У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000545 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 грудня 2021року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 23.06.2021 Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч. 2 ст. 289 КК України

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з ДУ «Арбузинська виправна

колонія 83»)

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 грудня 2021 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 червня 2021 року та остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років без конфіскації майна.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 ухвалено запобіжний захід у виді тримання під вартою не змінювати. Строк відбування покарання ОСОБА_5 ухвалено рахувати з моменту затримання, тобто з 14.09.2021.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 14.09.2021 і до набрання вироком законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за одинь день позбавлення волі.

Цим вироком також засуджені:

ОСОБА_7 за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

ОСОБА_8 ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Ухвалено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на користь держави судові витрати за проведення експертних досліджень в сумі 3604 грн 02 коп.

Вирішено питання щодо арешту майна та речових доказів.

Вирок у відношенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не оскаржений.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок змінити в частині покарання, та помякшити призначене йому покарання до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначає про те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував його щире каяття як пом`якшуючу покарання обставину.

Окрім того, суд першої інстанції не взяв до уваги думку прокурора, який просив призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

03.08.2021, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 перебували у дачному будинку, належному ОСОБА_8 , у якому тимчасово проживала особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, за адресою: кооператив "Граніт", будинок АДРЕСА_1 .

У цей час ОСОБА_8 запропонував викрасти автомобіль марки «Москвич», який останній бачив в селі Грушівка, Первомайського району Миколаївської області. На вказану пропозицію ОСОБА_5 та особа, матеріали відносної якої виділені в окреме провадження надали свою добровільну згоду.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, особа, матеріали відносної якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, на автомобілі "Москвич" без д.н.з. належного ОСОБА_8 , прибули в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області, залишили свій автомобіль біля місцевого кладовища та пішли до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на який вказав ОСОБА_8 .

Дійшовши до вказаного будинку, особа, матеріали відносної якої виділені в окреме провадження, відкрив ворота та незаконно проник на територію подвір`я. У подальшому, реалізуючи задумане, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає та не зможе перешкодити їхнім злочинним намірам, особа, матеріали відносної якої виділені в окреме провадження, відкрив водійські двері автомобіля марки "ИЖ 2125" бежевого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у постійному користуванні ОСОБА_9 , сів за кермо, а ОСОБА_8 та ОСОБА_5 виштовхали автомобіль за територію подвір`я.
Після чого, скотивши автомобіль з гори особа, матеріали відносної якої виділені в окреме провадження за допомогою ключа запалення який був у замку запалення здійснив спробу запуску двигуна автомобіля. Переконавшись, що запалювання автомобіля працює, особа, матеріали відносної якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 усвідомили, що отримали можливість керувати автомобілем, незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом, та з місця події зникли на вищевказаному автомобілі, розпорядившись ним на власний розсуд. Зазначеними діями обвинувачених потерпілому ОСОБА_9 завдано матеріальної шкоди на суму 10 200 грн.

Крім того, 22.08.2021, точної часу у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 перебували у барі у селі Кам`яний Міст Первомайського району Миколаївської області, де разом вживали алкогольні напої. У ході вживання спиртного ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_7 незаконно заволодіти транспортним засобом "ВАЗ 2102" білого кольору д.н.з НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_10 та знаходився біля території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , на що останній дав свою добровільну згоду.

Реалізуючи задумане, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 на транспортному засобі "ВАЗ 2103" зеленого кольору належного останньому, прибули за вищевказаною адресою, де ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 відкрив двері автомобілю та, привівши двигун в дію, незаконно заволоділи транспортним засобом "ВАЗ 2102" білого кольору д.н.з НОМЕР_2 , покинувши місце вчиненого та маючи реальну змогу розпорядитися викраденим. Зазначеними діями обвинувачених потерпілому ОСОБА_10 завдано матеріальний збиток на суму 11730 грн.

Дії ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортними засобами, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і апелянтом не оспорюються.

Що стосується призначеного покарання, яке апелянт просить пом`якшити, то доводи апелянта про призначення занадто суворого покарання не є слушними, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Положеннями ст.50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Зазначені вимоги закону дотримані при призначенні покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який визнав себе винним , на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває.

Обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, судом не встановлені.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 р., під щирим каяттям обвинуваченого розуміється суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Із технічного носія інформація вбачається, що в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 , хоча і визнав вину, однак не висловив жалю з приводу вчиненого. Посткримінальна поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 свідчить про те, що в особі винного не відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь його соціальної небезпечності.

З огляду на наведе суд першої інстанції обгрунтовано не визнав обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття. Отже, доводи обвинуваченого в цій частині є необгрунтованими.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_5 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65 КК України, за видом та розміром, передбачено санкцією ч. 2 ст. 289 КК України. Окрім того, призначене покарання за своїм розміром є близьким до мінімального.

Обвинуваченому ОСОБА_5 обгрунтовано призначено остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України.

Посилання апелянта як на підставу для пом`якшення покарання на те, що прокурор в судових дебатах просив призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців , є необгрунтованим.

Так, загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Отже, думка прокурора щодо покарання не є визначальною при призначенні судом покарання.

З огляду на дані про особу ОСОБА_5 , який раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, характеризується за місцем проживання негативно, як особа, яка зберігає речі, отримані злочинним шляхом, відсутні підстави вважати можливим пом`якшення йому покарання.

На думку суду, призначене ОСОБА_5 покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Тому, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 грудня 2021 року у відношенні ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3