Справа №760/5687/22 1-кп/760/2059/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 червня 2021 р. Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000075 від 13 травня 2022 р., за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Житомир, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 262 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_4 будучи призначеним на посаду інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону тактико-оперативного реагування УПП у м. Києві ДПП НП України, маючи спеціальне звання «старший лейтенант поліції», відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу.

Наказом Національної поліції України від 23.02.2022 № 171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності» з метою нормалізації обстановки в державі, забезпечення захисту та охорони кордону, протидії злочинності, підтримання громадського порядку, створення умов для нормального функціонування органів державної влади, місцевого самоврядування та інших інститутів громадського суспільства, запобіганням спробам захоплення державної влади чи зміни конституційного ладу шляхом насильства керівникам структурних підрозділів центрального органу управління поліції, Головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та місті Києві, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції вказано перевести особовий склад на посилений варіант службової діяльності на час дії правового режиму надзвичайного стану.

На виконання зазначених організаційно-розпорядчих актів наказом Головного управління від 24.02.2022 № 219 особовий склад Головного управління та тимчасово підпорядкованих міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, що дислокуються у м. Києві переведено на посилений варіант службової діяльності.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на ЗО діб в Україні введено воєнний стан.

З урахуванням зазначених обставин 24.02.2022 о 05:30 особовий склад підрозділів Головного управління, його територіальних (відокремлених) та окремих підрозділів, а також тимчасово підпорядкованих міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, що дислокуються у м. Києві було піднято за сигналом «Тривога».

По прибуттю до місць несення служби, особовий склад озброєно вогнепальною, автоматичною зброєю та залучено до комплексу завдань із виконання посиленого варіанту службової діяльності.

Кожен поліцейський вступаючи на службу в поліції склав Присягу на вірність Українському народові, а саме усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягнув вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права та свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Встановлено, що інспектор взводу № 2 роти № 1 батальйону тактико-оперативного реагування УПГІ у м. Києві ДПП I IП України старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , 23.02.2022 отримав за місцем несення служби пістолет «Форт 17» № НОМЕР_1 , два магазина та 28 набоїв.

Починаючи з 25.02.2022 ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу маючи умисел на привласненні вогнепальної зброї та бойових припасів, які отримані ним у встановленому законом порядку, у зв`язку із несенням служби, будучи обізнаним про порядок поводження з вогнепальною зброєю, всупереч вимогам законодавства, до місця несення служби не з`явився, від виконання покладених на нього службових обов`язків самоусунувся, отриману зброю, а саме, пістолет «Форт 17» № НОМЕР_1 , два магазина та 28 набоїв за місцем несення служби не здав, таким чином їх привласнив, розпорядившись на власний розсуд.

У подальшому, наказом ДПП НПУ № 602 о/с від 11.03.2022 ОСОБА_4 звільнений зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (реалізація дисциплінарного стягнення) Закону України «Про Національну поліцію».

Станом на 05.05.2022 ОСОБА_4 , будучи звільненим з органів Національної поліції України, отриману ним зброю, а саме пістолет «Форт 17» № НОМЕР_1 , два магазина та 28 набоїв, отримані ним у зв`язку із несенням служби, до органів Національної поліції не здав.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений
ОСОБА_4 привласнив вогнепальну зброю та бойові припаси, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 262 Кримінального кодексу України

Відомості про угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 .
16.05.2022 між прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , за участі адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

За змістом угоди формулювання та обсяг обвинувачення, а також правова кваліфікація дій ОСОБА_6 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, є тотожними формулюванню обвинувачення та кваліфікації, наведеним в обвинувальному акті.

В угоді міститься інформація про беззастережне визнання ОСОБА_6 винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушеня та наведено перелік його обов`язків, а саме: сприяти розслідуванню кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 472 КПК України сторони також узгодили покарання, яке підлягає призначенню обвинуваченому ОСОБА_6 у разі затвердження угоди.

Зокрема, вони дійшли згоди про визнання наступних обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують його покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які б згідно зі ст.67 КК України обтяжували покарання, не встановлено.

За змістом цієї угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

При цьому сторони дійшли згоди щодо звільнення ОСОБА_6 на підставі ч. 2 ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та запропонували суду визначити тривалість іспитового строку в 1 рік та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Окрім зазначеного, в угоді передбачені наслідки її укладення і затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Позиції учасників судового провадження
Щодо укладеної угоди
Обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив добровільність свого наміру щодо укладення угоди та просив суд її затвердити. Зазначив, що він у повному обсязі підтверджує викладені в обвинувальному акті обставини, погоджується з формулюванням обвинувачення, зазначеним в угоді, і беззастережно визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Захисник обвинуваченого угоду про визнання винуватості, укладену між його підзахисним та прокурором, підтримав і просив суд її затвердити.

Прокурор подану угоду про визнання винуватості підтримав та просив суд про її затвердити.

Щодо вирішення питань, передбачених ч. 5 ст. 474 КПК України
Обвинувачений ОСОБА_6 повідомив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, і він при цьому має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Підтвердив, що йому зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди, визначені у ст. 473 КПК України. При цьому запевнив, що він розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, та дав згоду на застосування погодженого виду та розміру покарання.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні зазначив, що угода відповідає вимогам закону, укладена добровільно, підзахисний повністю розуміє наслідки її укладення та невиконання, а тому просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угод вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність
Проаналізувавши зміст обвинувального акта та угоди про визнання винуватості, дослідивши надані сторонами матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Щодо відповідності умов угоди вимогам КПК України та/або закону про кримінальну відповідальність
Судом встановлено, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода містить формулювання обвинувачення, яке прокурор вважав доведеним та його правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні обставини цього кримінального провадження, які відповідають формулі кваліфікації дій обвинуваченого.

Таким чином, формулювання обвинувачення, зазначене в угоді, обставини, описані в обвинувальному акті, а також підтвердження обвинуваченим цих обставин дають можливість суду дійти висновку про існування фактичних підстав для визнання обвинуваченими своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України у разі укладення угоди про визнання винуватості участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення угоди.

Як встановлено з пояснень сторін, угоди про визнання винуватості була укладена за ініціативою обвинуваченого та за участі його захисника.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо нетяжких та тяжких кримінальних правопорушень, до яких згідно зі ст. 12 КК України належить злочин, вчинений обвинуваченим.

Згідно з абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена прокурором лише в разі завдання шкоди державним чи суспільним інтересам, а у випадках, коли кримінальним правопорушенням завдано додатково (факультативно) шкоду фізичній особі - також за умови надання потерпілим письмової згоди прокурору на її укладення.

У даному провадженні потерпілого немає.

Таким чином, оскільки у кримінальному правопорушенні, щодо якого укладено угоди про визнання винуватості, основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси, суд констатує дотримання у цьому випадку вимог ч. 4 ст. 469 КПК України.

Щодо відповідності умов угоди інтересам суспільства
Кримінальний процесуальний закон зобов`язує прокурора при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості враховувати наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень (ст. 470 КПК України).

Так, за своєю правовою природою угода про визнання винуватості являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів: з одного боку держави (публічний, або суспільний інтерес), з іншого - обвинуваченого.

Суспільний інтерес є абстрактним оціночним поняттям і в узагальненому виді являє собою інтерес суспільства або усередненого представника цієї спільноти, пов`язаний із забезпеченням його благополуччя, стабільності, безпеки та сталого розвитку.

В угоді наявність суспільного інтересу обґрунтована сприянням у швидкому судовому провадженні, яке зможе забезпечити своєчасне та невідворотнє покарання обвинувачених, а також запобіганням повторному вчиненню кримінальних правопорушень, як самими обвинуваченими, так і іншими особами.

Зокрема, зазначено, що затвердження угоди істотно скорочує часовий проміжок від моменту скоєння кримінального правопорушення до ухвалення підсумкового рішення судом, зменшує строки судового розгляду, у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, а також витрати на забезпечення судового процесу, знижує навантаження на судові органи та прокуратуру.

Слід також зазначити, що у контексті цього кримінального провадження суспільний інтерес полягає у припиненні на майбутнє, в перспективі існування, такого ганебного явища як неповернення працівником правоохоронного органу табельної зброї.

Тому, як обґрунтовано зауважив прокурор, затвердження угоди у цьому кримінальному провадженні забезпечить притягнення обвинуваченого до відповідальності за вчинення злочину, а відтак сприятиме усвідомленню іншими особами караності таких діянь та формуванню у суспільства стійкої правосвідомості.

Отже, із урахуванням того, що укладення угод у цьому кримінальному провадженні матиме вплив на усвідомлення іншими особами караності злочинних діянь, сприятиме прагненню суспільства до правослухняної поведінки, гарантуватиме невідворотність покарання, а також забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінального провадження, то суд вважає, що за таких обставин цілі та завдання кримінального провадження будуть досягнуті при мінімальних затратах ресурсів.

До того ж, на думку суду, було б недоцільним застосовувати загальний порядок кримінального провадження до обвинуваченого, враховуючи беззаперечне визнання ним своєї вини. На переконання суду, характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушенняня, особа винного, його ставлення до вчиненого, сприяння здійсненню судового розгляду вказує на його бажання виправитись.

Щодо відповідності умов угоди вимогам закону в частині призначення покарання
За загальним правилом, домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом про кримінальну відповідальність. На думку суду, вказаних вимог закону сторони угоди дотримались.

Так, зі змісту угоди вбачається, що при узгодженні сторонами покарання було враховано і дотримано:

1) положення ст. 65 КК України, а саме сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкціями статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені злочини; при визначенні меж покарання виходили із положень розділу X Загальної частини КК України; врахували характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів; взяли до уваги осіб винних; встановили відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання;

2) положення ч. 2 ст. 75 КК України, яка передбачає можливість звільнення обвинувачених від відбування основного покарання з випробуванням, виходячи з наступних мотивів.

3) положення ст. 76 КК України щодо необхідності покладення на обвинувачених обов`язків у зв`язку з їх звільненням від відбування основного покарання з випробуванням;

4) відсутність судимості у обвинуваченого, його характеристику, сімейний стан тощо.

Отже, із урахуванням цього у суду є достатні підстави вважати, що узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає загальним засадам призначення покарання.

Щодо порушення умовами угод прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб
Судом не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угод порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Щодо добровільності укладення угоди
Обвинувачений підтвердив суду свій намір щодо укладення угоди та просив суд її затвердити.

Захист підтримав обвинуваченого.

Прокурор вказав на спільну узгодженість усіх викладених в угоді умов, підтвердивши добровільність їх укладення як з боку прокурора, так і з боку обвинуваченого.

На підставі цього суд переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодами.

Щодо можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань
Відповідно до угод ипро визнання винуватості, укладеної між обвинуваченими та прокурором, обвинувачений зобов`язується співпрацювати з слідством.

Суд вважає, що з огляду на зміст наданих в судовому засіданні пояснень , обвинувачений вже виконав покладений на нього угодою зобов`язання.

Висновки
З урахуванням вищенаведених обставин суд констатує, що укладена у цьому кримінальному проваджені угода про визнання винуватості відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та закону України про кримінальну відповідальність.

Також судом не встановлено підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про необхідність її затвердження шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам КПК та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався, підстав для його застосування до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі угоди
Цивільний позов не завлено.

Арешт у кримінальному провадженні не накладався.

Речові докази відсутні

Процесуальні витрати відсутні

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16 травня 2022 р., укладену між прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000075 від 13 травня 2022 р., за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 262 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 262 КК України та на підставі угоди про визнання винуватості призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, та з урахуванням обмежень, визначених ч. 2 ст. 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд м. Києва .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цих кримінальних правопорушень.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1