Справа № 405/7255/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілої: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8
представника управління з питань захисту

прав дітей Міської ради м.Кропивницького: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

представника сектору ювенальної превенції

відділу превенції патрульної поліції

Кропивницького ВП ГУНП

в Кіровоградській області: ОСОБА_12 ,

законних представників

неповнолітнього обвинуваченого: ОСОБА_13 , ОСОБА_11 ,

неповнолітнього обвинуваченого: ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кропивницький кримінальне провадження №0006579, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.08.2019, за обвинуваченням:
неповнолітнього ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кропивницький, українця, громадянина України, з початковою загальною середньою освітою, учня вечірньої школи ДУ «Кропивницький СІ» №38, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 25.06.2018 ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда застосовані примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері терміном на 2 роки за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст 185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України;

25.01.2019 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.ст.75, 104 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

27.05.2019 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.ст.75, 104 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

17.02.2022 Ленінським районним судом м.Кіровограда за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71, ст.102 КК України до покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України,

встановив:
неповнолітній ОСОБА_14 вчинив самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам власника, за наступних обставин.
Неповнолітній ОСОБА_14 , знаючи, що на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться велосипед Ardis Forse 26, у останнього виник умисел направлений на користування майном ОСОБА_7 без дозволу та всупереч її волі.
Діючи цілеспрямовано, неповнолітній ОСОБА_14 26.08.2019 близько 21.00 год., більш точного часу стороною обвинувачення не встановлено, усвідомлюючи протиправність своїх дій, самовільно, всупереч установленому законом порядку набуття права власності на майно, реалізуючи своє уявне право на майно потерпілої, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, без дозволу та всупереч волі ОСОБА_7 , користуючись тим, що велосипед Ardis Forse 26 залишений без нагляду, взяв його, проникнувши на територію домоволодіння останньої за адресою: АДРЕСА_2 . Вартість велосипеда Ardis Force 26 (2015 р.в.) складає 2526,67 грн.
З місця вчинення кримінального правопорушення неповнолітній ОСОБА_14 зник, завдавши значної шкоди потерпілій ОСОБА_7 .
Стороною обвинувачення дії неповнолітнього ОСОБА_14 кваліфіковані, як самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам власника, тобто за ст.356 КК України.
Потерпілою в судовому засіданні подано заяву, у якій вказала, що відмовляється від звинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення відносно неповнолітнього ОСОБА_14 , претензій будь якого характеру до останнього не має.
Обвинувачений, захисник та законний представник неповнолітнього обвинуваченого не заперечили щодо закриття провадження по справі, відповідно до положень ст.284 КПК України.
Прокурор не заперечила проти закриття провадження на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.
Частина 1 ст.477 КПК України вказує, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого статтею 365 КК України.
Згідно п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Таким чином, з аналізу наведеного, суд прийшов до висновку, що н/л ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, а саме у самоправстві, тобто самовільному, всупереч установленому законом порядку, вчиненні будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам власника, яке є приватним обвинуваченням.
Враховуючи заяву потерпілої ОСОБА_7 про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, позицію учасників судового розгляду, суд вважає можливим закрити провадження по справі.
Окрім того, відповідно до п.20 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" №12 від 23.12.2005 року звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити відповідно до вимог чинного кримінально-процесуального законодавства питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат тощо.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.
Згідно з ч.1 ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року у справі №598/1781/17 дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.
Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.
Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК).
Оскільки ст. 126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС робить висновок, що у випадку наявних судових витрат або заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.
Вказаний висновок колегії суддів узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Великою Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №462/6473/16-ц де зазначено, що процесуальні витрати, понесені, зокрема, у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими главою 8 КПК України.
Отже, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на залучення експертів, виключно обвинувальним вироком.
Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.
З огляду на викладене враховуючи те, що кримінальне провадження відносно неповнолітнього ОСОБА_14 закрито, а також вимоги ст.126 КПК та позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20), суд вважає що витрати за проведення експертизи в сумі 628,04 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_14 на користь держави.
Керуючись ст.ст.284, 369, 371-372 КПК України,

постановив:

Кримінальне провадження №0006579, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.08.2019, відносно ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_14 не застосовувався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Речовий доказ: велосипед Ardis Forse 26, що знаходиться на зберіганні потерпілої ОСОБА_7 , - залишити останній, як їй належний.
Стягнути із ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь держави витрати за проведення експертних досліджень в сумі 628,04 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя
Ленінського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_15