Справа №: 398/313/22
провадження №: 1-кс/398/289/22
УХВАЛА
Іменем України

"22" квітня 2022 р.

Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у присутності підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії клопотання старшого слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000043 від 10 січня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Олександрії Кіровоградської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, військовозобов`язаного, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, який не має реєстрації місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:

До Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшло клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Клопотання обґрунтовано тим, що 08.01.2022 року близько 11 години 30 хвилин, ОСОБА_6 у дворі будинку АДРЕСА_2 , побачив зупинку автомобіля «Infiniti FX35», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , помітив раніше знайомого ОСОБА_9 , реалізуючи раптово виниклий спільний злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень останньому з мотивів помсти та самоствердження, після зупинки автомобіля спільно з ОСОБА_8 наздогнав ОСОБА_9 біля будинку АДРЕСА_2 навпроти магазину «Оптовик», де, діючи умисно, цілеспрямовано, групою осіб, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин ОСОБА_6 наніс не менше 2 акцентованих ударів у область голови (обличчя) ОСОБА_9 , що були небезпечними для життя в момент заподіяння а ОСОБА_8 - кулаками рук не менше 4 акцентованих ударів у область голови (обличчя) ОСОБА_9 , що також було небезпечним для життя в момент заподіяння.

Після того, як ОСОБА_9 втратив рівновагу, схилився, впав та у такий спосіб був позбавлений можливості чинити опір, ОСОБА_6 , діючи умисно, групою осіб з ОСОБА_8 , обступили лежачого на землі ОСОБА_9 та, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 наніс кулаками рук та правою ногою, обутою у взуття, не менше 11 хаотичних ударів по різним частинами тіла ОСОБА_9 , а саме по голові, по тулубу (переважно у грудну частину), по кінцівкам рук та ніг, та, застосовуючи силу свого тіла, здійснював натискання ногою на голову, шию, грудну клітину потерпілого у верхній частині та у такий спосіб утримував ОСОБА_9 у лежачому положенні на землі, а ОСОБА_6 наніс кулаками рук та ногами, обутими у взуття, не менше 8 хаотичних ударів по різним частинами тіла ОСОБА_9 , а саме по голові, по тулубу (переважно у грудну частину), в брюшну частину та по кінцівкам рук та ніг.

Злочині дії ОСОБА_8 та ОСОБА_6 були припинені працівниками поліції, яких викликали місцеві мешканці. Каретою швидкої медичної допомоги ОСОБА_9 без свідомості з тілесними ушкодженнями було доставлено о 12 годині 14 хвилин 08.01.2022 року до Олександрійської міської лікарні № 1 м. Олександрії, де потерпілий від комплексу отриманих тілесних ушкоджень помер о 10 годині 45 хвилин 10.01.2022 року. Згідно висновку судово-медичної експертизи №23 від 31.01.2022 року та висновку додаткової судово-медичної експертизи №23/3 від 12.04.2022 року, потерпілому ОСОБА_9 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді: а) синців лівого коліна, лівого кульшового суглобу, лівої кисті, правого зап`ястку. Вказані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень і в прямому причинному зв`язку зі смертю не перебувають. Тілесні ушкодження могли утворитися в результаті не менше, ніж від 3-4-х травматичних впливів локального характеру; б) перелому тіла грудини, 4-6 ребр зліва, тіла грудини. Вказані ушкодження відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу і в прямому причинному зв`язку зі смертю не перебувають. Тілесні ушкодження могли утворитися в результаті не менше, ніж від 1-2-х травматичних впливів локального характеру; в) черепно-мозкової травми: синців лівої очниці, правої скроні, правої вилиці, спинки носу, саден лівої брови, субарахноїдального крововиливу. Вказаний комплекс ушкоджень відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння та своєму клінічному перебігу і перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю. Тілесні ушкодження могли утворитися в результаті не менше, ніж від 3-4-х травматичних впливів локального характеру.

Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок набряку головного мозку, як результат ушкоджень, що входить до комплексу черепно-мозкової травми.

Дії підозрюваного ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

20 квітня 2022 року у встановленому КПК України порядку ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Постановою керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області від 28.03.2022 року строк досудового розслідування кримінального провадження №0000043 від 10 січня 2022 року продовжено до трьох місяців, тобто до 05 травня 2022 року.
У судовому засіданні прокурори клопотання підтримали в повному обсязі. Прокурор зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та існують ризики передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зважаючи на тяжкість вчиненого злочину та можливе покарання, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив домашній арешт.

Захисник позицію свого підзахисного підтримала.

Заслухавши доводи слідчої, прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши матеріали клопотання, судом встановлено наступне.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

21.04.2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України та надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Доводи, на які послалася слідча у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою.

Наведене вище, узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя зазначає, що фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, вірності кваліфікації, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1- 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

П. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання доведено наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризики того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про наявність зазначених вище ризиків та про те, який саме запобіжний захід забезпечить належну поведінку підозрюваного, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, враховує його вік та стан здоров`я, тяжкість покарання, що йому загрожує, те, що підозрюваний не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, неодружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, не працює, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше не судимий.

Таким чином, виходячи із загальних засад кримінального судочинства про верховенство права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані слідчим в їх сукупності, приходить до висновку про те, що клопотання підлягає частковому задоволенню, зокрема застосуванню запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки підозрюваний має постійне місце проживання, визнав вину у вчиненні злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тому можливо застосувати запобіжний захід більш м`який, ніж тримання під вартою цілодобовий домашній арешт з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 181, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши цілодобово залишати житло за місцем проживання, а саме квартиру АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту та місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, заборонити спілкуватися зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваного покласти на орган національної поліції за місцем його проживання.

Працівники органу національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, які перебувають під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Відмовити у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали становить до 05 травня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_10 НЕРОДА