Справа № 299/2262/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.08.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/369/22, за апеляційною скаргою, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01 липня 2022 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000013, внесеному 19.01.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 189 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фегердярмат, Угорщина, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

та продовжено строк дії запобіжного заходу тримання під вартою на 60 діб, до 29 серпня 2022 року включно.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження №0000013, внесене 19.01.2022 до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 189 КК України. Відповідно до обвинувального акта, 17.01.2022, приблизно о 23 годині 00 хвилин, на території автозаправної станції «Маркет», що знаходиться на вул. Дружби, 1«Б» у с. Теково, Берегівського району Закарпатської області, ОСОБА_8 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, будучи у попередній злочинній змові, зустрілися з потерпілим ОСОБА_9 та із застосуванням відносно нього психологічного насильства, що виражалося у висловлюванні погроз заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій, реалізуючи спільний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, в грубій формі почали вимагати у потерпілого грошові кошти в сумі 500,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 17.01.2022 року становить 13975,70 грн. Для підтвердження своїх незаконних вимог ОСОБА_8 застосував до потерпілого ОСОБА_10 фізичне насильство, яке виразилося в умисному нанесенні долонею трьох ударів по обличчю, у результаті чого останній отримав тілесне ушкодження у вигляді: забійної рани слизової оболонки нижньої губи справа, яке згідно з висновком судово-медичного експерта від 07.02.2022 року № 19/В кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну стійку втрату працездатності. Окрім того, 18.01.2022, приблизно о 20 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , будучи у попередній злочинній змові з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, та координуючи з нею свої дії за допомогою мобільного зв`язку, з метою доведення до кінця свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння коштами потерпілого, зустрівся з потерпілим ОСОБА_10 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де, погрожуючи потерпілому застосуванням фізичного насильства, незаконно отримав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 2200,00 грн. 22.01.2022, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , з метою доведення свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння коштами потерпілого у сумі, визначеній у вимозі, через третю особу незаконно отримав від потерпілого ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 6000,00 грн. Після цього ОСОБА_8 , будучи у попередній злочинній змові з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, та координуючи з нею свої дії за допомогою мобільного зв`язку, з метою доведення до кінця свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння коштами потерпілого, 23.01.2022, приблизно о 20 годині 03 хвилин, організували зустріч з потерпілим ОСОБА_10 на вул. Борканюка, 39-13 у м. Виноградів, де у приміщенні нічного розважального закладу «Сейф» ОСОБА_8 , згідно з відведеною йому роллю, зустрівся з потерпілим ОСОБА_10 та застосовуючи відносно нього психологічне насильство, яке виразилося у погрозах застосування фізичного насильства, незаконно продовжив вимагати у потерпілого грошові кошти в сумі 8000,00 грн за неіснуючий борг, при цьому визначивши потерпілому строк для надання вказаних коштів до кінця цього ж дня. Через деякий час, 23.01.2022, о 22 годині 14 хвилин, ОСОБА_8 , будучи у попередній злочинній змові з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, та координуючи з нею свої дії за допомогою мобільного зв`язку, з метою доведення до кінця свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння коштами потерпілого, організували зустріч з потерпілим ОСОБА_10 у приміщенні готелю «JJ Hotel», який розташований на АДРЕСА_3 , де ОСОБА_6 , на виконання відведеної йому ролі, зустрівся з потерпілим ОСОБА_10 та, застосовуючи до нього психологічне насильство, яке виразилось у погрозах застосування фізичного насильства, незаконно отримав від потерпілого ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 5400,00 грн, після чого, о 22 годині 29 хвилин, 23.01.2022, на місці вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 був затриманий співробітниками Управління Служби безпеки України в Закарпатській області. В результаті злочинних дій ОСОБА_6 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, незаконно заволоділи грошима потерпілого ОСОБА_10 на загальну суму 13600,00 грн. Окрім того, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 23.01.2022, приблизно о 12 годині 00 хвилин, перебуваючи на вул. Центральній у м. Виноградів, знайшов на землі металевий кастет, після чого, впевнившись у тому, що знайдений ним предмет за конструктивними ознаками є контактною холодною зброєю ударно-дробильної дії, маючи умисел на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом привласнення знайденого, при цьому нехтуючи вищезгаданими нормативно-правовими актами, підібрав кастет, поклав його до своєї сумки та незаконно ним користувався до 22 години 29 хвилин 23.01.2022, до моменту затримання його співробітниками Управління Служби безпеки України в Закарпатській області. В ухвалі також вказується на те, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб. Необхідність продовження строку тримання під вартою прокурор обґрунтовує тим, що і надалі існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду; може незаконно впливати на потерпілого та вчинити інше кримінальне правопорушення. Тому просить клопотання задовольнити у повному обсязі. В ухвалі суд також зазначив, що стороною обвинувачення доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані, що підозра ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Суд дослідивши доводи клопотання, приєднані до нього докази, дійшов висновку, що ризики, визначені у ст. 177 КПК України, на які слідчий вказав у клопотанні, - існують, не відпали і не зменшились. Окрім того, із врахуванням обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим у їх скоєнні: за ч. 3 ст. 189 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років із конфіскацією майна; а також віку обвинуваченого, відсутності в нього міцних соціальних зв`язків на місці постійного проживання, зі слів обвинуваченого він проживає з бабусею, яка є перестарілою особою, не має місця роботи, допомагає матері у здійсненні господарської діяльності, на даний час триває судове провадження у кримінальному провадженні, в якому він обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що наявні достатні підстави для продовження відносно ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З огляду на наведене, судом відмовлено у задоволенні клопотання адвоката та обвинуваченого про зміну обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою, на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, вважаючи, що такий пропущено через поважні причини. Апелянт стверджує, що клопотання прокурора суд розглянув у режимі відеоконференції, тому зі змістом судового рішення одразу після його проголошення сторона захисту добре не ознайомилась, відтак копію ухвали суду апелянт отримав 07.07.2022, що перешкодило йому своєчасно подати апеляційну скаргу. Ухвалу суду вважає незаконною, просить її скасувати. Вважає, що підозра обвинуваченому ОСОБА_6 необґрунтована, а існування вказаних прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є надуманим, нічим не підтвердженим. Щодо ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, адвокат ОСОБА_7 зазначає, що такий не існує, адже його підзахисний має постійне місце проживання в Україні, до затримання працював, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має своє житло, у якому мешкає разом з сім`єю, за місцем проживання характеризується позитивно. Що стосується наявності ризику незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, апелянт звертає увагу на те, що стороною обвинувачення вказується на те, що досудовим розслідуванням не встановлена інформація щодо місця перебування та анкетних даних інших невстановлених слідством осіб, які можуть бути причетними до кримінального правопорушення, тому посилання прокурора про наявність такого ризику є нічим іншим як припущенням. Інші ризики, про які прокурор вказує у клопотанні, на переконання апелянта, не підтверджені жодними належними доказами. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід цілодобовий домашній арешт за місцем проживання: АДРЕСА_1 з покладенням на нього процесуальних обов`язків, визначених ст. 194 КПК України: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, у якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 , неявка якого, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги і заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день не подавав. Разом із тим, береться до уваги і те, що обвинувачений ОСОБА_6 не заявляв клопотання про його бажання взяти участь у розгляді апеляційної скарги і апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки обвинуваченого в судове засідання.
З оскаржуваної ухвали суду вбачається, що судове засідання проведено у режимі відоконференції. Тому, апеляційний суд бере до уваги доводи апелянта про те, що зі змістом судового рішення одразу після його проголошення сторона захисту не ознайомилась. Разом із тим, не спростованими матеріалами кримінального провадження є і доводи про те, що копію ухвали суду апелянт отримав 07.07.2022.
Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_6 та його захиснику адвокату ОСОБА_7 , подати апеляційну скаргу на ухвалу суду у передбачений кримінальним процесуальним законом п`ятиденний строк, а тому, з огляду на приписи ст. ст. 21 та 117 КПК України, з метою недопущення порушення права особи на доступ до правосуддя, причини пропуску строку на апеляційне оскарження, визнаються поважними, а клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а пропущений строк поновленню.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з огляду на таке.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ст. 331 КПК України Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні кримінальних правопорушень (позбавлення волі на строк від 5 до 10 років із конфіскацією майна), у тому числі й те, що ОСОБА_6 є обвинуваченим і в іншому кримінальному провадженні, яке також перебуває у провадженні суду; дані про особу обвинуваченого (раніше не судимий, не працюючий, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків); відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процесуальних дій.
Тому, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про доведення прокурором наявності передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків переховування ОСОБА_6 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, незаконний вплив на потерпілого з метою зміни ним показів на його користь, вчинення іншого кримінального правопорушення, які на даний час не відпали та не зменшилися.
Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового провадження та запобігання встановлених ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стороною захисту не спростовані. При цьому, стороною захисту не надано таких доказів, зокрема й про особу обвинуваченого, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, не буде ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілого, вчиняти інші кримінальні правопорушення, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Колегія суддів також вважає, що продовження строку дії запобіжного заходу вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 з урахуванням тяжкості, характеру та конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у тому числі й запобігання настанню встановлених ризиків.
З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не доведено існування жодного ризику, визначеного у ст. 177 КПК України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання в Україні, до затримання працював, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має своє житло, у якому мешкає разом із сім`єю, за місцем проживання характеризується позитивно, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не спростовують наявність вищеописаних ризиків і не дають підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою. Відхиляючи вказані доводи апеляційний суд бере до уваги, що стороною захисту не надано доказів про місце роботи обвинуваченого.
Із цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги та відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що досудовим розслідуванням не встановлена інформація щодо місця перебування та анкетних даних інших невстановлених слідством осіб, які можуть бути причетними до кримінального правопорушення.
Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинуваченого таких захворювань, що виключають тримання його під вартою, у тому числі й відповідних висновків компетентних посадових осіб, у ході апеляційного розгляду не встановлено й таких стороною захисту не надано.
Крім того, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи судове рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки один із інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 злочинів пов`язаний із застосуванням щодо потерпілого психологічного насильства та погрозою застосування фізичного.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на потерпілого, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При цьому, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу унеможливлює зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у тому числі і домашній арешт.
Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 117, 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01 липня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу тримання під вартою на 60 діб, до 29 серпня 2022 року включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: