Справа № 166/781/20 Провадження №11-кп/802/374/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції)
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000173, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 12 січня 2022 року, щодо ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , освіта вища, безробітного, вдівця, раніше несудимого, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Строк відбування покарання засудженому рахувати з часу його взяття під варту.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, взявши під варту в залі судового засідання.

Визначено стягнути з засудженого ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати, у розмірі 6905 (шість тисяч дев`ятсот п`ять) гривень, 45 копійок.

В порядку ст.100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з 23 години 26 квітня до 05 години 27 квітня 2020 року, в АДРЕСА_1 , за місцем проживання, у житловому будинку, під час сварки з дружиною ОСОБА_10 , на грунті виниклих між ними неприязних відносин та ревнощів, умисно наніс їй не менше шістдесяти ударів дерев`яною палицею, руками, ногами, в різні частини тіла, чим заподіяв тілесні ушкодження, що ускладнились розвитком травматичного шоку, які по ступеню належать до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення, що викликали смерть потерпілої.
У поданих на вирок апеляційних скаргах:

- прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскаржує вирок через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість та у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального Закону. Вказує, про вчинення обвинуваченим тяжкого злочину, внаслідок якого позбавлено життя людини, що є найвищою соціальною цінністю. Вважає призначене покарання обвинуваченому у виді 9 років позбавлення волі не можна вважати достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, внаслідок м`якості. Також звертає увагу, що при призначені покарання судом не враховано вчинення злочину обвинуваченим на грунті пияцтва. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років;

- захисник обвинуваченого оскаржує вирок через невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неповноту судового розгляду, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Вказує про безпідставне відхилення клопотань сторони захисту про призначення медико-криміналістичної експертизи та про доручення спеціалістам УОТЗ ГУНП аналізу місця знаходження телефонів обвинуваченого та потерпілої. Вказує, що судом не взяті до уваги всі покази свідків, докази у кримінальному провадженні, взагалі не дано аналізу показам дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , що могло істотно вплинути на висновок суду. Просить вирок з вищенаведених мотивів скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В доповненні до апеляційної скарги захисник вказує, що суд під час розгляду кримінального провадження фактично сам збирав докази нібито винуватості ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційних скарг, прокурора, який подану ним апеляцію підтримав, апеляцію захисника обвинуваченого - заперечив, обвинуваченого та його захисника, які подану адвокатом апеляційну скаргу підтримали, заперечили апеляцію прокурора, потерпілого, який погодився з вироком суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 в нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть ОСОБА_10 .

Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.

Хоча обвинувачений ОСОБА_7 і заперечував свою причетність до умисного тілесного ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент його заподіяння, що спричинило смерть потерпілої, однак вона доводиться матеріалами кримінального провадження.

Висновок експерта містить докладний опис проведених експертом досліджень, за їх результатами експерт зробив заключення та надав обґрунтовані відповіді на запитання поставленні перед ним. Підстав для призначення медико-кримінальністичної експертизи не було. З цим погоджується апеляційний суд.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що обвинуваченим за місцем проживання потерпілої в прихожій кімнаті на підлозі була виявлена ОСОБА_10 в свідомості. На думку обвинуваченого вона потребувала допомоги, яку він надавав, проте коли це не дало результату, злякавшись викликав швидку допомогу, яка після проведення серцево-легеневої реанімації на місці, констатувала смерть ОСОБА_10 . Будь-яких сторонніх осіб в день смерті його дружини в будинку не було.

Доводи захисника про отримання потерпілою тілесних ушкоджень в незрозумілий спосіб та час є нічим іншим як способом уникнення відповідальності обвинуваченим.

Так, експертними дослідженнями виключена можливість отримання потерпілою травм під час падіння, а між заподіяними тяжкими тілесними ушкодженнями та смертю потерпілої встановлений причинно-наслідковий зв`язок.

Висновком судово-медичної експертизи №71 трупа ОСОБА_10 , виявлені слідуючі тілесні ушкодження: множинні гематоми тіла з пошкодженням підшкірної жирової клітковини та м`язевої тканини тулуба, сідниць, нижніх і верхніх кінцівок, садна в ділянці обличчя, верхніх та нижніх кінцівок, крововилив в м`які тканини тіла. Усі виявлені тілесні ушкодження виникли від численних ударних дій тупих твердих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею. Синці в ділянці спини, правої та лівої сідниці, правого та лівого стегна, лівого плеча, правої гомілки (де відмічаються просвітлення продовгуватих форм) могли бути спричинені внаслідок дії тупих предметів продовгуватої форми, можливо дерев`яної палиці. Чим спричиненні інші тілесні ушкодження, достовірно встановити неможливо, але не виключається можливість їх утворення внаслідок дії кулаків рук, обутих чи босих ніг.

Версія захисника про заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень іншою особою свого підтвердження не знайшла.

Встановлені судом мотив і мета при заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілій, а саме ревнощі і неприязні стосунки, що підтверджують свідки.

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 показали, що Хоцевичі жили погано, між собою конфліктували і сварились, ОСОБА_7 також бив дружину ОСОБА_10 . Свідок ОСОБА_14 показав, що за місяць до смерті ОСОБА_10 демонструвала на тілі тілесні ушкодження, які їй заподіяв чоловік.

Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 показали про постійні ревнощі, побої потерпілої та погрози вбивством в її сторону. Свідок ОСОБА_19 вказує, що являється сестрою померлої, та близько двох років тому разом з чоловіком забрали Лідію до себе жити, оскільки обвинувачений її сильно побив і вона боялася залишатися з ним вдома. Через деякий час вона повернулась жити до чоловіка, але той почав її знову бити.

Показання вищевказаних свідків підтверджують тривалість в часі конфлікту між подружжям та спростовують твердження захисника про протилежне, а саме їх відсутність.

Свідки на яких вказує у своїй апеляції захисник, а саме діти обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , про те, що ОСОБА_7 не міг вчинити вбивство, апеляційний суд вважає, оскільки вони не були очевидцями події вчинення злочину останнім, а тому це їх суб`єктивна думка щодо дій поведінки обвинуваченого.

Клопотання захисника на, яке він посилається в апеляції, а саме про доручення спеціалістам УОТЗ ГУНП у Волинській області провести аналіз на предмет можливості знаходження абонентських номерів ОСОБА_22 та ОСОБА_7 за визначеною адресою на період часу з 26 квітня по 03 травня 2020 року було предметом розгляду місцевого суду. Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 13 квітня 2021 року доручено спеціалістам УОТЗ ГУНП у Волинській області провести вищевказаний аналіз в місячний строк, проте надано відповідь про відсутність технічних можливостей, щодо картографічного відображення меж покриття базових станцій операторів телекомунікацій. Незважаючи на не повну відповідь та відсутність технічної можливості виконати доручений судом аналіз, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України в достатній мірі доведена іншими належними доказами у кримінальному провадженні.

При перевірці кримінального провадження апеляційним судом не виявлено даних, які могли б свідчити про проявлену судом необ`єктивність при його розгляді чи допущені істотні порушення кримінального процесуального закону при збирані й оцінці доказів у справі, на що у апеляційній скарзі посилається захисник.

Посилання захисника у доповненні до апеляційної скарги про самостійне збирання доказів нібито винуватості обвинуваченого безпідставне.

Відповідно до положень ст.134 КПК України суд має право за власною ініціативою здійснити судовий виклик певної особи, якщо така особа може дати показання, які мають значення для кримінального провадження. Підтвердження родинних зв`язків свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_23 захисником не надано та по суті їх покази не являються виключними доказами підтвердження винуватості ОСОБА_7 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Судом призначалась судово-хімічна експертиза речових доказів, а саме: жіночої кофти, джинсів та палиці, під час розгляду кримінального провадження, проте на експертизу суд не посилався, як на доказ у вироку.

Враховуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та доведеність скоєння ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, апеляційний суд вважає, що апеляція захисника в інтересах обвинуваченого до задоволення не підлягає.

Доводи прокурора про те, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченому є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як убачається з вироку суду, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, дані про особу винного.

Так, по відношенню до ОСОБА_7 , судом з достатньою повнотою враховано те, що обвинувачений до кримінальної відповідальності притягуються вперше, має постійне місце проживання, за яким характеризується виключно позитивно. До обставин, що пом`якшують покарання суд відніс те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає скоєння ним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Обраний судом першої інстанції вид та розмір покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, і не є надто м`яким, як зазначає у поданій ним апеляційній скарзі прокурор, а тому підстав для задоволення поданої ним скарги, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст.376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 12 січня 2022 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом, а засудженим в той же строк з моменту отримання її копії.

Головуючий
Судді