Справа № 461/5368/18
Провадження № 1-в/461/97/22
27.06.2022 року Галицький районний суд міста Львова
у складі судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ;
розглянувши в судовому засіданні клопотання про призначення покарання за наявності декількох вироків суду щодо засудженого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Красне Буського району Львівської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Буського районного суду Львівської області від 22 березня 2022 року за ч.2 ст.389 КК України - до 1 місяця арешту, -
Начальник ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» ОСОБА_5 звернувся до суду з відповідним клопотанням, в якому просив вирішити питання призначення покарання за наявності декількох вироків суду. Свої вимоги мотивував тим, що стосовно засудженого ОСОБА_4 на виконанні ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» перебувають два вироки судів, а саме:
- вирок Галицького районного суду м. Львова від 09.03.2022 року, яким ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян та арешту на строк 03 місяці;
- вирок Буського районного суду Львівської області, відповідно до якого ОСОБА_4 , засуджений за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у вигляді арешту на строк 1 місяць.
З урахуванням вимог ст.537 КПК України, просив призначити покарання ОСОБА_4 , враховуючи вказані два обвинувальні вироки.
Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути подання без його участі.
Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити, призначити ОСОБА_4 покарання за наявності кількох вироків, з урахуванням вимог КПК України.
Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків (п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України).
Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в встановлено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися в стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.
Крім того, суд звертає увагу на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, яке він дав в пункті 12 Постанови №11 від 21.12.1990 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з тлумачення якого слідує, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову, а тому визначити покарання за сукупністю вказаних вироків можливо лише за результатами нового судового розгляду та винесення нового вироку.
Судом встановлено, що на даний час щодо ОСОБА_4 наявні вироки:
1)Галицького районного суду м. Львова від 09.03.2022 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. На підставі ч.1, 4 ст.70 КК України, з урахуванням вироку Шевченківського районного суду м.Львова від 30.12.2020, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком на 03 місяці, остаточне покарання йому призначене у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят)грн та 03 місяців арешту. На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу за даним вироком ухвалено виконувати самостійно. Крім того, визначено, що вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 30 листопада 2020 року, яким ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 04 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалістю два роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК, - слід виконувати самостійно.
2)Вирок Буського районного суду Львівської області, відповідно до якого ОСОБА_4 , засуджений за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у вигляді арешту на строк 1 місяць.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку призначення покарання визначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Відтак, судом при постановленні останнього вироку Буського райнного суду Львівської області від 22 березня 2022 року не було враховане призначене раніше покарання вироком Галицького районного суду від 09 березня 2022 року.
Суд, дослідивши матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників справи, дійшов висновку про необхідність приведення вироку Буського районного суду Львівської області від 22 березня 2022 року у відповідність до норм КПК України та застосування покарання за наявності кількох вироків засудженому ОСОБА_4 .
При вирішенні питання, який із передбачених ст. 70 КК принципів необхідно застосувати, суд враховує дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна).
З урахуванням викладеного, суд вважає, що при визначенні остаточного покарання ОСОБА_4 покарання у виді арешту за вищезазначеними вироками суду підлягають поглиненню менш суворого покарання більш суворим.
Керуючись ст. 70, 72 КК України, ст. 539 КПК України, суд
Клопотання начальника ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» ОСОБА_6 задовольнити.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 за вироками Галицького районного суду від 09.03.2022 року та Буського районного суду Львівської області від 22.03.2022 року остаточне покарання у виді арешту на строк 03 (три) місяці.
Покарання за вироком Галицького районного суду від 09 березня 2022 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн, - виконувати самостійно.
Покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 30 листопада 2020 року, яким ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 04 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалістю два роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК, - виконувати самостійно.
Початок строку відбування покарання рахувати з 26 травня 2022 року.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Галицький районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1