№ 755/6997/19
№ 1-кп/755/330/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" липня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000991 від 05.02.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Плоске, Броварського р-ну, Київської обл., українки, громадянки України, не заміжньої, з вищою освітою, працюючої на посаді менеджера зі збуту у ТОВ «Житомирський м`ясокомбінат», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_7 , 04.02.2019 року, приблизно, о 19 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Chevrolet Aveo», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною дворової дороги, що проходить в районі буд. № 20 по пр-ту Ю.Гагаріна, в місті Києві, допустила порушення вимог п. п. 10.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, а саме: п. 10.1 ПДР України - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 13.1 ПДР України - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_7 виразилось в тому, що остання, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Chevrolet Aveo», н.з. НОМЕР_1 , з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинна була і могла їх передбачити, проявила неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись проїзною частиною дворової дороги, у районі буд. № 20 по пр-ту Ю.Гагаріна, в м. Києві, у напрямку пров. Карельського, допустила наїзд керованого нею автомобіля на пішохода ОСОБА_13 , яка зупинилася та знаходилася біля лівого краю дворової дороги відносно руху автомобіля. Внаслідок наїзду, пішохід ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до медичного закладу.
Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи №12-2/482 від 14.03.2019 року: У водія ОСОБА_7 була технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог вказаних пунктів. Тобто, в даній дорожній ситуації з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія автомобіля марки «Chevrolet Aveo», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 вимогам пунктів 10.1 та 13.1 ПДР У країни.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 042-451-2019 від 06.03.2019 року: потерпіла ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, які виразилися у закритій травмі правого гомілково-ступневого суглобу: перелом обох кісточок (зовнішньої та внутрішньої) зі зміщенням уламків.
Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння пішоходу ОСОБА_13 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_12 заявив клопотання в порядку ст. 350 КПК України про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , мотивуючи його тим, що 01.07.2020 року набрали чинності зміни до КК України, якими була посилена відповідальність за вчинення зокрема кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286 КК України, та внесені зміни до ст. ст. 12, 49 КК України стосовно класифікації кримінальних правопорушень та строків давності притягнення до відповідальності за їх вчинення. Однак, відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність, або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Таким чином, ст. ст. 12, 49 та ч. 1 ст. 286 КК України до кримінального правопорушення, вчиненого 04.02.2019 року, до ОСОБА_7 повинні застосовуватися в редакції до 01.07.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України (у редакції Закону № 4025-VI від 15.11.2011 року), залежно від ступеня тяжкості, злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі. Згідно із ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції Закону № 4025-VI від 15.11.2011 року), злочином невеликої тяжкості є злочин, який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше більш м`яке покарання у виді штрафу в розмірі понад 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 286 КК України (у редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008 року), порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження (тобто те правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_7 ), карається штрафом від 200 до 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, або без такого. Таким чином, системний аналіз вищевказаного законодавства, яке діяло до 01.07.2020 року, дає можливість зробити висновок, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, є злочином невеликої тяжкості. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону № 1183-VI від 08.04.2014 року), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки. З дня вчинення ОСОБА_7 до дня звернення до суду з вищевказаним клопотанням пройшло більше трьох років, а тому, є всі підстави для закриття кримінального провадження за звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_7 підтримала клопотання захисника та прохала звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, наслідки закриття їй відомі, зокрема, вона ознайомлена зі змістом ст. 350 КПК України. Крім того, показала, що свою вину визнає повністю, щиро розкаюється, жалкує, що так сталося.

Потерпіла ОСОБА_13 направила до суду клопотання про розгляд кримінального провадження та клопотання захисника ОСОБА_12 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у її відсутність.

Прокурор не заперечував щодо задоволення клопотання захисника та зазначив, що дійсно, на даний час, закінчилися строки давності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, обвинувачена не заперечує щодо закриття кримінального провадження та звільнення її від кримінальної відповідальності.

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши клопотання захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З 01 липня 2020 року змінено санкцію ч. 1 ст. 286 КК України (зміни внесено, згідно з Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 року).

Згідно з ч. 1 ст. 286 КК України (у редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року), порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України (у редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, віднесено до категорії нетяжких злочинів .

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (у редакції Закону № 1256-ІХ від 18.02.2021 року), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

У той же час, на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення (злочину) 04.02.2019 року за ч. 1 ст. 286 КК України (у редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008 року) передбачалося покарання за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (у редакції Закону № 4025-VI від 15.11.2011 року) злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (у редакції Закону № 1183-VII від 08.04.2014 року), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

З урахуванням вимог ст. 5 КК України, суд приходить до висновку, що редакція ч. 2 ст. 12, ч. 1 ст. 49, ч. 1 ст. 286 КК України, що діяла на момент вчинення ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення (злочину), пом`якшує кримінальну відповідальність, поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі та поширюється на обвинувачену ОСОБА_7 , яка вчинила кримінальне правопорушення (злочин) до 01.07.2020 року, тобто, до набрання таким законом чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно зі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Матеріали провадження не містять даних, які б свідчили про ухилення ОСОБА_7 від слідства і суду, або про вчинення нею нового кримінального правопорушення, тобто перебіг давності не зупинявся і не переривався, кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості (у редакції Закону № 4025-VI від 15.11.2011 року), з моменту вчинення кримінального правопорушення сплинуло понад три роки, а тому в силу п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (у редакції Закону № 1183-VII від 08.04.2014 року), суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_13 судом залишено без розгляду на підставі ч. 7 ст. 128 КПК України, що, за необхідності, не позбавляє права пред`явити цивільний позов у порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49 КК України (у редакції Закону № 1183-VII від 08.04.2014 року), п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 1 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ст. ст. 350, 369, 371, 372, 395 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_12 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України (у редакції Закону № 1183-VII від 08.04.2014 року), а кримінальне провадження закрити.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Цивільний позов потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_13 судом залишено без розгляду на підставі ч. 7 ст. 128 КПК України, що, за необхідності, не позбавляє права пред`явити цивільний позов у порядку цивільного судочинства.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення: судової автотехнічної експертизи № 12-2/482 від 14.03.2019 року в розмірі 1144 гривні 00 копійок та судово-медичної експертизи № 042-451-2019 від 06.03.2019 року в розмірі 555 гривень 80 копійок, а всього на загальну суму розмірі 1699 гривень 80 копійок.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: автомобіль марки «Chevrolet Aveo», н.з. НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), який передано на зберігання ОСОБА_7 залишити в останньої.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченій, захиснику, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя