Справа № 450/382/20 Провадження № 1-кс/450/426/22
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу

"09" травня 2022 р. слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , слідчого СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, лейтенанта поліції ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання слідчого СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 30.01.2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Наварія Пустомитівського району Львівської області, українця, громадянина України, не інваліда, з середньою освітою, не одруженого, зі слів розлученого, маючого на утриманні малолітніх-неповнолітніх дітей віком 2002, 2008, 2010, 2012, 2018 років народження, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

встановив:

09.05.2022 року слідчий СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області з клопотаннями, погодженими прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000124 від 30.01.2020 року за ч. 1 ст. 121 КК України.

Суб`єкт звернення просить постановити ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Наварія, Пустомитівського району, Львівської області, українця, громадянина України, не інваліда, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітніх-неповнолітніх дітей віком 2002, 2008, 2010, 2012, 2018 років народження, не працюючого, без місця реєстрації та проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Подане клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Відносно підозрюваного ОСОБА_5 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000124 від 30.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та розпочато досудове розслідування.

30.01.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України.

Зазначає, що ОСОБА_5 12.03.2020 року, 16.03.2020 та 19.03.2020 року не прибув на виклики слідчого Пустомитівського відділу поліції,що підтверджується повістками про виклик до слідчого, місце знаходження його невідоме.

У зв`язку з цим, 19.03.2020 року слідчим СВ Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області, капітаном поліції ОСОБА_7 за погодженням з процесуальним прокурором винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_5

09.05.2022 року згідно рапорту о/у СКП ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, лейтенанта поліції ОСОБА_8 , місце знаходження підозрюваного ОСОБА_5 було встановлено, останнього було запрошено у ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області.

Обґрунтовуючи відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України існування передбачених кримінально процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України сторона обвинувачення зазначає, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, оскільки кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , є тяжким, передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Враховуючи характер вчиненого підозрюваним ОСОБА_9 кримінального правопорушення та тяжкість покарання в органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що підозрюваний може полишити місце свого проживання;

- незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних в цьому кримінальному провадженні шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства з метою зміни або відмови від показів;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Як слідує з клопотання, відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що :

- зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України;

- підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжке кримінальне правопорушення (злочин), за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинене умисно, тому тяжкість покарання є достатньою та співмірною для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- вік та стан підозрюваного дозволяють йому перебувати у слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи викладене, в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь який інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Відтак виникла необхідність у зверненні до слідчого судді з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задоволити, з підстав наведених у ньому, покликаючись на наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначили, що на даний час вказані ризики актуальність не втратили, тому вважають, що застосування до ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (більш м`якого), не забезпечить належної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_6 , в обґрунтування заперечень зазначив, що згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Вважає доводи слідчого та прокурора щодо застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою необгрунтованими та безпідставними.

Заслухавши думку учасників провадження щодо клопотання слідчого, проаналізувавши матеріали клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, та перевіривши додані до клопотання матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За правилами частин 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Згідно матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, відповідальність за яке передбачена позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, органом досудового розслідування обгрунтована.

У відповідності до ч. 5 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до тяжких злочинів.

Встановлено, що ОСОБА_5 фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, зі слів розлучений, має на утриманні п`ятеро малолітніх-неповнолітніх дітей віком 2002, 2008, 2010, 2012, 2018 років народження, раніше не судимий.

Згідно характеристики Тернавського старостинського округу №6 Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області підозрюваний ОСОБА_5 зарекомендував себе з позитивної сторони. З сусідами не конфліктує, спиртними напоями не зловживає, громадського порядку не порушує. Скарг від жителів Тернавського старостинського округу на ОСОБА_5 не надходило. За характером спокійний, врівноважений.

Згідно довідок КНП Пустомитівської міської ради «Пустомитівська лікарня» від 06.05.2022 року №609 ОСОБА_5 на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за допомогою не звертався.

В судовому засіданні встановлено, що на момент оголошення підозри, ОСОБА_5 проживав разом зі своїм рідним братом ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_2 .

Враховуючи те, що брат був категорично проти його проживання за вказаною адресою, в березні 2020 року підозрюваний ОСОБА_5 змушений був покинути вказане місце проживання та переїхати в АДРЕСА_1 , де колись проживала його матір та родичі. Останні два роки проживав за вказаною адресою, працював на будівництві. Від органів досудового розслідування він не переховувався та такого наміру не мав.

В травні 2022 року під час спілкування з сусідом, останній йому повідомив та показав на телефоні, що він перебуває у розшуку, який оголошений відділом поліції м. Пустомити. Дізнавшись про це, ОСОБА_5 самостійно добровільно з`явився до відділу поліції.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Із врахуванням мотивів, викладених у зверненому до суду клопотанні та відповідних обґрунтувань з цього приводу слідчого та прокурора у судовому засіданні, суд приходить до переконання, що такі ґрунтуються виключно непідтвердженими фактами, без належного підтвердження наявності у кримінальному правопорушенні хоча б одного із ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Органом досудового розслідування не доведено, не підтверджено належними та допустимими доказами та під час розгляду клопотання спростовано у судовому засіданні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 :

-може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання (підозрюваний ОСОБА_5 у 2020 році змушений був змінити своє місце проживання, про оголошення його в розшук йому відомо не було; від органів досудового розслідування він не переховувався та після того як дізнався, що його розшукують, добровільно прийшов у відділ поліції);

-незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні (з моменту повідомлення ОСОБА_5 про підозру, 30.01.2020 року, пройшло більше двох років; жодних доказів того, що підозрюваний намагався у будь який спосіб впливати на потерпілого чи свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни чи відмови від показів, чи будь яким чином перешкоджати кримінальному провадженню слідством суду не представлено);

-встановлені слідчим суддею обставини також не дають підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки з моменту повідомлення йому про підозру жодних інформацій від слідчих органів поліції щодо відкриття кримінальних проваджень стосовно ОСОБА_5 не надходило, до адміністративної відповідальності підозрюваний не притягався.

Інших ризиків, які б давали підстави вважати, що будь який інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не може забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього завдань, органом досудового розслідування не представлено та судом не встановлено.

Водночас, відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Ризик того, що підозрюваний буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польщі) §43).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v. Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, вказаних у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені ст. 178 КПК України.

Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, на думку слідчого судді, запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, оскільки наявність жодного з ризиків, визначених статтею 177 КПК України та зазначених у клопотанні слідством не доведена, підозрюваний самостійно з`явився до відділу поліції, зобов`язався своєчасно з`являтися на вимогу слідчого та суду, сприяти слідству, що гарантує його присутність та виконання вимог досудового розслідування та суду.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У відповідності із ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

З врахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, оскільки такий буде достатнім та таким, що зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього завдань.

Враховуючи особливості вказаного запобіжного заходу, особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, однак, раніше не судимий, має позитивні характеристики, має фактичне місце проживання, та соціальні зв`язки, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім та таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України та забезпечити виконання завдань кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 176-178, 179, 183, 193, 194, 196, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 30.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо ОСОБА_5 , - відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Наварія Пустомитівського району Львівської області, українцю, громадянину України, не інваліду, з середньою освітою, не одруженому, зі слів розлученому, маючому на утриманні малолітніх-неповнолітніх дітей віком 2002, 2008, 2010, 2012, 2018 років народження, не працюючому, проживаючому без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, до 09 липня 2022 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;
- невідкладно повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну місця свого проживання та про зміну місця роботи;
- без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду не покидати територію Львівської області;
- утримуватися від спілкування із свідками, експертами по даному кримінальному провадженні, та іншими особами, визначеними слідчим та прокурором.
Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених, згідно ухвали суду, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала суду щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ознайомити та вручити підозрюваному ОСОБА_5 під розписку копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на Відділ поліції №3 Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП у Львівській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1