ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2022 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Судді-доповідача ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні надані матеріали справи у кримінальному провадженні №0000359 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівців від 11.05.2022 року, постановлену в порядку ст.331 КПК України щодо ОСОБА_7 ,

УСТАНОВИЛА:
Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівців від 11.05.2022 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_8 та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.255-1 ч.3, ст.307 ч.3 КК України, до 09 липня 2022 року, без визначення розміру застави.
На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід на домашній арешт в нічний час доби або заставу.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що клопотання прокурора не в повній мірі відповідає вимогам КПК України, не зазначено підтверджених фактів, які б вказували на те, що ОСОБА_7 протягом 1 року 8 місяців тримання під вартою вчиняв дії, спрямовані на перешкоджання органу досудового розслідування чи суду, впливу на свідків, знищення чи пошкодження речей та документів, реальних намірів ухилитися від суду та уникати покарання за скоєне.
Вказував, що судом не було проведено аналізу вагомості наявних доказів, які б вказували, що в діяннях ОСОБА_7 вбачається склад злочинів, передбачених ст. 255-1 ч.3, 307 ч.3 КК України.

ЄУНСС: 726/658/22 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Провадження №11-кп/822/190/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Вважає, що судом не було враховано соціальні зв`язки та майновий стан обвинуваченого та його родини, зокрема, наявності у нього неповнолітнього сина та батьків-пенсіонерів, які мають серцево-судинні захворювання.
Зазначав, що стороною обвинувачення та судом не були обґрунтовані наведені ризики та посилання про недостатність застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів.
Оцінюючи в сукупності усі обставини справи, апелянт вважає, що районним судом було винесено незаконну та необґрунтовану ухвалу.
До початку розгляду кримінального провадження надійшло клопотання від захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , зі змісту якого вбачається, що останній не заперечує щодо розгляду провадження за його відсутності. Подану ним апеляційну скаргу підтримує.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який не заперечував проти розгляду справи за відсутності захисника, та просив відмовити в задоволенні вимог захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.
Згідно з приписами ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.
В провадженні Садгірського районного суду м. Чернівців знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000359 від 02.05.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.3 ст.255-1, ч.3 ст.307 КК України та двох інших осіб.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 пред`явлена підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.255-1 ч.3, ст.307 ч.3 КК України. Стороною обвинувачення було дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження докази свідчать про об`єктивний зв`язок ОСОБА_7 із вчиненням кримінальних правопорушень та обґрунтованість пред`явленої йому підозри. Санкція одного з найтяжчих кримінальних правопорушень, передбачених ст.255-1 ч.3 КК України, передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15-ти років з конфіскацією майна.
Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівців від 11.05.2022 року було задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж на шістдесят днів, тобто до 09.07.2022 року без визначення розміру застави.
Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що останній є раніше судимою особою за вчинення умисного особливо тяжкого злочину та тяжкого злочину, передбачених п.7 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, має батьків похилого віку.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Таким чином, основною метою продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії судового розгляду фактично є забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Враховуючи, що розгляд цього кримінального провадження не закінчено, а також дані про особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованих йому злочинів, обставини, які були раніше встановлені під час розгляду клопотань про обрання міри запобіжного заходу і його продовженні, колегія суддів вважає, що є достатні підстави вважати, що ризики, які були наявні при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 , не зменшилися, а тому існують ризики, що обвинувачений може незаконно впливати на інших обвинувачених та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити свою злочинну діяльність та вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватись від суду, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів є безпідставним.
При цьому суд, керуючись п.4, 5 ч.4 ст.183 КПК України, обгрунтовано не визначив обвинуваченому, як альтернативну міру запобіжного заходу, заставу.
Доводи апелянта про те, що клопотання прокурора не відповідає вимогам КПК України та судовий розгляд було проведено формально, а також про необґрунтованість ризиків, є голослівними і такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження.
Доводи, що наведені в апеляційній скарзі, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень та наявність ризиків щодо процесуальної поведінки обвинуваченого не дають підстав для скасування ухвали суду та обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
А тому в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -
УХВАЛИЛА:
В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , відмовити, а ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівців від 11.05.2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09 липня 2022 року, без визначення розміру застави, залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3