Справа № 461/468/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/405/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду
під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 , заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 20 квітня 2022 року відносно ОСОБА_8
з участю: прокурора ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,

встановила:

Вироком Галицького районного суду м.Львова від 20 квітня 2022 року ОСОБА_8 визнано винним та призначено покарання за ч.4 ст.296 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки з покладенням відповідних обов`язків.
Основне покарання у виді штрафу в розмірі 85000 грн. призначене ОСОБА_11 вироком Мостиського районного суду Львівської області від 28.04.2021 року постановлено виконувати самостійно.
Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу залишено без змін.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
За вироком суду, ОСОБА_8 25 листопада 2021 року, близько 23 години 00 хвилин, перебуваючи на вулиці біля кіоску їжі швидкого приготування «Львів-Шаурма» у місті Львові на проспекті Свободи, 18, діючи умисно, із хуліганських спонукань, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку, виказуючи зневагу до існуючих норм поведінки у суспільстві та моралі, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, реалізуючи свій злочинний намір на грубе порушення громадського порядку, демонструючи зверхність, вседозволеність та явну неповагу до суспільства, використовуючи малозначний привід для конфлікту, а саме невдоволення з приводу неналежного обслуговування, розбив кулаком правої руки вікно кіоску, після чого, маючи єдиний умисел, застосовуючи заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет, а саме ніж, умисно наніс один удар в область долоні правої руки ОСОБА_12 , внаслідок чого потерпілий ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у виді рани на долонній поверхні правої кисті та подряпину на тильній поверхні правої кисті, які згідно висновку експерта № 1376 від 02.12.2021 відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.
Прокурор ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 28.04.2021 року та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі та штраф в розмірі 75000 гривень. На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 75000 гривень виконувати самостійно.
Свої апеляційні вимоги прокурор мотивує тим, що оскаржуваний вирок є незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням вимог кримінального закону щодо призначення покарання. Вказує, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_13 покарання, не застосував вимоги ст.71 КК України, які підлягають обов`язковому застосуванню, оскільки ОСОБА_8 не виконав повністю покарання, призначене попереднім вироком суду та в силу застосування ст.71 КК України недопустимим є вподальшому застосування відносно обвинуваченого вимог ст.75 КК України.
Прокурор ОСОБА_6 не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 28.04.2021 року та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі та штраф в розмірі 85000 гривень. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки. На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 85000 гривень виконувати самостійно.
Свої апеляційні вимоги прокурор мотивує тим, що оскаржуваний вирок є незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням вимог кримінального закону щодо призначення покарання. Вказує, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_13 покарання, не застосував вимоги ст.71 КК України, які підлягають обов`язковому застосуванню, оскільки ОСОБА_8 не виконав повністю покарання, призначене попереднім вироком суду
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів та просив таку задоволити.
Захисник заперечив апеляційну скаргу прокурора та зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку суду.
Заслухавши доповідача, пояснення присутніх сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно до п.5 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Як вбачається з матеріалів судового провадження в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 судом першої інстанції призначалися судові засідання на 21.01.2022 року, 28.01.2022 року, 08.02.2022 року, 04.03.2022 року, 01.04.2022 року, 15.04.2022 року, 19.04.2022 року та 20.04.2022 року, однак щодо кожного призначеного судового засідання відсутні будь-які належні відомості про те, що потерпілий ОСОБА_12 був повідомлений хоча б про одне судове засідання.
Таким чином, розглянувши справу за відсутності потерпілого, якого належним чином не було повідомлено про дату, час та місце судового засідання, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного вироку суду були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. І такі порушення, допущені судом першої інстанції, не можуть бути усунені судом апеляційної інстанції.
А відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії судового розгляду.
При цьому, відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому під час нового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_8 судом першої інстанції судом першої інстанції повинно бути прийнято законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.
Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 412, 415, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 , заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 задоволити частково.
Вирок Галицького районного суду м.Львова від 20 квітня 2022 року відносно ОСОБА_8 скасувати та призначити в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: