Справа № 468/150/20-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

24.10.2022 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника пробації ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням Баштанського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області про звільнення від покарання у виді позбавлення волі з випробувальним строком

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Інгулка Баштанського району Миколаївської області, зареєстроване місце проживння: АДРЕСА_1 , засудженої 28.05.2020 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ст.ст. 191, ч.1, 3, 358 ч.1, 3, 4, 362 ч.1, 3, 70,75,76 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати матеріально відповідальні посади строком на три роки та зі звільненням від відбування основного покарання з іспитовим строком в два роки,

ВСТАНОВИВ:

За вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 28.05.2020 року ОСОБА_5 засуджена за ст.ст. 191, ч.1, 3, 358 ч.1, 3, 4, 362 ч.1, 3, 70,75,76 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати матеріально відповідальні посади строком на три роки та зі звільненням від відбування основного покарання з іспитовим строком в два роки.

Від Баштанського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області надійшло подання про звільнення засудженої від призначеного покарання.

Засуджена до суду не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася за адресою, вказаною в клопотанні, шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України та повідомлення про розгляд справи було направлене до органу місцевого самоврядування за останнім відомим місцем проживання засудженої. За такого, суд вичерпав всі можливі способи повідомлення засудженої про час та місце розгляду подання і її неявка за таких умов відповідно до ст. 539 КПК України не перешкоджає розгляду подання по суті.

В судовому засіданні представник пробації подання підтримав, оскільки протягом іспитового строку засуджена нового кримінального правопорушення не вчинила та питання про скасування звільнення її від відбування покарання з випробовуванням судом не приймалось.

Прокурор заперечив проти задоволення подання, оскільки засуджена не виконала покладені на неї судом обов`язки і на теперішній час перебуває в розшуку за поданням органу пробації.

Вислухавши пояснення учасників, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість подання та необхідність його задоволення.

Так, протягом іспитового строку ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення не вчинила, протягом іспитового строку рішення про скасування ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання судом не приймалось.

Натомість згідно з ч.2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Частина 4 ст. 75 КК України при цьому визначає мінімальний та максимальний іспитовий строк, який може бути визначений судом при ухваленні вироку.

Також відповідно до п.1 ч.1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

З вказаного слідує, що законом прямо та однозначно визначено, що рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням може бути скасоване виключно до закінчення іспитового строку.

Ст. 164 КВК України передбачає цілий ряд заходів, які застосовуються до засуджених, які звільнені від відбування покарання з випробовуванням.

Виходячи зі змісту ст. 75 КК України та ст. 165 КВК України такі заходи щодо контролю за звільненим з випробуванням засудженим можуть здійснюватись виключно до закінчення чітко визначеного судом іспитового строку.

Крім того, ст. 78 КК України визначає три альтернативні наслідки звільнення особи від відбування покарання з випробуванням:.

1)після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання;

2)я кщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

3)у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.

За такого, останні два наслідки вказані вище виключають перший (звільнення від відбування покарання), проте мають бути підтверджені відповідними рішеннями: ухвалою суду про направлення засудженого для відбування покарання або вироком суду про вчинення засудженим в період іспитового строку нового кримінального правопорушення. І відмова засудженому у його звільненні від відбування покарання після спливу іспитового строку може ґрунтуватись виключно на вказаних вище судових рішеннях.

Отже визначений в ст. 78 КК України наслідок у виді звільнення засудженої особи від відбування покарання після закінчення іспитового строку можливо вважати загальним правилом, виключенням з якого є інші два наслідки, які можуть бути підтверджені виключно відповідним судовим рішенням.

При цьому, як вказувалось вище, скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням та його направлення для відбування призначеного покарання можливе виключно до закінчення іспитового строку.

Також засуджена ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень протягом іспитового строку не вчинила, тому застосування до неї положень ст. 71, 72 КК України також неможливе.

Отже, цілком очевидно, що відмова засудженій особі у звільненні від покарання після спливу іспитового строку за відсутності відповідних рішень про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням чи її засудження із застосуванням ст. 71, 72 КК України за своєю суттю суперечитиме принципу правової визначеності долі засудженого та його статусу по спливу іспитового строку без будь-яких рішень щодо наслідків спливу такого строку.

Оскільки іспитовий строк визначений ОСОБА_5 вироком суду сплив ще в травні 2022 року та суду не надано відповідних судових рішень, які набрали законної сили, про направлення засудженої для відбування призначеного покарання за порушення обов`язків чи систематичне вчинення адміністративних правопорушень або про засудження за правилами ст.ст. 71, 72 КК України за вчинення засудженою нового кримінального правопорушення в період іспитового строку, - в суду відсутні законні підстави для відмови в задоволенні клопотання про звільнення засудженої від призначеного основного покарання.

За такого, оскільки протягом іспитового строку ОСОБА_5 не вчинила нового кримінального правопорушення та рішення про скасування звільнення щодо неї протягом вказаного іспитового строку не приймалося, у зв`язку з чим вона не може бути направлена для відбуття покарання за вказаним вироком, то засуджена підлягає звільненню від основного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

На підставі викладеного та керуючись ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджену 28.05.2020 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ст.ст. 191 ч.1, 3, 358 ч.1, 3, 4, 362 ч.1, 3, 70,75,76 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати матеріально відповідальні посади строком на три роки та зі звільненням від відбування основного покарання з іспитовим строком в два роки, - звільнити від призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення.

СУДДЯ: