ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1135/15 Номер провадження 11-кп/814/146/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
09 вересня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника обвинуваченого
ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8
захисника обвинуваченого
ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10
захисника обвинуваченого
ОСОБА_11 ОСОБА_12
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_9
представника
потерпілих ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_15
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000596 від 17 червня 2015 року, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_16 , обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_17 поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м.Полтави від 23 серпня 2016 року та апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 04 жовтня 2016 року , -
В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Київського районного суду м.Полтави від 23 серпня 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, освіта вища, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше судимого:
- 22.07.2008 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 121, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнений 27.06.2012 року по відбуттю терміну покарання;
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна.
Строк відбування покарання вказано рахувати з 21.11.2014 року, на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього увязнення з розрахунку один день попереднього увзянення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Піщана Білоцерківського району Київської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна.
Строк відбування покарання вказано рахувати з 17.04.2015 року, на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього увязнення з розрахунку один день попереднього увзянення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Зачепилівка Харківської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
01.12.2003 року Апеляційним судом Київської області за п.п. 5,7 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 і п.п. 1,8, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі; звільнений 03.07.2012 року на підставі постанови Машівського районного суду Полтавської області від 25.06.2012 року згідно ст. 81 КК України умовно-достроково на 2 роки 10 місяців 7 днів;

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Київського обласного суду від 01.12.2003 року та за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 задоволений частково.
Стягнуто із ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 солідарно на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду в розмірі 1 583 308 грн., моральну шкоду в розмірі 250 000 грн., а всього: 1 833 308 грн.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 задоволений повністю.
Стягнуто із ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 солідарно на користь ОСОБА_14 матеріальну шкоду в розмірі 120 156 грн., моральну шкоду в розмірі 250 000 грн., а всього: 370 156 грн.
Ухвалою суду від 04 жовтня 2016 року уточнено вирок Київського районного суду м. Полтави від 23.08.2016 року та вирішено питання речових доказів в порядку ст. 100 КПК України, зокрема вирішено: автомобіль «Mersedes C-180» д.н.з. НОМЕР_1 , а також мотоцикл спортивний зеленого кольору марки «Каwаsакі» без державного номерного знаку, з номером на рамі НОМЕР_2 з двома ключами запалення до автомобіля і мотоцикла, що передані для зберігання до УБОЗ УМВС України в Полтавській області конфіскувати.
Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції обвинувачені, їх захисника та прокурор подали апеляційні скарги.
У поданій апеляційній скарзі та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 повідомив про застосування щодо нього недозволених методів під час проведення слідства у кримінальному провадженні №0000596 від 17 червня 2015 року, що виразилось у застосуванні працівниками органу досудового розслідування погроз та психологічного тиску відносно нього.
Більше того, в матеріалах провадження наявна постанова Верховного Суду від 13 квітня 2021 року, в якій наголошено про забезперечення перевірки заяви про застосування недозволених методів шляхом ініціювання здійснення офіційного розслідування уповноваженим органом.
Так, виходячи зі змісту статті 3 Конвенції, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки, а тим більше обґрунтовувати ними свої рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини допустимість як доказів свідчень, отриманих за допомогою катувань, з метою встановлення відповідних фактів у кримінальному провадженні зводить нанівець саму суть права обвинуваченого не свідчити проти себе та призводить до несправедливості кримінального провадження в цілому.
Забезпечення перевірки заяви про застосування недозволених методів шляхом проведення уповноваженим органом офіційного розслідування щодо можливих порушень прав людини, гарантованих статтями 27, 28 Конституції України, є обов`язковим.
Під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_10 заявили, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого застосовувалися недозволені методи слідства.
Частиною 6 ст.206 КПК України передбачено, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:
1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;
2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;
3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Відповідно до положень п.1 ч.4 ст.216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування в тому числі злочинів вчинених працівником правоохоронного органу.
За таких обставин, зважаючи на те, що під час апеляційного перегляду обвинувачений ОСОБА_9 фактично повідомив про вчинення щодо нього злочину працівниками правоохоронного органу, вказана обставина підлягає перевірці, а результати перевірки цих обставин мають істотне значення для кримінального провадження й вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, колегія суддів, вважає за необхідне доручити слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Полтава провести відповідну перевірку заяви ОСОБА_9 .
Керуючись 206, 216, 350, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Доручити службовим особам Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві провести перевірку заяви обвинуваченого ОСОБА_9 про застосування до нього недозволених методів слідства під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000596 від 17 червня 2015 року.
Про результати перевірки та прийняте процесуальне рішення негайно повідомити Полтавський апеляційний суд, обвинуваченого ОСОБА_9 .
Справу призначити до розгляду після надходження до апеляційного суду матеріалів за результатами проведеної перевірки.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4