Справа № 195/1247/22
Провадження № 1-кс/195/189/22
У Х В А Л А

іменем України

про арешт майна

01.08.2022 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання дізнавача у кримінальному провадженні - начальника СД відділення поліції №3 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні №0000068 від 29.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач у кримінальному провадженні начальник СД відділення поліції №3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у вигляді заборони відчуження, користування та розпорядження майном, виявленого та тимчасово вилученого під час проведення огляду від 28.07.2022 року, а саме: автомобіля марки Ford моделі Courier спеціалізований вантажний спеціалізований фургон реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 28.07.2022 року о 12:11 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 28.07.2022 року о 12:10 годині за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, автодорога Одарівка-Томаківка-Вищетарасівка, блок-пост, на повороті до с. Новопавлівка Нікопольського району Дніпропетровської області, працівниками ГРПП ВП №3 Нікопольського РУП, старшим сержантом поліції ОСОБА_4 , під час нагляду за дорожнім рухом на блок пості у відповідності до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» було зупинено автомобіль марки FORD моделі COURIER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 . При перевірці реєстраційних документів та візуального огляду транспортного засобу було виявлено, що номер кузова автомобіля має явні ознаки підробки (заміни) ідентифікаційного номера.

29.07.2022 року дізнавачем ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 дане повідомлення про вчинення кримінального правопорушення було зареєстроване до ЄРДР за №0000044 за попередньою правовою кваліфікацією ст. 290 КК України за фактом підробки номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу.

28.07.2022 року в період часу з 13:05 години до 13:45 години слідчим СВ ВП №3 Нікопольського РУП ОСОБА_6 з метою виявлення та вилучення предметів та речей вчинення даного кримінального правопорушення проведено огляд місця події, а саме місцевості на автодорозі Одарівка-Томаківка-Вищетарасівка, блок-пост, поблизу с. Стрюківка при повороті до с. Новопавлівка Нікопольського району Дніпропетровської області, де був зупинений автомобіль марки FORD моделі COURIER спеціалізований вантажний спеціалізований фургон реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , 1996 року випуску жовтого кольору - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 01.2019 року, під керуванням водія ОСОБА_5 .

В ході даного огляду, при відкриті пасажирської двері кабіни автомобіля, не проникаючи до салону автомобіля, було виявлено під гумовим килимком пасажирського сидіння маркувальний майданчик зі знищеним ідентифікаційним позначення номером кузова автомобіля марки FORD моделі COURIER спеціалізований вантажний спеціалізований фургон реєстраційний номер НОМЕР_1 , який мав ознаки механічного втручання, а саме сліди зварювання. Номер кузова в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 зазначений як WF03ХХBAJ3TT38954. На стійці з правого боку автомобіля при відкритій двері в районі дверної петлі нанесений шляхом вдавлювання номер кузова НОМЕР_2 , про що не зазначено в особливих відмітках свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

При подальшому огляді, при відкритті водієм кришки капоту автомобіля марки FORD моделі COURIER спеціалізований вантажний спеціалізований фургон реєстраційний номер НОМЕР_1 встановлено, що на рамі є інформаційна табличка з номером рами НОМЕР_2 , що співпадає з даними в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , але виникають сумніви щодо заводського способу кріплення інформаційної таблички.

Виявлені ознаки механічного втручання (знищення) до маркувального майданчика з ідентифікаційним позначення номером кузова автомобіля марки FORD моделі COURIER спеціалізований вантажний спеціалізований фургон реєстраційний номер НОМЕР_1 , дають підстави вважати про знищення (втручання) ідентифікаційного номера кузова автомобіля.

В ході проведення вказаного огляду місця події було прийнято рішення про тимчасове вилучення автомобіля марки FORD моделі COURIER спеціалізований вантажний спеціалізований фургон реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Автомобіль марки FORD моделі COURIER спеціалізований вантажний спеціалізований фургон реєстраційний номер НОМЕР_1 належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_7 , зареєстрованій: АДРЕСА_2 .

Відомості про дані кримінальні правопорушення 29.07.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000068 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, - знищення, підробка або заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.
Рішення про тимчасове вилучення транспортного засобу марки FORD моделі COURIER спеціалізований вантажний спеціалізований фургон реєстраційний номер НОМЕР_1 обґрунтовується тим, що відповідно до ст. 167 КПК України є достатньо підстав вважати, що вони використані як засіб чи знаряддя вчинення злочину та зберегли на собі сліди злочину (п. 1 ч. 1 ст. 167 КПК України), дане рішення про вилучення транспортних засобів прийнято слідчим після проведення огляду. У свою чергу, є достатні підстави вважати, що транспортний засіб марки FORD моделі COURIER спеціалізований вантажний спеціалізований фургон реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до п. 1 ч.2 ст. 167 КПК України є предметом злочину, передбаченого ст. 290 КК України та відповідно предметом злочину кримінального провадження № 0000068. Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

29.07.2022 року дізнавачем винесено постанову про визнання предметів речовими доказами та залучення їх до кримінального провадження, а саме: автомобіль марки FORD моделі COURIER спеціалізований вантажний спеціалізований фургон реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вищевказане майно, є об`єктами матеріального світу, що відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі його сліди, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, з метою встановлення інших речових доказів та їх належного процесуального вилучення, зокрема: призначення та проведення трасологічної експертизи відносно предмету злочину, а саме підтвердження факту механічного втручання (знищення), саме експертним шляхом.

Обставини встановлені під час досудового розслідування вказують на те, що існують підстави вважати, що незастосування заборони користування вказаним майном призведе до його приховування, пошкодження, псування, продовження використання їх у протиправний спосіб та неможливість іншими шляхами, окрім застосування арешту забезпечити незмінність слідової картини на них.

У загальному підсумку, реалізація ризиків вказаних дій призведе до зміни слідової картини, яку зберігає на собі вищезазначене майно, визнане речовими доказами у провадженні, неможливості досягнення мети кримінального провадження в наступному.

Внаслідок вжиття такого заходу забезпечення буде досягнуто мети його застосування, а саме запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, що матимуть на меті ухилення від притягнення до визначеної законом відповідальності.

Правова підстава арешту майна (ч. 2 ст. 170 КПК України): збереження речових доказів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак ним одночасно з клопотання подано заяву про розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Особа, в якої було вилучено майно, будучи повідомленою про розгляд клопотання не з`явилася в судове засідання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання за допомогою технічних засобів не здійснювалась. Відповідно до вимог ст. 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.

Слідчий суддя, розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, прийшов до висновку про необхідність його задоволення виходячи із такого.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Як вбачається з документів наданих суду, дійсно 29.07.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000068 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

28.07.2022 року в період часу з 13:05 години до 13:45 години слідчим СВ ВП №3 Нікопольського РУП ОСОБА_6 з метою виявлення та вилучення предметів та речей вчинення даного кримінального правопорушення проведено огляд місця події, а саме місцевості на автодорозі Одарівка-Томаківка-Вищетарасівка, блок-пост, поблизу с. Стрюківка при повороті до с. Новопавлівка Нікопольського району Дніпропетровської області, де був зупинений автомобіль марки FORD моделі COURIER спеціалізований вантажний спеціалізований фургон реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , 1996 року випуску жовтого кольору - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 01.2019 року, під керуванням водія ОСОБА_5 .

Автомобіль марки FORD моделі COURIER спеціалізований вантажний спеціалізований фургон реєстраційний номер НОМЕР_1 належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_7 , зареєстрованій: АДРЕСА_2 .

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як слідує з ч. 6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Зі змісту ст.171 КПК України слідує, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Разом з тим, при розгляді клопотання, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З огляду на зазначені вимоги закону, слідчий суддя приходить до висновку про наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для накладення арешту на майно з метою запобігання подальшого відчуження майна, що може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а не накладення арешту на вказане майно створює реальну загрозу заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, а також з метою забезпечення цивільного позову, відшкодування збитків, завданих вчиненим злочином.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання його зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, і таке обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

В свою чергу статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

За вказаних обставин слідчий суддя вважає наявними передбачені ст. 170 КПК України підстави для арешту майна, з метою забезпечення цивільного позову, оскільки у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики відчуження цього майна.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання дізнавача у кримінальному провадженні - начальника СД відділення поліції №3 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні №0000068 від 29.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про арешт майна,- задовольнити.
Накласти арешт у вигляді заборони відчуження, користування та розпорядження майном, яке було виявлено та тимчасово вилучено під час проведення огляду від 28.07.2022, а саме: автомобіль марки FORD моделі COURIER спеціалізований вантажний спеціалізований фургон реєстраційний номер НОМЕР_1 ; .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на дізнавача у кримінальному провадженні - начальника СД відділення поліції №3 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 .

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

01.08.2022