Справа № 755/7672/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" травня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000853 від 4 лютого 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту, 02.02.2020 року близько 03 години 09 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вийшов з ресторану «Калаки», що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Павла Тичини, 7-А, та підійшов до транспортного засобу «Део ланос», державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_11 , працюючи в компанії таксі «Убер», відчинив передні пасажирські двері та сів до вказаного транспортного засобу.

В подальшому, ОСОБА_4 запитав у ОСОБА_11 чи він таксист, на що останній відповів, що так. В той час, коли ОСОБА_4 перебував у транспортному засобі, він постійно тримав скляну пляшку лівою рукою біля своєї голови. Останній запитав у таксиста, яка адреса замовлення та вказав іншу адресу, а саме мікрорайон «Борщагівка», після чого таксист почав вводити в навігаторі адресу, тому що не знав маршруту даної поїздки, але чоловік почав демонструвати явну зневагу до загальноприйнятих у суспільстві правил поведінки та почав безпричинно кричати, щоб той вимкнув мобільний телефон.

Через деякий проміжок часу на робочий телефон ОСОБА_11 зателефонував номер та він зрозумів, що це була особа, яка першочергово зробила замовлення через програму «Убер», а не особа, яка знаходилась в транспортному засобі.

ОСОБА_4 продовжував себе агресивно поводити, а саме після того, як у ОСОБА_11 задзвонив телефон, наніс останньому один удар в область голови скляною пляшкою, яка знаходилась у нього в руках. Продовжуючи провокувати конфлікт з ОСОБА_11 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, вперто не бажаючи припиняти своїх дій, продовжив висловлюватись нецензурною лайкою на адресу останнього та знову наніс удар пляшкою по голові.

Через декілька хвилин, на мобільний телефон ОСОБА_11 зателефонував знайомий на ім`я ОСОБА_12 та запитував у водія про те, в якому напрямку він їде та таксист відповів, що в район «Борщагівки», після чого ОСОБА_4 , діючи з хуліганських спонукань, порушуючи громадський порядок і виражаючи явну неповагу до суспільства, з винятковим цинізмом, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки в частині забезпечення спокійних умов побуту і відпочинку людей, усвідомлюючи свої злочинні дії, спрямував скляну пляшку у напрямку голови та почав викрикувати у телефон про те, що вони їдуть в ліс та почав забирати мобільний телефон.

Рухаючись по Русанівській Набережній, ОСОБА_11 помітив натовп людей та почав зупинятись, але ОСОБА_13 почав поводити себе агресивно та наніс ОСОБА_11 декілька ударів пляшкою по голові. Після чого ОСОБА_11 вистрибнув, а транспортний засіб поїхав далі, ОСОБА_4 вийшов з транспортного засобу, розбив скляну пляшку та побіг у невідомому напрямку.

Хуліганські дії ОСОБА_4 відзначались винятковим цинізмом, явною неповагою до суспільства, грубим порушенням громадського порядку та супроводжувались заподіянням тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

Так, ОСОБА_4 було затримано прохожими після вчинення хуліганських дій при спробі втечі з місця вчинення кримінального правопорушення, до приїду працівників поліції.

Внаслідок вчинення вказаних дій, ОСОБА_11 , згідно висновку експерта № 042/1-168-2020 від 05.02.2020 року, виданого відділом судово-медичної експертизи живих осіб Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, отримав легке тілесне ушкодження, у вигляді крововиливу в правій тім`яній області

Дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні, посилаючись на ст. 63 Конституції України та ст. 42 КПК України, відмовився давати показання, зазначивши, що не вчиняв жодних злочинів і просив його виправдати.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч.1 ст.337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

На обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, сторона обвинувачення, посилається на докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показав, що обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_11 особисто не знає, відносин з ними не має. В день події, точну дату та час не пам`ятає, за адресою: м. Київ, вул. Русанівська Набережна, вийшов з ресторану та став свідком того, як автомобіль, що проїжджав поруч, різко загальмував та з нього вискочив хлопець, при цьому автомобіль поїхав далі та зіткнувся із іншим автомобілем. Хлопець, що вискочив із авто, почав кричати, що його вбивають та кликав на допомогу, після чого свідок помітив, як з пасажирського сидіння авто виходить чоловік в нетверезому стані, з пляшкою в руках, та рухається в сторону двора будинку. Потім, він ( ОСОБА_14 ) підійшов до хлопця (потерпілого), допоміг йому підвестись та викликав поліцію. Пізніше, приїхали працівники поліціі та затримала нетверезого чоловіка. Також, свідок ОСОБА_14 додав, що нетверезий чоловік щось кричав у бік оточуючих, але агресивних дій не вчиняв, тілесних ушкоджень не наносив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показав, що обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_11 не знає, відносин з ними не має. В день події, точну дату не пам`ятає, в нічний час, знаходився в своїй квартирі, почув шум з вулиці, виглянув у вікно та побачив, як автомобіль невідомої йому марки зіткнувся з парканом. Після чого, він ( ОСОБА_15 ) зателефонував у поліцію. Окрім цього, на місці події свідок бачив чоловіка (не пам`ятає його зовнішність), який намагався втекти від групи осіб, однак потім вони його спіймали.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показав, що в день події, під час патрулювання району, отримав виклик про бійку в районі Русанівської Набережної. Коли приїхав на місце події, то побачив автомобіль марки «Део Ланос», який зіткнувся з деревом. Крім цього, на місці події знаходився водій вказаного автомобіля ОСОБА_11 та інший чоловік ОСОБА_4 , якого затримали небайдужі громадяни до приїзду поліції. ОСОБА_11 повідомив, що в нього відбувся конфлікт із ОСОБА_4 , якого він підвозив на своєму автомобілі, в ході якого, ОСОБА_4 наніс удар ОСОБА_11 пляшкою по голові, а тому він злякався за своє життя та вистрибнув із автомобіля на ходу. Після чого, свідок ОСОБА_16 намагався поговорити із ОСОБА_4 , однак він поводив себе неадекватно та агресивно, а тому була викликана слідчо-оперативна група, працівники якої його затримали та проводили процесуальні дії.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду показала, що в день події працювала разом із своїм напарником ОСОБА_16 в складі патруля, та пам`ятає, що вони отримали виклик про бійку в районі Русанівської Набережної, однак приїхавши на місце події, виявили там ДТП. Крім цього, свідок ОСОБА_17 повідомила, що обставин події не пам`ятає, оскільки пройшов значний проміжок часу, а її покази в письмовому вигляді їй дав почитати прокурор перед судовим засіданням.

Крім того, в судовому засіданні були дослідженні наступні докази.

Так, з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.02.2020 року вбачається, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заявив про те, що 02.02.2020 року о 03 годині 30 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Русанівська Набережна, 12, пасажир його автомобіля раніше йому не відомий, спричинив тілесні ушкодження та завдав фізичного болю, при цьому хватав за руки намагаючись взяти мобільний телефон, щоб він ( ОСОБА_11 ) не зміг зателефонувати.

Також, з довідки КМКЛШМД №992 від 02.02.2020 року вбачається, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу з 05 годин 40 хвилин до 06 годин 20 хвилин, перебував в приймальному відділенні Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, з діагнозом - забій м`яких тканин заднєтім`яної ділянки справа.

Відповідно висновку експерта № 042/1-168-2020 від 05.02.2020 року, при проведенні судово-медичного огляду ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з урахуванням даних наданої динної документації, у останнього мало місце наступне ушкодження: крововилив в правій тім`яній області. Характер та морфологічні властивості, виявленого ушкодження, свідчать про те, що воно утворилося від травмуючої дії тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженні не відобразились, за давністю може відповідати вказаному терміну, тобто 02.02.2020 року, та проводжувалось небезпечними для життя явищами. Виявлене тілесне ушкодження відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я), відповідно п.п. 2.3.5. та 4.6 «Правил», так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення крововиливів у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості.

Також, відповідно до ст. 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення, з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом. Даний обов`язок закону стороною обвинувачення належним чином не був виконаний. Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 неодноразово викликалися в судові засідання. Судом було вжито всі можливі заходи для забезпечення явки в судове засідання вказаних свідків. До указаних свідків неодноразово застосовувалися примусові приводи, однак приводи так і не були виконані. З метою дотримання розумних строків розгляду, судом було встановлено стороні обвинувачення процесуальний строк для забезпечення свідків обвинувачення в судове засідання для їх безпосереднього допиту в суді. Між тим, сторона обвинувачення не забезпечила явку свідків в судове засідання та не повідомила суду про вжиття будь-яких заходів з указаною метою.

Крім цього, судом було вжито всі можливі заходи для забезпечення явки в судове засідання потерпілого ОСОБА_11 , зокрема було надано судове доручення з метою встановлення його місцезнаходження, однак вказане доручення не було виконано, між тим, стороною обвинувачення не було вжито жодних заходів для забезпечення його явки в судове засідання, що позбавляє суд можливості допитати потерпілого ОСОБА_11 .

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частина 4 ст. 296 КК України передбачає кримінальну відповідальність за хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Так, в постанові Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» зазначено, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.
Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.
Отже, як вбачається з дослідженої в судовому засіданні заяви потерпілого про злочин, невідома йому особа перебувала в салоні таксі автомобіля під керуванням ОСОБА_11 , де спричинив тілесні ушкодження та завдав фізичного болю, при цьому хватав за руки намагаючись взяти мобільний телефон, щоб він ( ОСОБА_11 ) не зміг зателефонувати.
У той же час, суд позбавлений можливості безпосередньо перевірити обставини, вказані у заяві, у зв`язку з неявкою в судове засідання потерпілого. Як і відсутня можливість встановити відносини осіб, що перебували в автомобілі, чи були вони раніше знайомі, чи мали неприязні відносини, які саме тілесні ушкодження були завдані та по яким частинам тіла.
Крім того, зазначені у заяві дані, не свідчать про те, що саме ОСОБА_4 був пасажиром таксі.
Водночас, жоден допитаний в судовому засіданні свідок не вказав про те, що був очевидцем конфлікту між двома чоловіками, про те, що у їх присутності в громадському місці ОСОБА_4 завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_11 будь-яким предметом, у тому числі заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень, натомість свідки зазначали, що стали очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, під час якої автомобіль зазнав механічних пошкоджень.
Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_16 , який є працівником поліції, враховуючи те, що, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , яка також є працівницею поліцією і була допитана в суді в один день з ОСОБА_21 , суду показала, що перед початком судового засідання прокурор давав почитати протокол її допиту під час досудового розслідування. Крім того, показання ОСОБА_16 про обставини нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, надані ним в суді, є показаннями з чужих слів, що стали йому відомі від ОСОБА_22 .
Що стосується наявності у потерпілого легких тілесних ушкоджень, то зважаючи на показання свідків, що стали очевидцями ДТП за участю ОСОБА_11 , то суд вважає не доведеним походження вказаних тілесних ушкоджень саме від нанесення потерпілому удару пляшкою по голові, а не від наслідків ДТП. Питання про механізм нанесення тілесних ушкоджень під час досудового розслідування перед експертом не ставилося, а в судовому засіданні клопотання про проведення такої експертизи сторонами не заявлялося.
Оцінюючи та аналізуючи докази в їх сукупності, суд звертає особливу увагу на один із конституційних принципів, закладених в ст. 62 Конституції України, щодо прав, свобод та обов`язків людини і громадянина, де визначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, тому що доведення вини - це завдання сторони обвинувачення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність доказів у тому, що ОСОБА_4 в громадському місці у присутності інших осіб, у поєднанні образливих висловлювань на адресу потерпілого у формі нецензурної лексики, що було позбавлено будь-якої необхідності, а отже свідчило про бажання показати свою ніби вищість, винятковість, чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки ( тобто дії, що свідчать про наявність в діях особи хуліганства), наніс потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження пляшкою, що на думку сторони обвинувачення, є предметом спеціально заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
З огляду на викладене, жоден із наданих стороною обвинувачення доказів як сам по собі, так і в сукупності з іншими, з точки зору достатності та взаємозв`язку, не дає достатніх підстав стверджувати поза розумним сумнівом про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні.

За таких обставин, слід зазначити, що згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Ст. 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинна відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких між іншим, відносяться: верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Так, зокрема, згідно з ст. ст. 8, 9, 17 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до переконання про недоведеність вчинення ОСОБА_4 в межах пред`явленого йому обвинувачення в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Отже, ОСОБА_4 у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України необхідно визнати невинуватим та виправдати.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 6, 19, 32, 62 Конституції України, ст. ст. 2, 3, 7, 8, 9, 17, 23, 41, 94, 214, 223, 246, 258, 260, 278, 284, 291, 370, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 296 КК України та виправдати його.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: