Справа № 201/3141/22
Провадження №1-кс/201/914/2022
У Х В А Л А
іменем України
01.06.2022 р. м.Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону м. Дніпра щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 20.05.2022 р.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність уповноважених посадових осіб Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону м. Дніпра щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 20.05.2022 р.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що 20.05.2022 р. він звернувся до Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону з письмовою заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Заява була зареєстрована в Дніпровській спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Південного регіону за вхідним від 20.05.2022 р. та підписом особи, яка здійснила реєстрацію заяви, про що свідчить відмітка на копії цієї заяви.

За обставинами, зазначеними у його заяві, він просив уповноважений на прийняття відповідного рішення орган прокуратури: внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відповідно до вимог ст. 214 КПК України розпочати досудове розслідування щодо можливого вчинення кримінального правопорушення стосовно нього кримінальних правопорушень.

Про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою він просив повідомити його письмово із наданням копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою, за вказаною в заяві адресою.

У скарзі ОСОБА_3 зазначає, що з червня 2021 року проходить військову службу за контрактом осіб офіцерського складу у ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді заступника військового комісара (заступника начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки) начальника мобілізаційного відділення, у військовому званні «полковник».

В грудні 2021 року відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України були сплановані організаційні заходи, які передбачали фактично зміну назви посад військових комісарів та їх заступників без зміни структури районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки , функціональних обов`язків посадових осіб, тощо та з кінцевим терміном виконання цих організаційних заходів 28 лютого 2022 року.

Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 21.02.2022 р. № 20 зазначено, що «На підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (по особовому складу) (військова частина НОМЕР_1 ) від 16.02.2022 р. № 39 полковника ОСОБА_3 , заступника військового комісара начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , - увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та утримувано у списках особового складу обласних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з 28.02.2022 року».

24.02.2022 р. Російська Федерація здійснила збройний напад на Україну та в цей же день відповідно до Указів Президента України був введений на всій території держави воєнний стан та оголошена загальна мобілізація (відповідні Укази Президента України № 64/2022 та № 69/2022).

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 24.02.2022 р. № 21 наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 21.02.2022 р. № 20 про зарахування у розпорядження полковника ОСОБА_3 , заступника військового комісара начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 було скасовано, як не реалізований.

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 24.02.2022 р. № 22 полковника ОСОБА_3 , заступника військового комісара начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 р. було призначено за посадою заступника начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 , ВОС-2904003, відповідно до штату воєнного часу, вважати таким що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з 24.02.2022 р.

Заявник у скарзі зазначає, що в цей час, він виконував свої службові обов`язки за вищевказаною посадою, жодних порушень військової дисципліни не допускав, до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався. З цього часу не було жодних законних підстав для його звільнення з займаної посади чи переміщення на іншу посаду.

На час призначення його на вищевказану посаду 24.02.2022 р. він мав: календарну вислугу у Збройних Силах 35 років 09 місяців 25 днів; загальну вислугу у Збройних Силах 37 років 04 місяців 11 днів.

У скарзі заявник вказує, що він має статус учасника бойових дій, так як приймав безпосередню участь в антитерористичній операції (операції Об`єднаних Сил), забезпечені їх проведення, захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, є ветераном військової служби, інвалідом третьої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, інвалідів війни, пенсіонером за вислугою років та за третьою групою інвалідності внаслідок війни.

Свого часу він був звільнений у запас за станом здоров`я, при звільненні за особистий внесок у розвиток ЗС України нагороджений відзнакою МО України Подякою МО України.

Нагороджений орденом «Данила Галицького» відповідно до Указу Президента України від 24.08.2013 року № 449/2013 та іншими державними відзнаками та нагородами.

Має виключно позитивні оціночні картки та атестації військовослужбовця. Службові обов`язки він виконує в повній мірі, незважаючи на інвалідність та встановлені медичними висновками діагнози «Основний: Гіпертонічна хвороба 2 ступеня, ризик 2, ІХС, дифузний кардіосклероз, пролапс передньої стулки мітрального клапана з регургітацією 1 ступеня. Ускладнення основного діагнозу. Супутні діагнози: дисциркуляторна енцефалопатія 1 ступеня, ізольований міжхребцевий остеохондроз шийного, грудного відділів хребта, деформуючий спондильоз, варикозна хвороба нижніх кінцівок з хронічною венозною недостатністю 1 ступеню, тощо».

За час проходження ним військової служби на займаній посаді в ІНФОРМАЦІЯ_1 він не мав жодного зауваження по службі, ділянка роботи, яку він очолював завжди відзначалася в кращу сторону всіма посадовими особами вищого рівня.

Відповідно до службової характеристики від 15.03.2022 р. має бездоганну репутацію як військовослужбовець, людина та громадянин України, зокрема «За час проходження служби у ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковник ОСОБА_3 зарекомендував себе виключно з позитивного боку, дисциплінованим, добросовісним, працьовитим офіцером, до виконання службових обов`язків ставиться сумлінно, принциповий, рішучий та наполегливий при виконанні поставлених завдань, корупційні правопорушення та прийняті за ними рішення відсутні, тощо. ВИСНОВОК: займаній посаді відповідає».

Інші військовослужбовці територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які також були зараховані в розпорядження командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » вищезазначеними наказами (по особовому складу), були перепризначеними ще в лютому 2022 року, а щодо нього незаконне рішення було безпідставно прийнято лише 13 березня 2022 року, тобто майже через 20 діб після початку війни, та яке не мало жодної раціональної необхідності, було вчинене всупереч можливості застосування його досвіду, знань та практичних навичок в умовах війни в інтересах ЗС України та держави.

13 березня 2022 року командувачем військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » було видано наказ (по особовому складу) від 13.03.2022 року № 75, відповідно до якого зазначено, що: «Параграф 1. Відповідно до пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України нижчепойменованих осіб офіцерського складу увільнити від займаних посад і призначити: пункт 1. Полковника ОСОБА_3 , колишнього заступника військового комісара начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває у розпорядженні командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », заступником командира зенітного ракетно-артилерійського дивізіону з морально-психологічного забезпечення НОМЕР_2 окремої механізованої бригади, ВОС-3410003».

Із витягом із вказаного вище наказу був ознайомлений 18.03.2022 р. та особисто на зворотному боці цього документа ним було зазначено, що він вважає цей наказ не законним, злочинним та таким, що виданий з численними порушеннями вимог нормативних документів.

Його звільнення з займаної посади є безпідставним та протиправним,так як його протиправно звільнили з посади, яка не відповідає формально посаді, на якій він перебував: він перебував на посаді «заступника начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 », а був звільнений з посади «заступника військового комісара начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 », що навіть по формі є не законним перевищенням влади щодо нього, як військовослужбовця.

Наказ від 13.03.2022 року № 75 виданий з порушенням вимог Конституції України та Законів України.

Відповідно до Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», виданого відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зазначено, що: «п. 83. Військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду»; «п.118. Під час проведення організаційно-штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, до кадрового органу номенклатури призначення не пізніше ніж за два місяці до встановлених строків проведення таких заходів подається список військовослужбовців, які вивільняються, з пропозиціями щодо їх дальшого службового використання. У разі неможливості призначення військовослужбовців, які вивільняються, на рівнозначні посади вони: призначаються на нижчі посади (не більш як на один ступінь чи за їх згодою більше ніж на один ступінь; зараховуються у розпорядження відповідного командира (начальника)». «п.119. Під час проведення організаційно-штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення військових посад, на вакантні посади в першу чергу призначаються військовослужбовці, які згідно із законодавством належать до категорій громадян, що користуються переважним правом залишення на службі чи першочерговим правом призначення на вакантні посади. Призначення всіх інших військовослужбовців здійснюється після вирішення питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців».

Зазначена норма закону дотримана не була.

Ввідповідно до цього наказу, він не був призначений чи переміщений за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням його досвіду служби, рівня його професійної компетентності, його особистих якостей і досягнень тайого відповідності характеристикам посад.

Його призначили на посаду заступника командира зенітного ракетно-артилерійського дивізіону з морально-психологічного забезпечення, яка не є для нього за спеціальністю основною чи спорідненою (військово облікова спеціальність - ВОС-3410003, на яку він був призначений, ніколи ним на протязі більш ніж 35 років служби в Збройних Силах не обіймалася, про що свідчить його послужний список офіцера із зазначенням ВОС, які він обіймав). Більш того, ця посада жодним чином не відповідає його досвіду та професійній компетенції в сфері організації і виконання заходів мобілізації людських і транспортних ресурсів. Більш того, перед звільненням в запас в 2018 році він обіймав посаду «начальника управління персоналу заступника начальника штабу Управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 »», що передбачає обсяг обов`язків іншого спрямування, ніж фактично вихователя для військовослужбовців. Це вбачається з порівняння обов`язків «Заступника командира батальйону (корабля 3 рангу) з морально-психологічного забезпечення» (ст. ст. 107, 108 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України») та обов`язків «Заступника начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 » (затвердженні військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_4 22.12.2021 року).

Він не давав згоду на призначення його на вочевидь нижчу та неспоріднену за спеціальністю посаду, ніж та яку він обіймав до незаконного звільнення. Також і списки військовослужбовців, які вивільняються до вищого кадрового органу з пропозиціями щодо їх подальшого службового використання ніколи не подавалися та в розпорядження відповідного командира (начальника) його не зараховували (наприклад до військових частин корпусу резерву).

При звільнені його з займаної посади ця посада стала вакантною та була вакантною деякий час. Однак, на цю вакантну посаду його в першу чергу, як військовослужбовця, який згідно із законодавством належить до категорій громадян, що користуються переважним правом залишення на службі чи першочерговим правом призначення на вакантні посади, - не призначили та навіть це питання не розглядалося, а був призначений військовослужбовець, який не має його досвіду, тощо.

Відповідно до наказу МО України від 04.02.2022 року № 33 «Про внесення змін до Переліку посад, що можуть бути заміщені військовослужбовцями, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби» визначено, що спорідненими спеціальностями (п. 2) «Для територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (2.1) Заступник начальнику відділу» можуть бути спеціальності ВОС осіб військового складу (020100; 290400; 310101), до яких не відноситься ВОС (3410003), на яку його було незаконно призначено. Зазначена норма закону також дотримана не була.

Відповідно до вимог п. 14 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Пільги особам з інвалідністю внаслідок війни) зазначено, що (п. 14) «переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та на працевлаштування у разі ліквідації підприємств, установ, організацій».

Зазначена норма закону також дотримана не була, пільга, на яку він має право відповідно до законодавства України протиправно щодо нього застосована не була.

Після ознайомлення з наказом від 13.03.2022 року № 75 ним було складено рапорт на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 та свої заперечення з приводу обставин справи він додатково зазначив в аркуші бесіди від 20.03.2022 р. з начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ввідповідь на зазначений рапорт йому до цього часу не надано.

Через зазначені вище незаконні дії щодо нього значно погіршився стан його здоров`я, через що він вимушений був подати рапорт з проханням направлення його до лікувального закладу з метою обстеження та лікування з 21.03.2022 р. та подальше лікування в інших медичних закладах.

21.03.2022 р. в другій половині дня відбулась спроба вручити йому припис для убуття до нового місця служби без будь яких дій, що мають цьому передувати: безпосередня здача займаної посади, видання і доведення наказу про здачу та прийняття посади, розрахунок його як військовослужбовця по всім видам забезпечення, тощо.

На незаконно складеному Акті «Про вручення припису» він також власноручно виклав свої письмові заперечення щодо його незаконності.

З 22.03.2022 р. по 29.03.2022 р. він знаходився на лікуванні в ендокринологічному відділенні КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова ДОР», про що свідчить Довідка № 333 від 29.03.2022 р. про тимчасову непрацездатність.

29.03.2022 р. йому під примусом невстановлених осіб достроково без завершення лікування і обстеження було виписано з лікарні.

30.03.2022 р. він прибув на службу до ІНФОРМАЦІЯ_4 та був проінформований про виключення його зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 .

01.04.2022 р. він звернувся із письмовим запитом на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо обставин мого незаконного виключення із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідь на зазначений запит йому до цього часу не надано.

Заявник вважає, що підставою для вчинення щодо нього незаконних дій в частині видання наказу від 13.03.2022 р. № 75 стали його попередні звернення в адресу командира військової частини НОМЕР_1 щодо корупційних дій керівництва ІНФОРМАЦІЯ_5 , рішення за якими не приймалися.

06.12.2021 р. він письмово звернувся з рапортом в адресу командира військової частини НОМЕР_1 щодо незаконних дій військових службових осіб в частині призначення на посаду військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_6 полковника ОСОБА_4 . Однак, службове розслідування належним чином проведено не було.

Ним також було отримано письмову відповідь від командира військової частини НОМЕР_3 про розгляд його письмового звернення з цих же та інших обставин щодо полковника ОСОБА_4 . Однак, і в цьому випадку службове розслідування належним чином проведено не було.

Заявник у скарзі вказує, що зазначені обставини і призвели, як він вважає щодо незаконних дій щодо нього військовими службовими особами: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та військової частини НОМЕР_1 .

Заявник у скарзі вказує, що до подання цієї заяви про вчинення кримінального правопорушення, 01.04.2022 р. він звернувся в адресу Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону з заявою за захистом своїх прав, як військовослужбовця, у зв`язку з протиправними діями щодо нього через видання наказу № 75 від 13.03.2022 року.

Зазначена заява була передана до військової частини НОМЕР_3 для проведення перевірки, але посадові особи військової частини НОМЕР_3 фактично ухилилися від проведення перевірки його заяви, в порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» взагалі не перевірили обставини, які були викладені в ній, та вдалися до дій щодо залякування його притягненням до кримінальної відповідальності, що є порушенням його прав, як скаржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Положення ст. 24 Конституції України кореспондується зі статтею 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, Європейський суд з прав людини вказав, що дискримінацією є різниця у відношенні до осіб, які перебувають у однаковому або достатньо схожому становищі, без об`єктивного та обґрунтованого виправдання, іншими словами, якщо немає легітимної мети та балансу між використаними засобами та поставленою метою (пункт 51 рішення у справі «Стек та інші проти Сполученого Королівства» від 06 липня 2005 року, пункт 49 рішення у справі «Унал Текелі проти Туреччини» від 16 листопада 2004 року).

Скаржник у скарзі вказує, що через неправомірні та злочинні дії військових посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та військової частини НОМЕР_1 , починаючи з 13 березня 2022 року і по теперішній час порушуються його права, як військовослужбовця, його громадянські та людські права на повагу до своєї честі та гідності, що є неприпустимим.

Після його звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення будь-які повідомлення з Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону за результатами розгляду поданої ним письмової заяви йому - не надходили.

Скаржник у скарзі зазначає, що зазначені обставини свідчать про те, що за обставинами його заяви від 20.05.2022 р. про вчинення кримінального правопорушення відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено та розслідування не розпочате.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону м. Дніпра у судове засідання не з`явився, що з врахуванням вимог ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Згідно ст. 9 та ст. 214 КПК України слідчий, прокурор після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування під час якого прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження та надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається не на заявника, а на слідчого і прокурора.

За змістом ч. 3 ст.214 КПК України заборонено здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК, не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину. З огляду на такі обставини необхідно звернути увагу, що вимога про внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не передбачає здійснення оцінки обґрунтованості таких заяв на наявність ознак складу кримінального правопорушення, а передбачає лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Викладені в такому повідомленні обставини підлягають перевірці, але така перевірка повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК.

Таким чином, слідчий суддя констатує пряму заборону процесуального Закону, а відтак неможливість здійснення перевірочних дій про можливий злочин без попереднього внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Наслідком такого порушення буде визнання всіх зібраних доказів недопустимими.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту вимог ч.2 ст. 214 КПК України вбачається, що з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочинається досудове розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Таким чином, приймаючи до уваги що невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 порушує його права, а також зважаючи на те, що за вказаних обставин уповноваженою особою Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону м. Дніпра не виконано зазначені положення КПК України, а відомості, які містяться в заяві ОСОБА_3 від 20.05.2022 р. безпідставно не внесені до ЄРДР, і чинним КПК України не передбачено направлення за належністю заяви про кримінальне правопорушення до іншого органу досудового розслідування без внесення до ЄРДР відповідних відомостей органом, до якого таку заяву було подано, слід дійти висновку, що вимога про зобов`язання уповноваженої особи особою Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону м. Дніпра внести відповідні відомості за вищезгаданим фактом кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування підлягає задоволенню.

Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Доходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й усталену практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора;1-1) скасування повідомлення про підозру 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2,25,28,214,303-307 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону м. Дніпра щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 20.05.2022 р.-задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону м. Дніпра внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 20.05.2022 р.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська ОСОБА_1