Справа № 466/1756/22
Провадження № 1-кп/466/443/22
В И Р О К
іменем України

14 вересня 2022 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

склад учасників справи
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 05.01.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, громадянина України, українця, не працюючого, із середньою освітою, неодруженого, раніше неодноразово судимого, без реєстрації місця проживання та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:

09.12.2021 року приблизно о 08 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в маршрутному таксі № 53 на зупинці громадського транспорту, що знаходиться за адресою: м.Львів, Липинського,11, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, з метою протиправного збагачення, впевнившись що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав, з кишені сумки, мобільний телефон марки «Iphone7» (Imei НОМЕР_1 ), вартістю 6700 грн. та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 6700 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.
Крім цього, 04.01.2022 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи на спортивному майданчину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, з метою протиправного збагачення, впевнившись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав з сумки: мобільний телефон марки «Xiaomi Мі А2» (Imei 1 НОМЕР_2 , Imei 2 НОМЕР_3 ) вартістю 6350 грн., а також мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 8» 4 Gb Blue (Imei 1 НОМЕР_4 , Imei 2 НОМЕР_5 ), вартістю 5499 грн. та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на загальну суму 11 849 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.
Крім цього, 07.01.2022 року приблизно о 17 год. 20 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у маршрутному таксі №46 на зупинці громадського транспорту, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Чорновола, 12, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, з метою протиправного збагачення, впевнившись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав, з правої кишені куртки, мобільний телефон марки «Oppo» (Imei НОМЕР_6 ) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на загальну суму 4000 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.
Крім цього, 10.01.2022 року приблизно о 19 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у маршрутному таксі №6а на зупинці громадського транспорту, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Шевченка, 358а, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, з метою протиправного збагачення, впевнившись що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав, з правої верхньої кишені куртки, мобільний телефон марки «Oppo 91» Blue (Imei 1 НОМЕР_7 Imei 2 НОМЕР_8 ), вартістю 9 499 грн. та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на загальну суму 9 499 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.
Крім цього, 21.01.2022 року приблизно о 18 год. 35 хв. перебуваючи в магазині «Близенько», що знаходиться за адресою: м.Дубляни, вул. Шевченка 22, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, з метою протиправного збагачення, впевнившись що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав шоколад торгової марки «Мілленіум» Фейворіт 99% чорний, вагою 100 гр., у кількості 5 шт., ціна за 1 шт. 36 грн. 60 коп., без ПДВ, а також шоколад Міленіум Мусс молочний з полуничною начинкою, вагою 135 гр., у кількості 5 шт., ціна за 1 шт. 22 грн. 80 коп., та розпорядився викраденими майном на власний розсуд, чим заподіяв ПП «Мережа-Сервіс Львів», матеріальну шкоду на загальну суму 297 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.
Крім цього, 27.01.2022 року приблизно о 17 год. 25 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у маршрутному таксі №184а, на зупинці громадського транспорту, що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Мазепи, 11, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, з метою протиправного збагачення, впевнившись що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав з правої кишені куртки, мобільний телефон марки «Huawei P30» (Imei НОМЕР_9 ) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 4 698 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.
Окрім цього, 30.01.2022 року приблизно о 13 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у маршрутному таксі №25, на зупинці громадського транспорту, що знаходиться за адресою м.Львів, вул. Городоцька, 32, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, з метою протиправного збагачення, впевнившись що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав, з лівої кишені штанів, мобільний телефон марки «Моторолла G60» (Imei 1 НОМЕР_10 Imei 2 НОМЕР_11 ), та розпорядився викраденими майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 6 000 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.
Окрім цього, 03.02.2022 року приблизно о 12 год. 57 хв., перебуваючи в магазині «Близенько», що знаходиться за адресою м.Львів, вул. Миколайчука, 4а, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, з метою протиправного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав з прилавка цукерки торгової марки «Раффаело»Т 24, вагою 240 гр., в кількості 2 шт., вартість одної коробки 128 грн.70 коп., без ПДВ та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ПП «Мережа-Сервіс Львів», матеріальну шкоду на загальну суму 257,40 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.
Окрім цього, 04.02.2022 року приблизно о 10 год 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у маршрутному таксі №50, на зупинці громадського транспорту, що знаходиться за адресою: м.Львів, Липинського,11, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, з метою протиправного збагачення, впевнившись. що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав, з задньої кишені куртки, мобільний телефон марки «Nokia TA-1192» (Imei НОМЕР_12 ) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_12 , матеріальну шкоду на загальну суму 1 600 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.
Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України доведена повністю.
Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину визнав в повному обсязі.
При вирішенні цивільного позову суд виходить з наступного.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема, до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Обставини, які відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, активнен розкриття кримінального правопорушення.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, судимість не знята та непогашена у встановленому законом порядку, без реєстрації місця проживання, згідно довідки на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог ст. 50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Враховуючи викладене, обставини вчиненого кримінальних правопорушень, обставини, які пом`якшують та які обтяжують покарання, а також особу обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.
Вказаним кримінальним правопорушенням завдано матеріальної шкоди:

- ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 6 700 грн.;

- ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 11 849 грн.;

- ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 4 000 грн.;

- ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 9 499 грн.;

- ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 4 698 грн.;

- ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 6 000 грн.;

- ПП «Мережа-Сервіс Львів» матеріальну шкоду на загальну суму 554,40 грн.;

- ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1 600 грн.

16.06.2022 року на адресу суду представник ПП «Мережа-Сервіс Львів» ОСОБА_13 подав цивільний позов про відкшодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину, просить відшкодувати майнову шкоду у сумі 554,40 грн.

Таким чином суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно обрати в межах санкції статтей за якими він обвинувачується.
Витрати на залучення експерта відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 05.01.2022 року не обирався.
На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 127-129, 349, 366-368, 374, 376, 395 КПК України, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України у виді 2 /двох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді 5 /п?ять/ років позбавлення волі.
Цивільний позов представника ПП «Мережа-Сервіс Львів» ОСОБА_13 про відкшодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПП «Мережа-Сервіс Львів», завдану кримінальним правопорушенням майнову шкоду в розмірі 554 /п?ятсот п?ятдесят чотири/ гривні 40 коп.
Речові докази по справі - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід обвинуваченому у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 05.01.2022 року не обирався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Відповідно до статті 376 КПК України роз`яснюється обвинуваченому, захиснику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України
- http://sh.lv.court.gov.ua/sud1328/.
СуддяОСОБА_1