ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1932/22 Справа № 324/2016/2021 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000112 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Мелітополя Запорізької області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 та 3 статті 185 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_7 та продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 31 липня 2022 року включно.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують утримання обвинуваченого під вартою.
Крім того, суд врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні декількох корисливих злочинів, більшість з яких були скоєні ним у період умовно-дострокового звільнення, а злочинна діяльність була припинена лише після обрання обвинуваченому відповідного запобіжного заходу. Обвинувачений міцних соціальних зв`язків не має, не працює, офіційне джерело його доходів невідоме. Тому суд вважає, що обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою є обґрунтованим, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, як переховуванню обвинуваченого від суду, вчинення ним іншого кримінального правопорушення, так і перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, ризики чого є реальними та дійсними. А обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого в процесі розгляду кримінального провадження в суді. До того ж, жодних обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судом не встановлено. Тому посилання обвинуваченого і захисника на можливість зміни запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого під час досудового розслідування, у виді утримання під вартою на більш м`який у виді домашнього арешту є безпідставними.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого слідує, що він просить скасувати ухвалу суду та застосувати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що він скоїв тільки одну крадіжку 05.06.2021 року, яку він вчинив не в період умовно-дострокового звільнення, і більше ніяких крадіжок він не вчиняв. Зазначає, що інші епізоди крадіжок він не вчиняв, а прокурор та працівники поліції, заставили його взяти на себе інші злочини.
Позиції учасників судового провадження.
Учасники кримінального провадження про час та дату апеляційного провадження повідомлені належним чином, клопотань про особисту участь до суду не надходили, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області є кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд, розглянувши клопотання прокурора, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчинені тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до шести і суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності його вини, дає обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що останній може переховуватися від суду.
Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у випадку визнання їх винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, місце фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_6 , а саме: Запорізька область, Пологівський район, с. Тарасівка, де наразі ведуться активні бойові дії і ця територія тимчасово непідконтрольна українській владі, тому ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням їх процесуальних обов`язків та запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зокрема.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні декількох, а саме двадцяти одного епізоду заволодіння чужим майном (крадіжки) з корисливих злочинів, відповідно до обвинувального акта, більшість з яких були скоєні ним у період умовно-дострокового звільнення, а злочинна діяльність була припинена лише після обрання обвинуваченому відповідного запобіжного заходу.
Крім того, обвинувачений міцних соціальних зв`язків не має, не працює, офіційне джерело його доходів невідоме. Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою є обґрунтованим і необхідним для запобігання переховуванню обвинуваченого від суду, вчинення ним іншого кримінального правопорушення, так і перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого, які зводяться до тверджень про фальсифікацію кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку про їх необґрунтованість та неприйнятність з огляду на таке.
Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Державне обвинувачення - процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення та інші.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції не входить в перевірку доводів обвинуваченого щодо недоведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочині, оскільки це є завданням судового розгляду, за результатами проведення якого суд першої інстанції має оцінити докази та ухвалити відповідне процесуальне рішення.
Твердження ОСОБА_6 про застосування до нього недозволених методів ведення досудового слідства зі сторони прокурора та працівників поліції, потребує перевірки в ході судового розгляду, зокрема і не предмет небезпідставності такої заяви та у випадку встановлення, що така заява є небезпідставною суд першої інстанції може доручити проведення досудового розслідування за фактами, викладеними обвинуваченим у своїй заяві.
При вирішенні питання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, суд апеляційної інстанції враховує питання розумності строків провадження.
За змістом ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є, зокрема складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо, поведінка учасників кримінального провадження тощо.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, які мали в період з червня 2021 року по листопад 2021 року, 19 листопада 2021 року був затриманим, а в січні 2022 року, обвинувальний акт вже скеровано до суду. Також у кримінальному провадженні вісімнадцять потерпілих, що потребує часу для належної організації судового розгляду, їх допиту тощо.
Враховуючи вищевикладене, загальний строк кримінального провадження та строк тримання ОСОБА_6 під вартою не є надмірним.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
Керуючись ст. ст. 199, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , за частинами 2 та 3 статті 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4