Номер провадження: 11-сс/813/685/22
Справа № 522/5010/22 1-кс/522/2632/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, в рамках кримінального провадження №0000216, внесеного до ЄРДР 24.04.2022 року,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .
Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 22.06.2022 року.
Покладено на ОСОБА_7 виконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту мотивоване тим, що хоча на даному етапі досудового розслідування докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином, а ризики, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, доведені, однак сторона обвинувачення не обґрунтувала і належним чином не довела ризиків, передбачених п. 5, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а наявність у ОСОБА_7 місця реєстрації та проживання у м. Одесі та відсутність судимостей свідчать про можливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування цілодобового домашнього арешту.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що слідчим суддею не враховано: тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, вчиненого під час воєнного стану, та те, що ОСОБА_7 не одружений та не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосування до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона не відповідає приписам вищенаведених норм кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

Слідчим відділенням відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000216 від 24.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вищенаведених норм кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

Слідчим відділенням відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000216, внесеному до ЄРДР 24.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Апеляційний суд вважає, що, розглядаючи питання доцільності обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під віртою, слідчий суддя виконав вимоги ст.ст. 177, 194 КПК, які регламентують підстави застосування до особи запобіжного заходу та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність стороною обвинувачення неможливості запобігання встановленим ризикам шляхом застосування цілодобового домашнього арешту.
Так, з огляду на зміст оскаржуваної ухвали, на переконання апеляційного суду, безпідставними є посилання прокурора на неврахування слідчим суддею тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, вчиненого під час воєнного стану, особи підозрюваного та відсутності у останнього міцних соціальних зв`язків.

Слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, було описано та враховано обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні тяжкого злочину, його характер, обставини та наслідки, а також поведінку підозрюваного. Зокрема слідчим суддею враховано те, що повідомлень зі сторони свідків чи експертів про вчинення на них впливу, до органу досудового розслідування чи суду не надходило, а також те, що підозрюваний має реєстрацію місця проживання та постійно проживає на території м. Одеси, раніше не судимий, в зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до переконання про відсутність обґрунтованих ризиків незаконно впливу на потерпілих та свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

У п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу», про це ж вказується у п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя дотримав вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи факти, встановлені у судовому засіданні та матеріали, на які посилався слідчий, слідчий суддя, постановляючи оскаржувану ухвалу, прийшов до висновку, що при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , слідчий довів обставини, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України, тобто, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, однак не довів обставини, передбачені п.п. 2,3 ч.1 ст.194 КПК України.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, який апеляційний суд вважає обґрунтованим, про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт, може забезпечити відповідну процесуальну поведінку підозрюваного в майбутньому з точки зору виконання покладених на нього процесуальних зобов`язань.

Так, ані слідчим у поданому слідчому судді клопотанні, ані прокурором у апеляційній скарзі, на переконання апеляційного суду, не було доведено неможливості запобігання встановленим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Що стосується доводів прокурора, які зазначені в апеляційній скарзі, то вони в більшій мірі є аналогічними тим, які були зазначені в клопотанні слідчого. Слідчим суддею їм була дана належна оцінка, з якою фактично не погоджується прокурор. Натомість, апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді, на відміну від доводів прокурора, є правильними, вмотивованими і обґрунтованими.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого та обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу і належним чином вмотивував своє рішення.

Окрім того, апеляційний суд приймає до уваги і те, що прокурором в судовому засіданні не надано жодних доказів вчинення ОСОБА_7 , з моменту обрання відносно нього запобіжного заходу у домашнього арешту, будь-яких спроб щодо переховування від органу досудового розслідування чи суду, незаконного впливу на свідків, спроб спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 можливо шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, з урахуванням всього вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.

Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргупрокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого суддіПриморського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, в рамках кримінального провадження №0000216, внесеного до ЄРДР 24.04.2022 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4