ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1521/22
Провадження № 1-в/210/273/22

"31" травня 2022 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м. Кривому Розі, подання начальника Металургійного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про вирішення питання про призначення покарань за сукупністю вироків відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло подання начальника Металургійного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 вирішення питання про призначення покарань за сукупністю вироків відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на обліку Металургійного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

В поданні зазначено, що 04.01.2022 року на виконання до Металургійного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області надійшов вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2021 року, яким гр. ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до 2 років обмеження волі, ст. 75 КК України з випробуванням на 2 роки. 31.01.2022 року ОСОБА_4 засуджено Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень,шляхом часткового складання цього вироку з покаранням, призначеним вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.10.2021 року та визнано остаточне покарання гр. ОСОБА_4 в виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці. Під час винесення вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.10.2021 року не був врахований не відбутий строк покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2021 року, так як на той час ще не набрав законної сили. Посилаючись на вимоги п.11 ст.537, ст. 539 КПК України та ч.4 ст. 70 КК України звернулись до суду з вказаним поданням.

У судове засідання учасники процесу не прибули, про час та місце розгляду повідомлялись своєчасно та належним чином.

Суд, вивчивши матеріали особової справи, надані до суду докази у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до 2 років обмеження волі, ст. 75 КК України з випробуванням на 2 роки.

Крім того, вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.10.2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. Строк відбування покарання відраховувати з 18 жовтня 2021 року.

31.01.2022 року ОСОБА_4 засуджено вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання цього вироку з покаранням, призначеним вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.10.2021 року та визнано остаточне покарання гр. ОСОБА_4 в виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків, суд в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Із змісту даної статті вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст. 71 КК України (п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

Як вбачається із матеріалів справи, вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2021 року, яким гр. ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до 2 років обмеження волі, ст. 75 КК України з випробуванням на 2 роки набрав законної сили та був направлені на виконання до Металургійного районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області, де перебувають на виконанні.

Згідно роз`яснень, котрі містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

За аналогією можна зробити висновок, що й у разі, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі та, як встановлено у судовому засіданні, навіть до вчинення злочину, за який вона була засуджена першим вироком, інший злочин, за який до неї знову було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та кожен вирок виконується самостійно.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно з ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що відповідно до ст.1 КК України та ст.2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, котрі містяться у вищезазначеній постанові, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України (1960 року) не було вирішено.

Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду у такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Суд не вбачає перешкод для самостійного виконання вироку Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2021 року відносно засудженого ОСОБА_4 , оскільки інші злочини за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.10.2021 року та за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.01.2022 року, ним вчинено до постановлення попереднього вироку, а не під час іспитового строку.

Суд вважає за необхідне вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків шляхом їх самостійного виконання.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що вирішення зазначеного подання порушує суть вироків, суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника Металургійного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про вирішення питання про призначення покарань за сукупністю вироків відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

На ухвалу протягом 07 днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1