Справа №950/680/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1023/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши, без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 30 травня 2022 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Лебединського районного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, якому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії вказаного запобіжного заходу, який закінчується, а також з посиланням на те, що розгляд даного кримінального провадження ще триває, а передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які були підставою для обрання такого запобіжного заходу не зменшились та існують.

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 30 травня 2022 року клопотання прокурора було задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24:00 год. 28 липня 2022 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_7 , який здійснює захист ОСОБА_6 , звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити, обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог, захисник зазначає, що задовольняючи клопотання прокурора, суд, в оскаржуваній ухвалі, вмотивував своє рішення тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років та що ризики, які стали підставою для обрання такого запобіжного заходу, не зменшились та існують.

Разом з тим, як вказує апелянт, під час розгляду клопотання стороною захисту було звернуто увагу суду на те, що жоден із зазначених прокурором у клопотанні ризиків ніяким чином не підтверджений, що в діях ОСОБА_6 вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Що ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, який на думку прокурора існує з врахуванням тих обставин, що на даний час не відоме місце перебування ножа, яким ОСОБА_6 спричинив потерпілому тілесне ушкодження, не існує у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним у нанесенні удару ножем потерпілому та позбавлення його життя, а оспорює лише обставини, за яких було вчинено вбивство, а тому, відсутність знаряддя злочину не має суттєвого значення. Крім цього покази, на які посилається сторона обвинувачення, після затримання ОСОБА_6 надавав перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом обстеження.

Також, апелянт вказує, що ризик незаконного вплинути на потерпілу та свідків, з метою зміни показань, свідчення яких матимуть доказове значення по даному кримінальному провадженню, як зазначає прокурор, існує у зв`язку з тим, що допитана потерпіла вказувала на те, що боїться особу, яка вчинила вбивство, однак, вказаний ризик не підтверджений, оскільки свідки надали покази, які ніяк не суперечать показам ОСОБА_6 , тиск на представника потерпілого виключається, оскільки вона вже надала покази та заявила цивільний позов у справі.

За таких обставин, на думку апелянта, при розгляді клопотання прокурора судом не в повній мірі були враховані пом`якшуючі обставини та безпідставно відмовлено у обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 та прокурор повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах провадження доказами. Від прокурора надійшло клопотання про розгляд даної апеляційної скарги без його участі.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд провадження за їх участі, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої захисником апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, висновок суду про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, поданого в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтований наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, існування яких було встановлено з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

На спростування доводів апелянта щодо відсутності доказів на підтвердження вказаних ризиків, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було враховано, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, у разі визнання винуватості, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що свідчить про наявність передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику можливого переховування від суду, з метою уникнути відповідальності. Щодо ризику незаконного впливу на потерпілу, то про його наявність вказують ті обставини, що остання під час допиту зазначала, що боїться особу, яка вчинила вбивство, а ті обставини, що на даний час місце знаходження знаряддя вчинення злочину не відомо, свідчать про наявність ризику того, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, зможе знищити, сховати вказаний доказ, який має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що розглядається.

Крім того, судом першої інстанції при розгляді клопотання прокурора було вірно враховано, що ОСОБА_6 хоча і вважається особою, яка не судима в силу ст. 89 КК України, однак, за наявності того, що останній був засуджений за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, існує ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, з врахуванням вищезазначеного, суд дійшов вірного висновку про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу та необхідність продовження останньому строку дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки підставою для цього стали обставини, які свідчать про наявність ризиків, які існують і не зменшились, при тому, що розгляд даного кримінального провадження на даний час ще не закінчився та триває.

При цьому, доводи апелянта про те, що ОСОБА_6 необґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а в діях останнього наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, колегія суддів не може прийняти до уваги при розгляді питання законності продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу, оскільки правильність правової кваліфікації його дій має бути встановлена судом під час розгляду справи по суті з врахуванням зібраних як стороною обвинувачення, так і стороною захисту доказів.

Що стосується доводів апелянта про відсутність ризику впливу на свідків та потерпілу, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, з врахуванням позиції самої потерпілої, яка під час допиту висловила своє побоювання стосовно особи, яку вона вважає винною у вбивстві, тобто, ОСОБА_6 .

При цьому, колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 становить небезпеку для суспільства, наслідки вказаного злочину, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст.177,182,404,405,407,419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 30 травня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4