Справа № 675/1598/21
Провадження № 1-в/675/13/2022
У Х В А Л А
"28" березня 2022 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої - судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі засідань у приміщенні суду у м. Ізяславі у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя м. Бурина Сумської області, такого, що відбуває покарання у Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)», такого, що тимчасово перебуває у Державній установі «Сумській слідчий ізолятор» про застосування положень ст. 80 КК України в зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,
Засуджений ОСОБА_5 29 вересня 2021 року звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього вимог ст. 80 КК України, мотивуючи це тим, що він засуджений вироком апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року за ст. ст. 115 ч. 2 п. п. 1, 6, 12; 187 ч. 4; 289 ч. 3; 194 ч. 2; 357 ч. 3; 70 ч. 1 КК України до довічного позбавлення волі. На день звернення до суду ОСОБА_5 відбув 18 років довічного позбавлення волі в умовах максимального рівня безпеки. На думку засудженого, до нього мають бути застосовані правила ст. 80 КК України. ОСОБА_5 зазначає, що 11 березня 2021 року Європейський суд з прав людини постановив рішення у справі Артюшенко проти України, у якому встановлено порушення державою щодо ОСОБА_5 ст. 3 Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод. Крім того, засуджений посилається на постанову Верховного Суду України від 24 грудня 2015 року у справі № 5-324кс15. ОСОБА_5 посилається на те, що він засуджений за особливо тяжкий злочин, відбув 18 років довічного позбавлення волі в умовах тримання максимального рівня безпеки, за цей проміжок часу не перешкоджав процедурі виконання, не ухилявся від відбування покарання, не вчинив будь-якого іншого злочину, тому, на думку ОСОБА_5 , держава втратила право на виконання призначеного йому покарання через закінчення строків давності обвинувального вироку, визначених ст. 80 КК України, що узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 24 грудня 2015 року у справі № 5-324кс15.
Засуджений ОСОБА_5 , його захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали з мотивів, наведених у клопотанні.
Прокурор заперечував проти задоволення заявленого ОСОБА_5 клопотання через відсутність підстав для їх задоволення.
Допитавши засудженого, перевіривши матеріали справи, з`ясувавши позиції захисника та прокурора, суд приходить до висновку, що подані клопотання задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, тому суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституціїі в усіх необхідних випадках застосовувати її як акт прямої дії.
Конституційний Суд України в своєму рішенні № 17-рп/2010 від 29 червня 2010 року зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3).
Згідно з ч. 1 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.
Вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року ОСОБА_5 засуджений за ст. ст. 115 ч. 2 п. п. 1, 6, 12; 187 ч. 4; 289 ч. 3; 194 ч. 2; 357 ч. 3; 70 ч. 1 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Вказаний вирок набрав законної сили 22 березня 2005 року відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили.
За вимогами ч. 1 ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 535 КПК України судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції. Суд разом із своїм розпорядженням про виконання судового рішення надсилає його копію відповідному органу чи установі, на які покладено обов`язок виконати судове рішення.

У матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_5 наявні копії вироку, яким засуджений ОСОБА_5 , рішення касаційної інстанції та розпорядження Апеляційного суду Сумської області про виконання вироку, що набрав законної сили, що підтверджується наданими уповноваженою особою державної установи «Сумський слідчий ізолятор» на запит суду копіями вказаних документів.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Отже попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Стаття 80 КК України визначає правила звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. При застосуванні ст. 80 КК України мається на увазі обвинувальний вирок, який вступив у законну силу, але не спрямований на виконання або звернений до виконання, але не реалізований повністю або частково.
Судом встановлено, що вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року, яким засуджений ОСОБА_5 набрав чинності і був звернутий до виконання у встановлені законодавством строки.
У постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2015 року у справі № 5-324кс15, на яку у своєму клопотанні посилався ОСОБА_5 , зазначено, що стаття 80 ККУкраїни передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.
Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Окрім того, частиною третьою статті 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
У частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Також у своєму клопотанні ОСОБА_5 посилався на рішення Європейського суду з прав людини за його заявою. Дійсно, 11 березня 2021 року Європейським Судом з прав людини винесене рішення у справі «Дембо та інші проти України» (Заява № 2778/18 та 46 інших заяв), серед яких наявна і заява ОСОБА_5 № 55254/18 від 14 лютого 2019 року.

У вказаному рішенні Європейський Суд з прав людини констатував порушення ст. 3 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод. При цьому суд у п. 7 вказаного рішення вказав, що Конвенція не забороняє застосування покарання у виді довічного позбавлення волі до осіб, яких було визнано винними у вчиненні особливо тяжких злочинів, наприклад, умисному вбивстві. Однак для того, щоб таке покарання відповідало вимогам статті 3 Конвенції, воно має бути de jure та de facto скоротним, що означає як наявність у засудженого перспективи звільнення, так і можливість перегляду. Основа такого перегляду повинна охоплювати оцінку наявності законних підстав пенологічного характеру для подальшого тримання засудженого під вартою. До цих підстав належить покарання, стримування, захист суспільства та реабілітація. Співвідношення між ними необов`язково є сталим і може змінюватися упродовж відбування покарання, тому підстави, які спочатку виправдовували тримання під вартою, можуть не виправдовувати його після тривалого строку відбування покарання. Наголошується на важливості реабілітації, оскільки саме в цьому наразі полягає акцент у політиці країн Європи щодо обрання покарань, як це відображено у практиці Договірних держав, відповідних стандартах, прийнятих Радою Європи, та відповідних міжнародних документах (див. рішення у справі «Вінтер та інші проти Сполученого Королівства» [ВП] (Vinter and Others v. the United Kingdom) [GC], № 66069/09 та 2 інші заяви, пункти 59-81, ЄСПЛ 2013. У пункті 8 цього рішення суд зазначив, що у керівній справі «Петухов проти України (№ 2)» (Petukhov v. Ukraine (no. 2), заява № 41216/13, від 12 березня 2019 року, Суд уже встановлював порушення щодо питань, аналогічних тим, що розглядаються у цій справі.

Таким чином суд приходить до переконливого висновку про відсутність підстав для застосування положень ч. 5 ст. 80 КК України, відтак клопотання ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_5 висловив бажання вступити до Збройних сил України та приймати участь у бойових діях, а тому вважає, що він має бути звільнений з-під варти.
Розділ IX-1 КПК України доповнено статтею 616 згідно із Законом № 2125-IX від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо порядку скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або його зміни з інших підстав».
Згідно ч. 1 ст. 616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Таким чином з 22 березня 2022 року офіційно визначено порядок звернення з клопотанням про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та встановлені відповідні обмеження щодо можливості скористуватись таким правом.
Разом з тим, судом вже зазначено, що після набрання законної сили обвинувальним вироком апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року статус ОСОБА_5 змінився, він являється засудженим, відбуває покарання, призначене вироком суду, а тому попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчилося з моменту набрання вироком законної сили. Відтак відсутні підстави для застосування до ОСОБА_5 вимог ст. 616 КПК України. Окрім того, застосуванню вимог ст. 616 КПК України до ОСОБА_5 перешкоджали б і обмеження за вчиненими злочинами, які містить ч. 1 ст. 616 КПК України.
Враховуючи викладене, відсутні підстави для звільнення ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. ст. 537, 539, 616 КПК України,
п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про застосування положень ст. 80 КК України в зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, звільнення або заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі та звільнення, а також звільнення у зв`язку з бажанням проходження військової служби відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1