ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1188/22 Справа № 183/2598/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)
підозрюваного ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2022 року ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 15 серпня 2022 року включно з визначенням розміру застави.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке віднесено законом до категорії тяжких, що підтверджується наявними у слідства доказами.
Зазначає, що про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_6 , не судимий, не одружений, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, ніде не працює, тому офіційні джерела доходів в нього відсутні; усвідомлює, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який, передбачено у вигляді позбавлення волі строком до 7 років, та маючи можливість вільного пересування, враховуючи перелічені обставини, переховувався від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджало досудовому розслідуванню.
Вказує, що враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який було проаналізовано раніше, розмір застави у вигляді 60 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту..
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею, в порушення норм КПК України, не повно досліджено матеріали кримінального провадження; ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не підтверджується матеріалами справи; в клопотанні слідчого не зазначено жодних підстав неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що поведінка та дії ОСОБА_6 вказують, що наразі не існує жодної з підстав вважати, що існують ризики, зазначені у ст. 177 КПК України. Виключно тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не є безумовною підставною для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вказує, що ОСОБА_6 від народження проживає зі своєю родиною, батьками похилого віку, які страждають на захворювання, та все своє життя допомагає їм в утриманні будинку та господарства, а отже, має стійкі соціальні зв`язки;
Також зазначає, що на разі, матеріальне становище ОСОБА_6 погіршилось, а тому він знаходить тимчасові можливі заробітки та підробітки у м. Дніпрі, щоб хоч мінімально забезпечити свої потреби та потреби хворих батьків, які потребують його допомоги.
Також вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_6 офіційно повідомлявся про виклик до органів досудового розслідування або суду.
Посилається на те, що в місці тримання під вартою відсутні бомбосховища та можливість для ОСОБА_6 безперешкодно та вчасно реагувати на сигнал повітряної тривоги і негайно проходити в укриття.
Додатково зазначає, що скрутне матеріальне становище підозрюваного та його родини фактично унеможливлює внесення застави.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він утримується в Дніпровському слідчому ізоляторі вже 5 днів, а тому обмежений прав та свобод під час досудового розслідування, що є порушенням принципу поваги до свободи особистості.
Вказує, що вже більше 5 днів в ході досудового розслідування слідством не тільки не доведено причетність ОСОБА_6 до інкримінованого правопорушення, так і не доведено необхідності застосування такої найбільш жорсткої міри запобіжного заходу.
Також зазначає, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, батько потребує постійного догляду.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_6 міг скоїти цей злочин.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який є нетяжким злочином.
Колегія суддів вважає неможливим застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш мякого запобіжного заходу, оскільки з метою ухилення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини останнього, він може вдатись до спроб переховуватись від органів досудового розслідування та суду, і без перешкод залишити будь-яке місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, що підтверджує наявність ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Дана позиція Суду виходить з того, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК покладає на прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.
Так, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував тяжкість та обставини злочину, покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, особу ОСОБА_6 та його репутацію, вік, стан здоров`я, сімейний стан, та дійшов обґрунтованого висновку, що стороною обвинувачення доведено ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування від органу досудового розслідування та суду, який є можливим.
Ці висновки також узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду провадження дійшов висновку, що слідчий суддя правильно зазначив про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційних скарг щодо того, що він має на утриманні хворих батька та матір, які потребують його допомоги, оскільки вказані обставини не спростовують і не зменшують ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, крім того, ця обставина існувала і на момент вчинення кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступила стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.
Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваного ОСОБА_9 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, тому більш м`які запобіжні заходи не забезпечать його належної процесуальної поведінки.
Колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.
Також, Слідчий суддя, визначаючи розмір застави, взяв до уваги необхідність обрання запобіжного заходу обумовленого підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 263 КК України, його тяжкість та обставин справи, а також суворість покарання, що загрожує, у разі визнання винуватим, й наявні відомості про особу підозрюваного, та існуючий ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та інші обставини, які враховуються згідно зі ст.178 КПК України, та прийшов до вірного висновку про те, що застава у розмірі 60 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційних скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10