ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2534/22 Справа № 209/1342/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000079, №0000103 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Миколаївка Софіївського району Дніпропетровської області, українець, громадянин України, має неповну загальну середню освіту, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

05 березня 2019 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі з випробуванням 1 рік; вироком від 15 липня 2019 року Дніпровським апеляційним судом вирок від 05 березня 2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України - змінено покарання до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

07 серпня 2019 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 жовтня 2021 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки,
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки ;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покарання призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, приєднано частково у вигляді 1 місяця позбавлення волі невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 серпня 2019 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.
Термін відбування покарання засудженому ОСОБА_8 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 21 квітня 2021 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано засудженому ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк його тримання під вартою з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат по справі.
Судом першої інстанції встановлено, що 01 січня 2021 року приблизно о 20.00 год. ОСОБА_8 перебував в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташовано за адресою - АДРЕСА_3 , де побачив раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_9 , який розраховувався грошима.
В цей момент у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на повторне, відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_9 , поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_9 , поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, цілковито усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, розуміючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, а також те, що своїми діями він вчиняє безоплатне вилучення чужого майна, яке йому не належить, 01 січня 2021 року, приблизно о 21.00 прослідкував за потерпілим ОСОБА_9 , зайшовши до другого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 ззаду, та з метою подолання опору останнього наніс йому один удар кулаком лівої руки в потиличну частину голови потерпілого ОСОБА_9 , від якого останній впав на коліна, чим придушив його волю до супротиву, тобто застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Під час падіння, з кишені куртки, в яку був одягнений потерпілий ОСОБА_9 , на підлогу під`їзду випав мобільний телефон Samsung J 500, який на праві власності належить останньому. ОСОБА_8 став вимагати грошові кошти у потерпілого ОСОБА_9 . Після відмови потерпілого у наданні вищезазначених грошових коштів, ОСОБА_8 наніс потерпілому ОСОБА_9 удар кулаком правої руки в ділянку носа. Після цього ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, розуміючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, а також те, що своїми діями він вчиняє безоплатне вилучення чужого майна, яке йому не належить, підняв з підлоги під`їзду мобільний телефон Samsung J 500, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №578-21 від 15 лютого 2021 року, складає 1500,00 грн.
Після чого ОСОБА_8 залишив місце скоєння злочину, в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 1500,00 грн.
Крім цього, 28 лютого 2021 року приблизно о 11.00 ОСОБА_8 перебував в літньому павільйоні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яке розташоване за адресою - бульвар Героїв, буд.№1а в м.Кам`янське, де побачив раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_10 .
В цей час ОСОБА_8 , перебуваючи у вказаному місці, побачив мобільний телефон марки Dooge N20 4/64 Gb, який належить ОСОБА_10 , та у нього виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння вказаним майном шляхом зловживання довірою останнього.
Далі повторно, реалізуючи свій протиправний умисел, 28 лютого 2021 року ОСОБА_8 приблизно об 11.05, перебуваючи в літньому павільйоні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яке розташоване за адресою - АДРЕСА_5 , цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, зловживаючи довірою ОСОБА_10 , попросив передати йому вищезазначений мобільний телефон марки Dooge N20 4/64 Gb, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1725-21 від 12 квітня 2021 року, складає 3319,47 грн., під приводом здійснення телефонного дзвінка, не маючи наміру у майбутньому повертати його власнику, на що ОСОБА_10 , не будучи обізнаним про справжні наміри ОСОБА_8 , довіряючи останньому, погодився та передав йому зазначений мобільний телефон. Після чого, ОСОБА_8 , скориставшись тим, що потерпілий за його діями не спостерігає, тримаючи при собі зазначений мобільний телефон, місце вчинення злочину залишив, отримавши таким чином можливість вільно розпоряджатись вказаним майном та пішов у невідомому напрямку.
В подальшому ОСОБА_8 вищевказаним мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 3319,47 грн.
Так, 25 березня 2021 року приблизно о 11:00 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні бару «Крокодил», що розташоване за адресою - бульвар Героїв, буд.№1А у м. Кам`янське, побачив на барній стійці музичну колонку марки «JBL CHARGE 2+», що належить на праві власності ОСОБА_11 . В цей час у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме вказаної музичної колонки марки «JBL CHARGE 2+».
З цією метою, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, 25 березня 2021 приблизно об 11.05 знаходячись в приміщенні бару «Крокодил», що розташоване за адресою - бульвар Героїв, буд. №1А у м. Кам`янське, повторно, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_11 , а саме музичну колонку марки «JBL CHARGE 2+», вартість якої, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №2751 - 21 від 20 травня 2021 року, складає 330,00 грн.
Після чого, ОСОБА_8 залишив місце скоєння злочину, в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди на суму 330,00 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 жовтня 2021 року ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи такі вимоги тим, що в ході досудового розслідування та судового провадження було допущено істотне порушення конституційних прав ОСОБА_8 .
Зокрема, обвинувачений вказує на те, що на стадії досудового розслідування його не було в повному обсязі ознайомлено з матеріалами кримінального провадження. На стадії судового провадження суд безпідставно відмовив йому в додатковому допиті потерпілого, до якого в обвинуваченого, після першого допиту, з`явились запитання, але суд не дав можливості їх поставити та відмовив у виклику потерпілого до суду.
Також, обвинувачений вказує на те, що не отримав належної правової допомоги від свого захисника ОСОБА_7 .
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Захисник обвинуваченого підтримав скаргу свого підзахисного, просив її задовольнити.
Прокурор проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, в апеляційній скарзі обвинуваченим не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Суд першої інстанції, із дотриманням закладених у зазначеній нормі закону завдань, провів стосовно ОСОБА_8 повний та неупереджений судовий розгляд, вимог кримінального процесуального законодавства України дотримався.
Водночас, в своїй апеляційній скарзі обвинувачений в обґрунтування необхідності скасування вироку суду та призначення нового розгляду справи, посилається на істотне порушення його конституційних прав, зокрема, ОСОБА_8 вказує на те, що на стадії досудового розслідування його не було в повному обсязі ознайомлено з матеріалами кримінального провадження.
Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи обвинуваченого, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження, відповідно до яких після проведення органом досудового розслідування всіх необхідних та достатніх процесуальних дій по збиранню доказів та встановлення фактичних обставин вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186. ч. 2 ст. 190 КК України, обвинуваченого було відкрито матеріали кримінального провадження в повному обсязі та проведено ознайомлення із ними під розписку. Окрім цього, під час судового провадження, обвинуваченого, також, було ознайомлено із матеріалами як кримінального провадження, надісланими прокурором на розгляд суду, так і з матеріалами кримінальної справи (судової), сформованої судом в ході її розгляду, про що в томі №2 а.с. 22 міститься відповідна розписка, складена ОСОБА_8 власноручно, згідно змісту якої обвинувачений зазначив, що ознайомився із матеріалами справи в повному обсязі.
Також, в своїй апеляційній скарзі серед порушень своїх прав, обвинувачений вказує на те, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено йому в задоволенні клопотання щодо повторного виклику потерпілого в судове засідання та його додатковому допиті.
Проте, суд апеляційної інстанції відхиляє такі доводи ОСОБА_8 , вважає їх безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 353 КПК України, перед допитом потерпілого головуючий встановлює відомості про його особу та з`ясовує стосунки потерпілого з обвинуваченим. Крім того, головуючий з`ясовує, чи отримав потерпілий пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, чи зрозумілі вони йому, і в разі необхідності роз`яснює їх, а також попереджає його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.
Допит потерпілого проводиться з дотриманням правил, передбачених ч.ч. 3, 3, 5 - 14 ст. 352 КПК України.
Зокрема, ч. ч. 6, 7, 14 ст. 352 КПК України передбачено, що свідка обвинувачення першим допитує прокурор, а свідка захисту - захисник, якщо обвинувачений взяв захист на себе обвинувачений (прямий допит). Під час прямого допиту не дозволяється ставити навідні запитання, тобто запитання, у формулюванні яких міститься відповідь, частина відповіді або підказка до неї.
Після прямого допиту протилежній стороні кримінального провадження надається можливість перехресного допиту свідка. Під час перехресного допиту дозволяється ставити навідні запитання.
Свідок може бути допитаний повторно в тому самому або наступному судовому засіданні за його клопотанням, за клопотанням сторони кримінального провадження або за ініціативою суду, зокрема, якщо під час судового розгляду з`ясувалося, що свідок може надати показання стосовно обставин, щодо яких він не допитувався. Під час дослідження інших доказів свідкам можуть ставити запитання учасники судового провадження, експерт, а також суд.
Тобто, із правового аналізу вищенаведених положень кримінального процесуального законодавства вбачається, що після допиту потерпілого (прямого та перехресного) за дозволом головуючого потерпілому в порядку черговості вправі поставити запитання й інші учасники кримінального провадження, а також головуючий (для уточнення і доповнення відповідей потерпілого він може ставити йому запитання протягом усього допиту).
Закінчення допиту потерпілого не виключає його повторного допиту в цьому ж судовому засіданні або наступному. Такий допит може здійснюватися за клопотанням самого потерпілого, сторони кримінального провадження або за ініціативою суду. Про здійснення допиту потерпілого повторно суд постановляє вмотивовану ухвалу. Водночас, слід зазначити, що необхідність у повторному допиті свідка виникає, якщо в судовому засіданні з`ясувалось, що свідок може надати показання про інші обставини кримінального провадження, щодо яких він не допитувався.
Як вбачається із журналу судового засідання (том№2 а.с. 20), під час цього судового засідання було допитано потерпілого ОСОБА_9 . Допит потерпілого ОСОБА_9 відбувався за участі прокурора, захисника обвинуваченого та самого обвинуваченого. Потерпілому було вручено пам`ятку про права та обов`язки, попереджено при кримінальну відповідальність за неправидиві покази, надано можливість у вільному порядку викласти обставини кримінального провадження, тобто, дати пояснення, а потім суд перейшов до стадій запитань потерпілому, і спочатку, у відповідності до вимог ст. ст. 352, 353 КПК України, своїй правом поставити запитання потерпілому скористався прокурор, а потім і захисник ОСОБА_7 .. При цьому, обвинуваченого в його процесуальному праві поставити в ході даного допиту запитання потерпілому через свого захисника, або особисто, ніхто не обмежував, однак ОСОБА_8 таким правом не скористався, бажання поставити запитання потерпілому не виявив, натомість заявив клопотання про відкладення розгляду справи та надання йому часу на повне ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, яке було судом задоволено та надано можливість ОСОБА_8 повністю ознайомитись із даною справою.
При цьому, після допиту потерпілого ОСОБА_9 та дослідження письмових доказів, наявних в матеріалах кримінального провадження, оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що надані потерпілим в судовому засіданні покази повністю підтверджуються протоколом проведеного слідчого експерименту за його участі, стабільні та узгоджуються із іншими доказами по справі.
Тобто, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_9 в ході допиту надав вичерпні покази щодо обставин викрадення (грабежу) в нього мобільного телефону обвинуваченим. А відтак, суд не вбачав необхідності у повторному допиті свідка, оскільки ОСОБА_8 в своєму клопотанні не навів переконливих доводів про те, що потерпілий може надати показання про інші обставини кримінального провадження, щодо яких він не допитувався, і як наслідок обґрунтовано відмовив ОСОБА_8 у додатковому допиті потерпілого, з чим суд апеляційної інстанції погоджується.
Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів розцінює доводи обвинуваченого про те, що судом було порушено його конституційні права та безпідставно відмовлено у додатковому допиті потерпілого як намагання обрати таку лінію захисту, яка б узгоджувалась із наявними в матеріалах кримінального провадження письмовими доказами та отриманими показами потерпілого, з метою уникнути від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Щодо доводів обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що він в ході судового провадження не отримував належної правової допомоги від свого захисника, чим було порушено його право на захист, то колегія суддів, також, відхиляє такі доводи ОСОБА_8 , оскільки як вбачається із матеріалів кримінального провадження в ході судового розгляду захисник ОСОБА_7 з`являвся на всі судові засідання до суду першої інстанції, представляв інтереси обвинуваченого та підтримував обрану із своїм підзахисним лінію захисту від початку розгляду справи до кінця. При цьому, на стадії судового провадження жодних зауважень від обвинуваченого щодо неналежного виконання адвокатом своїх процесуальних обов`язків із здійснення захисту ОСОБА_8 за призначенням до суду не надходило. На неналежну правову допомогу обвинувачений суду першої інстанції не скаржився, жодних заяв про відмову від захисника, у зв`язку із неналежним виконанням останнім своїх процесуальних обов`язків, та призначення нового від ОСОБА_8 не надходило. Більш того, під час апеляційного перегляду оскаржуваного вироку інтереси обвинуваченого знову представляв адвокат ОСОБА_7 , що, на думку колегії суддів, свідчить про те, що обвинувачений повністю узгодив свою позицію із даним захисником та не заперечує проти представництва його інтересів саме адвокатом ОСОБА_7 .
Будь-яких істотних порушень судом першої інстанції норм кримінального процесуального та кримінального законодавства України в ході розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , які б могли перешкодити прийняттю законного та обґрунтованого рішення, колегією суддів не встановлено, як і підстав для скасування вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 жовтня 2021 року.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4