Яготинський районний суд Київської області
Справа № 750/6219/21
Провадження № 1-кп/382/57/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2022 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000552 від 25.02.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.04.2022 до Яготинського районного суду Київської області надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , а 26.04.2022 - клопотання прокурора.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.03.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строком на 30 діб, який продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022.

Відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Розпорядженням Голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» від 08.03.2022 р. № 2/0/9-22, відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ. Зокрема, підсудність судових справ Деснянського районного суду міста Чернігова змінена на Яготинський районний суд Київської області.

Клопотання прокурора вмотивовано положеннями ч. 6 ст. 615 КПК України та обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, характер суспільної небезпечності кримінального правопорушення вчиненого останнім, вагомість наявних доказів, що обґрунтовують вчинення кримінального правопорушення, в слідства є наявні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду про це свідчить негативна репутація обвинуваченого, як особи, яка неодноразово вчиняла кримінальні правопорушення. Водночас, обвинувачений розуміючи тяжкість скоєного правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, та невідворотність покарання у разі засудження, можливість застосування до нього покарання у виді позбавлення волі, може переховуватись від суду, оскільки, обвинувачений на даний час неодноразово судимий за злочини майнового характеру, останній раз засуджений 27.12.2016 Новоград-Волинським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 до покарання у виді 8 років позбавлення волі. ОСОБА_4 може вчиняти кримінальні правопорушення майнового характеру, оскільки раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень майнового характеру та на шлях виправлення не став та при цьому продовжує вчиняти кримінальні правопорушення. Домашній арешт не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків у зв`язку з вищенаведеними ризиками та у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 є мешканцем іншої області, а саме зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заявленого клопотання захисник посилається на те, що ОСОБА_4 за одним інкримінованим епізодом крадіжки тримається під вартою вже понад рік без постановлення вироку, що очевидно є несумісним із поняттям розумності строків в контексті нескладності провадження. Крім того, через небезпеку для життя ОСОБА_4 , який знаходиться в м. Чернігів і на відміну від ризиків визначених ст. 177 КПК України, які відносно його підзахисного нічим не підтверджені, ризик його загибелі в СІЗО є реальним, про свідчить як заміна суду, так і дані про знищення 70 % м. Чернігів, а також той факт, що у зв`язку з подіями в СІЗО часто немає світла та води, а також значно зменшені норми харчування. Захисник просив змінити запобіжний захід ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт. Проти задоволення клопотання прокурора заперечував, посилаючись на недоведеність ризиків прокурором, відсутність доказів обґрунтованості підозри, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту. Також, адвокат посилається на відсутність підстав для продовження тримання обвинуваченого під вартою з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів неможливості здійснювати правосуддя Деснянським районним судом міста Чернігова.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо клопотання прокурора та підтримав клопотання захисника.

При вирішенні заявленого клопотання прокурором про продовження строку тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінально-процесуальних обов`язків; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні клопотання прокурора, щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд крім наявності ризиків зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу суд враховує дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним, відсутність належних гарантій та підтверджених соціальних зв`язків, які б переважали ризики ухилення від суду.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.02.2022 ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 14.04.2022.

Згідно Закону України "Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та Закону України "Про попереднє ув`язнення" щодо додаткового регулювання забезпечення діяльності правоохоронних органів в умовах воєнного стану" № 2111-IX від 03.03.2022 року, викладено в новій редакції статтю 615 КПК України «Особливий режим досудового розслідування та продовження строків тримання під вартою під час судового провадження в умовах воєнного, надзвичайного стану або у районі проведення антитерористичної операції чи заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України».

Так, відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК України у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважаться продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України).

З системного аналізу положень частин третьої та п`ятої статті 199 КПК України вбачається, що клопотання про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню у тому разі, якщо прокурор доведе обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

З матеріалів кримінального провадження і доводів прокурора в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких майнових злочинів, що передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі. Раніше обвинувачений п`ять разів засуджувався за умисні тяжкі та особливо тяжкі злочини, вчинені в різних областях України, зокрема, в Хмельницькій області, Львівській області, Запорізькій області, Харківській області та Житомирській областях. Останній раз обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений 27.12.2016 Новоград - Волинським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі та звільнився з місць позбавлення волі 07.06.2018 по відбуттю строку покарання. Згідно оновлених даних ГУНП в Чернігівській області та інформації з порталу «Судова влада України» в провадженні Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 .

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_4 п`яти судимостей в різних областях, які вказують на поширену географію раніше вчинених ним злочинів та відсутність постійної прив`язки до місця мешкання в м. Дніпрі, в сукупності з наявністю незакінченого кримінального провадження в іншій області, по якому до обвинуваченого раніше застосовувався запобіжний захід, як у виді нічного домашнього арешту, так і особистого зобов`язання та відсутністю об`єктивних даних про місце роботи та законні джерела доходу вказують на наявність ризиків переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду та можливості продовження вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Доводи наведені прокурором в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою в частині наявності ризиків переховування від суду і продовження вчинення інших кримінальних правопорушень є обґрунтованими і переконливими. Розглядаючи можливість застосування таких альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів, як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, суд виходить з того, що вказані запобіжні заходи не зможуть в повній мірі забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків. До того ж в судовому засіданні стороною захисту не наведено доказів стійких соціальних зв`язків за місцем проживання. Також, суд враховує поширеність раніше вчинених злочинів, що вказує на відсутність постійного зв`язку з місцем мешкання, наявність іншого незакінченого кримінального провадження в іншій області.

Водночас, застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам і не забезпечить визначеної ст. 177 КПК України мети застосування запобіжного заходу.

Так, клопотання обвинуваченого і його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт суд відхиляє, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить мети його застосування, а з огляду на встановлені ризики, саме тримання під вартою обвинуваченого є необхідним.

Посилання захисника на відсутність в матеріалах справи доказів неможливості здійснювати правосуддя Деснянським районним судом міста Чернігова спростовується змістом розпорядження Голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» від 08.03.2022 р. № 2/0/9-22, яким відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» підсудність судових справ Деснянського районного суду міста Чернігова змінена на Яготинський районний суд Київської області саме з огляду на неможливість першого здійснювати правосуддя під час воєнного стану, який був введений Указом Президента України від 24.03.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022. Посилання захисника на відсутність підстав для тримання під вартою обвинуваченого після закінчення строку дії ухвали суду спростовується змістом ч. 6 ст. 615 КПК України.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що доводи прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому є обґрунтованими. Суд вважає, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений може продовжити вчинювати інші злочини, може переховуватись від суду, може чинити тиск на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, а таким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до ухвал суду не перестали існувати, а тому підстав для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні встановлено не було. За наявності вищенаведених ризиків та особи обвинуваченого, а також з врахуванням того, що останній може переховуватися від суду та продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, при цьому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і запропонований стороною захисту, не забезпечить належного виконання останнім процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

При цьому судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним клопотання прокурора задовольнити частково та продовжити строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 48 днів з огляду на останнє продовження цього строку ухвалою суду до 14.04.2022, а також положення ст. ст. 197, 199, ч. 6 ст. 615 КПК України, а в задоволенні клопотання захисника відмовити.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 370, 372, ч. 6 ст. 615 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 48 днів до 13.06.2022 включно з подальшим триманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 із тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення у частині продовження строку тримання під вартою.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду у частині продовження строку тримання під вартою не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити прокурору, захиснику, ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» безпосередньо та для вручення обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1