ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 637/273/19 Номер провадження 11-кп/814/1204/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 лютого 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000307 від 23.11.2018, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115 КК України, задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.04.2022 включно.

Мотивуючи своє рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд послався на наявність ризиків, визначених п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик вчинення тиску на потерпілих та свідків кримінального правопорушення, які є знайомими обвинуваченого; реальна можливість переховування обвинуваченого від суду, оскільки він має паспорт для виїзду за кордон та до застосування запобіжного заходу неодноразово виїздив за межі України; ризик повторного вчинення злочину, оскільки ОСОБА_7 не має постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, що підтверджується мотивом вчинення цього кримінального правопорушення відмова потерпілої на продовження з ним сімейних стосунків. Обґрунтованих доводів того, що ці ризики на теперішній час зменшилися чи перестали існувати, у судовому засіданні при розгляді цього клопотання суду не надано.
Крім того, суд врахував, що кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства, тому дійшов висновку, що відсутні підстави для визначення застави.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Вказує, що існування ризиків недоведені прокурором. Зазначає, що в нього не було сімейних відносин з потерпілою, оскільки вона офіційно одружена, а в нього є жінка, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах. Крім того, потерпіла двічі подавала заяву про те, що не має до нього претензій.

Крім того, посилається, що місцевим судом не враховано, що він має місце проживання, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні матір похилого віку, 1942 року народження, яка має онкологічне захворювання та потребує догляду.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Прокурор заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000307 від 23.11.2018, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
09.02.2022 ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області клопотання прокурора задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
У відповідності до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.
Так, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, що обґрунтовується можливістю призначення покарання за вчинене кримінальне правопорушення особливо тяжкий злочин у виді позбавлення волі на тривалий термін, зокрема і довічне позбавлення волі, що може викликати загрозу втечі ОСОБА_7 та узгоджується з правовою позицією в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії».
Крім того, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має легальних джерел доходу та міцних соціальних зв`язків, та чинити тиск на потерпілих та свідків, яких він добре знає.
Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати.
За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а обвинуваченим не наведено в апеляційній скарзі доводів які б переконали у зворотньому.
Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_7 , значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, не переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченому повернутися до протиправної діяльності та вчинити спроби ухилитися від суду.

Відомості про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні матір похилого віку, 1942 р.н., яка має онкологічне захворювання та потребує догляду, на час апеляційного перегляду не підтверджені, а тому не можуть враховуватися апеляційним судом.

З огляду на викладене, підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 лютого 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4