру не пред`явлено.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Факт перебування майна під арештом тривалий час фактично позбавляє конституційного права власника на законних підставах розпоряджатися своєю власністю.
Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З урахуванням викладеного слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час відпала потреба у забезпеченні кримінального провадження в частині накладення арешту на належні ОСОБА_4 документи, їх знаходження у органу досудового розслідування без проведення необхідних слідчих (процесуальних) дій призводить до невиправданого обмеження права власності володільця.
З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню, оскільки потреба у застосуванні такого заходу забезпечення відпала.
Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.04.2022 по справі № 495/2238/22 (провадження 1-кс/495/741/2022) на на пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 Серія НОМЕР_2 з довічним терміном дії, виданого 22.02.2019 року, що було вилучено та упаковано до спеціального пакету НПУ INP1005201 та яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1