Провадження № 11-кп/824/1635/2022 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар: ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0005099 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2021 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2021 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лазірці, Канівського району, Черкаської області, з середньо-спеціальною освітою, безробітного, пенсіонера, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на два роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік;

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в два роки;

на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

задоволено частково цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 70 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 680 грн. 05 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди;

вирішене питання про процесуальні витрати та речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , 07 грудня 2020 року, приблизно о 18 годині 10 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Daewoo Matiz», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони проїзної частини вулиці Дніпровська набережна у м. Києві, по прилеглій території до ТРЦ «Аркадія» в порушення вимог п.п. 2.10, 12.3 Правил дорожнього руху, а саме в момент об`єктивної появи в полі зору пішохода, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого з необережності допустив наїзд на потерпілу ОСОБА_9 , яка перетинала прилеглу територію цього ТРЦ, зліва направо по напрямку руху автомобіля. Після дорожньо-транспортної пригоди не викликавши працівників поліції та швидкої медичної допомоги, обвинувачений ОСОБА_7 самовільно залишив місце події, відвозячи потерпілу до медичного закладу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 у постановленому йому у вину кримінальному правопорушенні та правильності кваліфікації його дій, указав на незаконність вироку у зв`язку неправильним розв`язанням цивільного позову. В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги зазначив, що місцевим судом під час розв`язання цивільного позову та визначенні розміру компенсації моральної шкоди не було в повній мірі було враховано ряд обставин, які на переконання апелянта, мають істотне значення. Зокрема, захисник указав про те, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, є інвалідом другої групи та має на утриманні малолітніх дітей та дружину, яка немає змоги працювати, оскільки доглядає за дочкою, яка є також інвалідом. Звернуто апелянтом увагу також на ту обставину, що обвинувачений намагався вибачитися перед потерпілою, надав їй матеріальну допомогу та намагався відшкодовувати збитки в майбутньому, але спілкування з потерпілою різко обірвалось в результаті конфлікту, учасником якого він не був. За наведених обставин просив зменшити суму стягнення моральної шкоди до 20 000 грн.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника, потерпіла ОСОБА_9 зазначила про безпідставність її доводів, оскільки вважала, що місцевим судом було належним чином враховані всі обставини та прийнято законне та обґрунтоване рішення. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, підтвердили доводи цієї апеляційної скарги та просили її задовольнити;

прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення;

дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції в частині фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого у його вчиненні та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оспорюються. Підстав для виходу за межі апеляційних вимог в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить. Покарання обвинуваченому призначено з урахуванням вимог ст. 65 КК України, за своїм видом та розміром відповідає як тяжкості кримінального правопорушення, так і особі обвинуваченого, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Вирок в частині призначеного обвинуваченому покарання також не оспорюється учасниками судового провадження.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого про неправильне вирішення цивільного позову потерпілої, то колегія суддів вважає їх необгрунтованими.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 70000 грн. вирішено судом 1-ї інстанції у відповідності до вимог закону, з урахуванням фактичних обставин справи та на підставі наданих суду доказів, вирок суду в цій частині належно вмотивований. На думку колегії суддів, розмір відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди в сумі 70 000 грн. відповідає засадам справедливості та розумності, є адекватним ступеню моральних страждань потерпілої, вимушених змін у повсякденному житті та побуті потерпілої. Доводів, які би заслуговували на увагу про необхідність зменшення розміру відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди апелянтом в апеляційній скарзі не наведено, обставини, зазначені апелянтом в апеляційній скарзі були предметом дослідження в суді першої інстанції та враховані судом при визначенні розміру відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди, а тому колегія суддів, з урахуванням принципу змагальності сторін та доведенні сторонами перед судом переконливості своїх доказів, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про незаконність вироку в частині вирішення цивільного позову вважає безпідставними та такими, що не грунтуються на матеріалах справи. При цьому колегія суддів звертає увагу, що цивільний позов в частині вирішення питання про відшкодування потерпілій матеріальної шкоди в сумі 680 грн. 05 коп. учасниками судового провадження не оскаржується.

З урахуванням викладеного вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4