Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/1/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 303 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2022 колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кропивницький матеріали кримінального провадження №0000209 за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , та в інтересах останнього захисника-адвоката ОСОБА_11 , апеляційною скаргою прокурора на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2015 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білозерське, Допропільського району, Донецької області, українця, гр. України, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого неповнолітню дитину, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 24.02.2005 року Кіровським райсудом м. Кіровограда за ч.3, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 6 років, звільнений за постановою Олександрійського райсуду Кіровоградської області від 29.10.2008 року умовно-достроково на 1 рік 11 місяців 01 день; 26.08.2011 року Кіровським райсудом м. Кіровограда за ч.3 ст.303, ст.69, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з конфіскацією майна

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.303 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного даним вироком, невідбутої частини покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.08.2011 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Кіровограда, українця, гр. України, офіційно не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітня дитина 2014 року народження, інваліда 2 групи, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.303 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири ) роки, за ч.1 ст.309 КК України виправдано за відсутності у його діях складу злочину,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, гр. України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 21.02.2005 року Ленінським райсудом м. Кіровограда за ч.3, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.303 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири ) роки, за ч.1 ст.309 КК України виправдано за відсутності у його діях складу злочину,

Стягнуто із ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь держави витрати пов`язанні із залученням експерта у сумі 4113,28 грн., по 1028,32 грн. з кожного.

Вирішено долю речових доказів у порядку ст. 100 КПК України.

Заставу в сумі 22940 грн. внесену на р/р 0784 згідно квитанції № 5 від 20.09.2013 року повернуто заставодавцю ОСОБА_12 .

Цим же вироком була засудженна ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , апеляційне провадження щодо якої закрито на підставі ст..284 КПК України у зв`язку із смертю обвинуваченої

інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
захисник-адвокат ОСОБА_16 ,
захисник-адвокат ОСОБА_17 ,
обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

В апеляційних скаргах:
Захисник-адвокат ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок районного суду в частині винання ОСОБА_8 винуватим за ч.2 ст.303 КК України скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, в іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст.370 КПК України, виніс завідомо неправосудний, незаконний і необгрунтований вирок, зважаючи на те, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст.303 КК України не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Зміст пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст.303 КК України не містить жодних вказівок на мотиви вчинення цього кримінального правопорушення обвинуваченим, що унеможливлює встановлення мотивів вчинення даного кримінального правопорушення у судовому засіданні та постановлення вироку, який би відповідав вимогам закону.

Вважає, що суд не мав права посилатися на речові докази, а саме СД-R диски по версії обвинувачення з розмовами обвинувачених, оскільки в матеріалах справи відсутня фоноскопічна експертиза голосів обвинувачених, тобто, суд поклавши в обвинувачення дані речові докази, вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, а заявлене клопотання про визнання вказаних доказів недопустимим взагалі проігнорував.

На думку захисника, вина ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.303 КК України не підтверджується.

Обвинувачений ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок районного суду та на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що вирок суду першої інстанції необгрунтований у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладеним у вироку, фактичним обставинам справи, які ігнорують суттєві обставини, які стосуються суб`єктивної та об`єктивної сторони дій ОСОБА_10 .

Разом з тим, апелянт зазначає, що у ході досудового і судового слідства, ні слідчий, ні суддя не дотримувалися принципу презумпції невинуватості. Вказує, що не міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ст.303 КК України. Оскільки знаходився у місцях позбавлення волі. Зазначає, що впізнання по фотографіям проводилося з грубим порушенням ст.ст.223,228 КПК України, при цьому були порушені його права на захист, оскільки впізнання проводилося за відсутності обвинуваченого та його адвоката, а також, у ст.228 КПК України вказано, що впізнання по фотографіям проводиться, коли особа яку впізнають померла, знаходиться у розшуку, в довготривалому відрядженні або відмовилася приймати участь у впізнанні.

ОСОБА_10 вказує, що в матеріалах кримінального провадження знаходиться протокол про виїмку коштів з контрольної закупки, однак за весь час проведення оперативно-розшукових заходів у нього ніякі гроші не вилучалися, що свідчить про фальсифікацію кримінального провадження.

Посилається на те, що відповідно до показів працівників УДПтС за весь час перебування в ВК№6 він не порушував режим утримання, у нього не вилучався телефон, він самовільно без супроводу не відлучався з ВК№6, внаслідок чого, суд незрозуміло з яких підстав не взяв до уваги покази працівників УДПтС, проте, прийняв до уваги покази повій, деякі з яких ще і наркозалежні, характеризуються негативно.

Звертає увагу на те, що відсутні фактичні докази належності номера телефону НОМЕР_1 з якого були записані переговори, як доказ його участі у вчиненні даного кримінального правопорушення, при цьому, у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які експертизи та документи, які підтверджують його участь у данних телефонних розмовах, а при його затриманні, у нього не були вилучені ні телефон, ні сім-картка з якої здійснювались переговори по даному кримінальному правопорушенню.

У апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить скасувати вирок районного суду, а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_10 в суді і вичерпані можливості їх отримання.

Вимоги своєї апеляційної скарги обгрунтовує тим, що районним судом у вироку не зазначено, що відповідно до показів повій їх ніхто не підшукував, напроти вони самі шукали такий вид занять, що вони підтвердили в залі судового засідання. Разом з тим, вказує, що обвинувачений ОСОБА_10 вважає, що телефонні розмови на аудіо записах змонтовані ще з попередньої справи, звернув увагу на те, що на аудіозаписах відображені СМС повідомлення за 2012 рік.

Суд першої інстанції необгрунтовано взяв до уваги одні покази покази повій, які залежні від працівників міліції, так як знаходились під їх впливом та не взяв до уваги покази посадових осіб, які чітко показали, про неможливість вчинення ОСОБА_10 інкримінуємого йому правопорушення, неможливості залишення виправної колонії та дільниці соціальної реабілітації, підкреслили, що дана дія буде вважатися втечею, а напроти надали у своїх показах позитивну характеристику щодо ОСОБА_10 , та як наслідок пояснили що ОСОБА_10 був звільнений від відбування покарання умовно-достроково за зразкову поведінку та бездоганну працю.

Судом не взяті до уваги докази сторони захисту, посилання на них взагалі не зазначені у вироку суду першої інстанції, а саме порушення вимог ст.85 КПК України щодо неналежності доказів невідповідність дат та часу прослуховування аудіо-файлів датам та часу зазначеним у обвинувальному акті, сторона обвинувачення не надала в судовому засіданні жодних доказів причетності ОСОБА_10 до зазначених в обвинувальному акті епізодах.

Зазначає, що згідно статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на сторону обвинувачення, що не було нею здійснено, але судом дана обставина залишилась поза увагою, а посилання сторони захисту на порушення вимог ст.ст.214,246,228,248,352 КПК України.

Разом з тим, вказує, що окрім знайомства ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під час перебування з ним в місцях позбавлення волі та знайомства з ОСОБА_8 під час виконання останнім посадових обов`язків працівника ОВС ні яких доказів сторона обвинувачення щодо ОСОБА_10 не надала, вину в інкримінованому ОСОБА_10 злочині не довела.

У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок районного суду скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу злочину.

Вказує, що досудове слідство та суд належним чином не досліджували та не встановили, скільки в дійсності часу, де саме, коли та чому «потерпілі» ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , досить тривалий час займалися проституцією, куди і як саме витрачали отримані ними кошти, оскільки дані особи вже тривалий час займалися проституцією і неодноразово затримувалися працівниками міліції, тобто, об`єктивно не існувало та не було ніяких підстав (та обставин) для примушування та втягування даних осіб до зайняття проституцією.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 зазначає, що дослідження зазначених обставин викрило б самих потерпілих та стало б очевидно, що він та інші обвинувачені не підшукували та не приймали виклики від «клієнтів», а робили це самі вказані особи, а прибуток від їх діяльності ні з ким не ділився і не розподілявся із обвинуваченими, оскільки, ні слідством, ні судом за весь час слідства не встановлено жодного факту та обставин передання їм коштів.

Також, вказує, слідство та суд не звернули уваги на те, що він не мав відношення до дій які вчиняли ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , оскільки дані дії відбувалися до його знайомства з ОСОБА_13 , за таких обставин він не може пояснити на яких умовах знімалося житло та хто скільки платив, внаслідок чого, висновки суду стосовно їх спільної мети спрямованої на вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.303 КК України є виключно припущенням та не містить жодних доказів.

Разом з тим, апелянт вказує, що слідство та суд, звинувачуючи його у скоєнні тяжкого злочину, так і не навело доказів, що він чи інші обвинувачені своїми діями, всупереч волі осіб примушували чи схиляли їх до систематичного надання сексуальних послуг за плату, в тому числі шляхом застосування насильства чи погрози його застосування, знищення чи пошкодження майна, шантажу чи обману, а також, що обвинувачені вчиняли інші злочинні дії: наймання будівлі з метою використання її для зайняття проституцією третіми особами, утримання віповідного будинку чи приміщення та управління ним, свідоме фінансування даного приміщення.

Окрім цього, ОСОБА_9 зазначає, що слідство та суд не дослідили хто із обвинувачених підшукував та винаймав будь-яке приміщення або інше місце для безладних сексуальних стосунків між різними особами, а також, не вказали чи був то будинок, квартира, кімната, номер у готелі, офісі.

Крім того, апелянт вказує, що самі свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , використовували зазначені приміщення (винаймали і платили) виключно для проживання виїжджаючи за викликом виключно і тільки на місце відпочинку потенціальних клієнтів, тобто, з об`єктивної строни злочину відсутні певні кваліфікуючі ознаки, такі як: відкриття закладу, відповідне облаштування зазначеного приміщення, підбір обслуги, забезпечення засобами зв`язку, транспортом.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених. Ухвалити новий вирок, яким:

- ОСОБА_10 визнати винним та призначити покарання за ч.3 ст.303 КК України у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна. На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за новим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.08.2011 року та остаточно призначити покарання у виді 9 (дев`яти) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна;

- ОСОБА_8 визнати винним та призначити покарання за ч.3 ст.303 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна;

- ОСОБА_9 визнати винним та призначити покарання за ч.3 ст.303 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна;

Свої апеляційні вимоги обгрунтовує тим, що судом допущено невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, висновки суду містять істотні суперечності, тобто, судом, незважаючи на зазначення в описовій частині вироку дійсних обставин скоєння злочину, що вказують на притаманні організованій групі ознаки, судом необгрунтовано змінено кваліфікацію вчиненого ОСОБА_23 , ОСОБА_8 , ОСОБА_24 та ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.303 КК України на ч.2 ст.303 КК України.

Прокурор зазначає, що, що з огляду на нижчевикладене ознаками організованої групи є: наявність декількох осіб (у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.303 КК України брали участь чотири особи); попередня їх зорганізованість у спільне об`єднання для готування або вчинення двох чи більше злочинів (у січні 2013 року ОСОБА_10 , який відбував покарання у ВК № 6 м. Кіровоград, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 домовилися про спільне вчинення сутенерства, пов`язаного з наданням сексуальних послуг необмеженому колу чоловіків за плату); об`єднання злочинів єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану (згідно розподілу ролей, ОСОБА_10 , виконував функції координатора злочинної групи, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виконували частково функції охоронців, ОСОБА_9 ще і розподіляв кошти між повіями, ОСОБА_8 також займався виготовленням рекламних візиток. На ОСОБА_13 згідно розподіленої ролі покладались функції підшукування осіб жіночої статі для зайняття ними проституцією; обізнаність всіх учасників такої групи з цим планом (всі учасники організованої злочинної групи узгоджено виконували відведені ОСОБА_10 ролі та постійно спілкувалися із останнім по мобільному зв`язку, що підтверджується протоколами про результати проведення оперативно-розшукового заходу, що тимчасово обмежує конституційні права громадян, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, контроль за телефонними розмовами); стійкість об`єднання (в ході досудового розслідування встановлено та підтверджено в судових засіданнях, що організована група діяла у стабільному складі до якого входили ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , що підтверджується їх же показами, показами свідків та протоколами про результати проведення оперативно-розшукового заходу, що тимчасово обмежує конституційні права громадян, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, контроль за телефонними розмовами).

Зазначає, що на судовому слідстві встановлені тісні зв`язки між обвинуваченими ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , централізоване підпорядкування членів організованої групи ОСОБА_10 , наявність плану злочинної діяльності і чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Судом, при ухваленні вироку допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування судом закону, який підлягав застосуванню у випадку перекваліфікації дій обвинувачених з ч.3 ст.303 КК України на ч.2 ст.303 КК України та застосування судом закону, який не підлягав застосуванню у випадку застосування до обвинуваченої ОСОБА_13 положень ст.75 КК України.

Крім того, прокурор вважає, що судом допущено невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених через його м`якість, оскільки, судом призначено обвинуваченим проте, вказані дії суду суперечать ст.65 КК України, оскільки суд призначив мінімальне покарання передбачене нормою КК України, але без належного на те обгрунтування.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
У січні 2013 року, точної дати під час проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_10 , який відбував покарання у ВК №6 м.Кіровограда, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої) домовились про спільне вчинення сутенерства, пов`язаного з наданням сексуальних послуг необмеженому колу чоловіків за плату, з метою отримання прибутку. Згідно розподілу ролей, ОСОБА_10 виконував функції координатора злочинної групи, користуючись також і мобільним зв`язком ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , виконували частково функції охоронників, ОСОБА_9 ще і розподіляв кошти між повіями, ОСОБА_8 також займався виготовленням рекламних візиток.

На ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої), згідно розподіленої ролі покладалась функцій підшукування осіб жіночої статі для забезпечення їм зайняття проституцією, а саме надання оплатних сексуальних послуг чоловікам, а також надання клієнтам інформації щодо вартості послуг та умови їх надання;

Реалізуючи злочинні наміри, в частині покладених на неї функції, ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої), ІНФОРМАЦІЯ_5 підшукала квартиру, яка розташована в будинку по АДРЕСА_4 , біля елітного будинку, точної адреси під час досудового слідства не встановлено, з 28 лютого 2013 року, ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої) підшукала іншу квартиру, розташовану в будинку АДРЕСА_4 переїхали усі повії. Крім цього, в період з 13.03.2013 року по 09.04.2013 року ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої) підшукала іншу квартиру, розташовану по АДРЕСА_4 куди переїхали усі повії. У вказаних квартирах, які підшукувала ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої) повинні були знаходитись особи, що займались проституцією для здійснення виїздів для надання сексуальних послуг за грошові кошти. В період з 09.04.2013 року і до 05.06.2013 року повії, які надавали послуги сексуального характеру знаходилися у ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої), тобто за місцем її проживання, а саме АДРЕСА_5 .

Крім цього, злочинною групою було визначено номера мобільних телефонів, які повинні були використовуватися для отримання замовлень по наданню сексуальних послуг, а саме абонентські номера НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .

З метою наживи, діючи за домовленістю між собою ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої) визначили та встановили плату за надання сексуальних послуг, що мали надавати повії у розмірі 350 грн. за одну годину. Із зазначеної суми, особа, що надавала сексуальні послуги, дівчина повія, отримувала кошти в розмірі 100 грн. за одну годину надання сексуальних послуг.

Так, в лютому 2013 року, ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої), згідно відведеної їй ролі, підшукала мешканок м.Кіровограда та області: ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а в березні 2013 року ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яких знала як повій, роз`яснивши останнім умови надання сексуальних послуг.

Таким чином з лютого 2013 року ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 а з березня 2013 року ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , систематично, здійснювали виїзди в приватні помешкання, сауни, готелі та інші розважальні заклади м. Кіровограда, де займались розпусними діями, вступаючи у статеві відносини з необмеженим колом осіб чоловічої статі, надаючи сексуальні послуги за плату, тобто займалися проституцією при сутенерстві ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої), яким віддавали частину грошей в сумі 250 грн. за одну годину надання сексуальних послуг.

Грошові кошти вирученні від незаконної сутенерської діяльності в подальшому розподілялись між членами злочинної групи.

У вказаний період встановлені наступні факти вчинення сутенерських дій групою осіб, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої), ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Так, 27 лютого 2013 року о 09 год. 16 хв., ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої), виконуючи покладену на неї роль по здійсненню сутенерства, отримала замовлення по телефону від мешканця м.Кіровограда ОСОБА_25 на одну повію на 30 хвилин для надання платних сексуальних послуг за місцем проживання клієнта за адресою АДРЕСА_6 .

За надану послугу від ОСОБА_25 було отримано грошові кошти, обумовлену суму, а саме 200 гривень за 30 хвилин сексуальних послуг.

В подальшому, грошові кошти були розподілені між повією та учасниками злочинної групи.

Крім цього, 28 лютого 2013 року о 23 год. 30 хв, ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої), виконуючи покладену на неї роль по здійсненню сутенерства, отримала замовлення по телефону від мешканця м.Кіровограда ОСОБА_26 на одну повію на 1 годину для надання платних сексуальних послуг в приватну сауну, яка розміщена в АДРЕСА_4 . Надання сексуальної послуги було покладено на ОСОБА_18 .

За надання сексуальних послуг від ОСОБА_26 було отримано грошові кошти, обумовлену суму, а саме 350 гривень за 1 годину.

В подальшому, грошові кошти були розподілені між повією та учасниками злочинної групи.

Крім цього, 03 березня 2013 року о 23 год. 59 хв., ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої), виконуючи покладену на неї роль по здійсненню сутенерства, отримала замовлення по телефону від мешканця м.Кіровограда ОСОБА_27 на дві повії, на 1 годину для надання платних сексуальних послуг в приватну сауну, яка розташована в АДРЕСА_4 . Надання сексуальних послуг було покладено на ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

За надану послугу від ОСОБА_27 було отримано грошові кошти, обумовлену суму, а саме 700 гривень за 1 годину сексуальних послуг.

В подальшому, грошові кошти були розподілені між повіями та учасниками злочинної групи.

Крім цього, 03 березня 2013 року о 03 год. 29 хв., ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої), виконуючи покладену на неї роль по здійсненню сутенерства, отримала замовлення по телефону від мешканця м.Кіровограда ОСОБА_28 на дві повії, на 1 годину для надання платних сексуальних послуг в приватну сауну " ІНФОРМАЦІЯ_10 ", розташовану в районі залізничного вокзалу в м.Кіровограді. Сексуальні послуги надавались ОСОБА_18 та ОСОБА_20 .

За надану послугу від ОСОБА_28 було отримано грошові кошти, обумовлену суму, а саме 700 гривень, по 350 гривень за 1 годину сексуальних послуг однієї повії.

В подальшому, грошові кошти були розподілені між повіями та учасниками злочинної групи.

Крім цього, 05 березня 2013 року о 22 год. 30 хв, ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої), виконуючи покладену на неї роль по здійсненню сутенерства, отримала замовлення по телефону від мешканця м.Кіровограда ОСОБА_29 на одну повію на 1 годину для надання платних сексуальних послуг в приватну сауну, яка розміщена в готельно-ресторанному комплексі " ІНФОРМАЦІЯ_11 ", в м. Кіровограді. Сексуальні послуги надавались ОСОБА_20 .

За надану послугу від ОСОБА_29 було отримано грошові кошти, обумовлену суму, а саме 350 гривень за 1 годину сексуальних послуг.

В подальшому, грошові кошти були розподілені між повією та учасниками злочинної групи.

Крім цього, 11 березня 2013 року об 11 год. 21 хв., ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої), виконуючи покладену на неї роль по здійсненню сутенерства, отримала замовлення по телефону від мешканця м.Кіровограда ОСОБА_30 на одну повію на 1 годину для надання платних сексуальних послуг за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_7 .

За надану послугу від ОСОБА_30 було отримано грошові кошти, обумовлену суму, а саме 350 гривень за 1 годину сексуальних послуг.

В подальшому, грошові кошти були розподілені між повією та учасниками злочинної групи.

Крім цього, 14 березня 2013 року о 02 год. 50 хв, ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої), виконуючи покладену на неї роль по здійсненню сутенерства, отримала замовлення по телефону від мешканця м.Кіровограда ОСОБА_31 на одну повію на 1 годину для надання платних сексуальних послуг в приватну сауну, яка розміщена в АДРЕСА_4 . Сексуальні послуги надавались ОСОБА_18 .

За надану послугу від ОСОБА_31 було отримано грошові кошти, обумовлену суму, а саме 350 гривень за 1 годину сексуальних послуг.

В подальшому, грошові кошти були розподілені між повією та учасниками злочинної групи.

Крім цього, 17 квітня 2013 року о 20 год. 30 хв., ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої), виконуючи покладену на неї роль по здійсненню сутенерства, отримала замовлення по телефону від мешканця м.Кіровограда ОСОБА_32 на дві повії, на 30 хвилин для надання платних сексуальних послуг в приватну сауну, розташовану в буд. АДРЕСА_4 . Сексуальні послуги надавались ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

За надану послугу від ОСОБА_32 було отримано грошові кошти, обумовлену суму, а саме 400 гривень, по 200 гривень за 30 хвилин сексуальних послуг однієї повії.

В подальшому, грошові кошти були розподілені між повіями та учасниками злочинної групи.

Крім цього, 21 травня 2013 року о 20 год. 27 хв., ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої), виконуючи покладену на неї роль по здійсненню сутенерства, отримала замовлення по телефону від мешканця м.Кіровограда ОСОБА_33 на одну повію на 1 годину для надання платних сексуальних послуг в приватну сауну, яка розташована по АДРЕСА_4 . Сексуальні послуги надавались ОСОБА_22 .

За вказану послугу від ОСОБА_33 було отримано грошові кошти, обумовлену суму, а саме 350 гривень за 1 годину сексуальних послуг.

В подальшому, грошові кошти були розподілені між повією та учасниками злочинної групи.

З метою отримання доказів вчинення злочинної діяльності, пов`язаної із забезпеченням заняття проституцією групою осіб, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої), ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , працівниками СБТЛЗПМ УКР УМВС України в Кіровоградській області, відповідно до постанови старшого прокурора відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_34 , 05.06.2013 року було проведено негласну слідчу (розшукову) дію у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, в ході якого було задокументовано факт зайняття сутенерством вказаною групою осіб.

Так 05 червня 2013 року о 15 год. 20 хв., ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої), виконуючи покладену на неї роль по здійсненню сутенерства, отримала замовлення по телефону від мешканця м.Кіровограда із легендованими даними ОСОБА_35 , особи яка надала добровільну згоду на участь у документуванні злочину, на одну повію на 1 годину для надання платних сексуальних послуг в приватну сауну, розташовану в АДРЕСА_4 .

За вказану послугу від ОСОБА_35 було отримано грошові кошти, які раніше були оглянуті та вручені вказаній особі для документування злочинної діяльності, обумовлену суму, а саме 350 гривень за 1 годину сексуальних послуг.

В подальшому в цей же день співробітниками міліції на підставі постанови Ленінського районного суду м.Кіровограда від 24.05.2013 року був проведений обшук квартири, де мешкає ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої), за адресою АДРЕСА_5 . Під час проведення обшуку працівниками міліції було виявлено та вилучено 270 гривень, які використовувалися для проведення контролю за злочином.

За вказаний період ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої), діючи за попередньою змовою між собою, завдяки забезпечення заняття проституцією вищевказаних осіб незаконно отримали гроші у сумі 4100 грн.

Вирок суду першої інстанції в частині виправдання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 309 КК України за відсутності в їх діях складу злочину, ніким із учасників кримінального провадження не оскаржувався, а тому колегією суддів не перевіряється.

Заслухавши доповідача, в дебатах прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, та просив задовольнити в повному обсязі; обвинуваченого ОСОБА_10 , який підтримав подану апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_11 в частині апеляційних доводів, і просив скасувати вирок районного суду та на підставі п.2 ч.1ст.284 КПК України закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення; захисника-адвоката ОСОБА_16 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та обвинуваченого які змінили апеляційні вимоги, зазначивши про те, що фактично обвинувачений ОСОБА_8 визнав вину в інкримінованому злочині, просив врахувати при призначенні покарання стан здоров`я, сімейний стан; обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтереса захисника-адвоката ОСОБА_17 , які частково підтримав апеляційні скарги, зазначив, що визнає фактичні обставини справи та просить призначити покарання без позбавлення волі. Провівши судове слідство в частині допиту ОСОБА_36 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , дослідивши дані, які характеризують особу обвинувачених та матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали покази надані в суді першої інстанції, зауваживши на те, що пройшов тривалий проміжок часу.

Вина обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, повністю доведена дослідженими та перевіреними судом доказами, які є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження:

Показаннями свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, в тому числі зазначила, що в середині березня 2013 року познайомилась з ОСОБА_37 , номер телефону дав знайомий. Вона подзвонила ОСОБА_38 , яка пояснила, що її робота буде заключатись в наданні сексуальних послуг, ця пропозиція їй підійшла. Зазначила, що ОСОБА_38 була диспетчером, приймала замовлення від клієнтів, які бажали отримати сексуальні послуги, там ще був ОСОБА_39 , він виконував роль охоронця, з ним познайомилась сама. Вона зрозуміла, що ОСОБА_39 головний, так як він часто говорив, що якщо не будуть виконувати його вказівки, то буде погано, ОСОБА_40 теж інколи погрожувала ОСОБА_39 . Пояснила, що пропрацювала повією близько місяця, була на орендованій квартирі постійно. Потім ОСОБА_40 почала її бити, конфлікти почались з приводу вживання ОСОБА_39 і ОСОБА_40 наркотиків. ОСОБА_40 била її двічі, після другого побиття вона потрапила до лікарні, де пробула близько півтора місяця. Вказала, що до клієнтів їздили на таксі, гроші віддавали ОСОБА_39 . ……Пояснила, що візитки із зазначенням номеру телефона для виклику повій давала ОСОБА_40 , їх залишали у саунах. Пояснила, що вона також повідомляла ОСОБА_40 , що їй 17 років, вона сказала принести копію паспорту, для того якщо будуть проблеми з міліцією. Зазначила, що після побиття ОСОБА_40 лежала у лікарні у м.Одеса. Ствердила, що добровільно погодилась на вимоги ОСОБА_40 і ОСОБА_39 , так як були потрібні гроші.

Показаннями свідка ОСОБА_41 , наданими у суді першої інстанції, яка пояснила, що її познайомила подруга ОСОБА_42 в кінці осені 2012 року з ОСОБА_43 на своїй квартирі, на Балашівці та повідомила, що це заступник Діми на прізвисько « ОСОБА_44 », який хоче організувати фірму з надання сексуальних послуг. Оксана сказала, що ОСОБА_45 «сидить» у тюрмі, тому вона звела її з ОСОБА_46 . Вона після знайомства з ОСОБА_47 , з ним обговорила всі деталі роботи, місце де потрібно було перебувати, а також те, що послуги повинні надаватись по виїзду. Вартість сексуальних послуг складала 350 грн. за годину, згідно домовленості вона повинна була бути на квартирі з 21 до 5 години, на квартирі також був водій ОСОБА_48 з ним їздив ОСОБА_46 , вони доставляли її до клієнта. Гроші за роботу вона віддавала ОСОБА_46 або ОСОБА_49 зразу по приїзду, від клієнта її також забирали вони. Спочатку з ними працювала і ОСОБА_38 , і повія ОСОБА_50 . Зі слів ОСОБА_42 їй стало відомо, що ОСОБА_45 запропонував ОСОБА_51 приймати замовлення від клієнтів. Після того як пішла від ОСОБА_38 , десь через 2 місяці приїздили працівники міліції. У міліції їй показували фотографії ОСОБА_38 , ОСОБА_52 , ОСОБА_46 і ОСОБА_39 . Вона заяву на зазначених осіб до міліції не писала, претензій до них не має. Пояснила, що із зароблених 350 грн. отримувала 100 грн., інші кошти залишались у Врублевського, він видавав дівчатам зарплату. На час коли ОСОБА_46 не було його функції виконував ОСОБА_39 . Також зазначила, що чула від ОСОБА_53 , що її побив ОСОБА_45 про це говорила і ОСОБА_42 . Вказала, що неодноразово ОСОБА_45 до неї дзвонив, цікавився як справи. Коли вони були на ОСОБА_54 , то ОСОБА_38 працювала разом з ними, вона ними не керувала. Зазначила, що ОСОБА_39 виконував і роль охоронця.

Показаннями свідка ОСОБА_20 , наданими у суді першої інстанції, яка пояснила, що з ОСОБА_55 та ОСОБА_38 її познайомила ОСОБА_50 , це було 14 лютого чи 08 березня 2013 року,……. яка запропонувала надавати сексуальні послуги на що вона погодилась. … плата за одну годину сексуальних послуг складала 350 грн., із цих грошей їй давали 100 грн., решту коштів віддавала ОСОБА_38 або ОСОБА_55 , гроші, а саме 100 грн. платила ОСОБА_38 або ОСОБА_55 . Про прізвища ОСОБА_56 та ОСОБА_57 чула від ОСОБА_38 чи ОСОБА_55 . …. Вказала, що ОСОБА_55 та ОСОБА_38 були з ними вночі на квартирі, на телефонних дзвінках була постійно ОСОБА_38 , а ОСОБА_55 слідкував за дівчатами, якщо хтось був не задоволений то ОСОБА_55 наказував та забороняв виходити гуляти. Також вказала, що якщо хтось із дівчат приходив п`яною то ОСОБА_38 їх била, якщо клієнт був чимось не задоволений то ОСОБА_38 і ОСОБА_55 не видавали зароблені гроші. Скориставшись тим, що ОСОБА_38 і ОСОБА_55 спали, разом з дівчатами від них втекла, пізніше звернулись у міліцію. Після звернення до міліції ОСОБА_55 і ОСОБА_38 дзвонили та погрожували, що вб`ють. Заяву у міліції писала сама, ствердила, що бачила як ОСОБА_38 била ОСОБА_58 і ОСОБА_42 , бувало, що ОСОБА_55 їздив з дівчатами та забирав гроші.

Показаннями свідка ОСОБА_19 , наданими у суді першої інстанції, яка пояснила, що знає ОСОБА_38 , син ОСОБА_38 вчився у школі з її донькою, вона з ОСОБА_38 дружила, ОСОБА_38 запропонувала зайнятись проституцією, це було у 2013 році. Також ОСОБА_38 сказала, що необхідно зняти квартиру, це було взимку, пояснила, що є сутенер ОСОБА_45 «Хохол», пізніше узнала, що його прізвище ОСОБА_57 , він був як самий старший. …. Ствердила, що ОСОБА_57 з ними розмовляв, та говорив, що вартість сексуальних послуг складає 350 грн., з яких їй та іншим повіям платили по 100 грн. Дівчата виїжджали за викликом клієнта, виклики приймала спочатку ОСОБА_59 , а потім ОСОБА_38 . На виклик їхали всі, а потім клієнт за місцем його знаходження вибирав собі дівчину. Після роботи повія поверталась та віддавала всі гроші ОСОБА_55 , через добу він видавав зароблене у розмірі 100грн. за годину…..Потім знімали квартиру на ОСОБА_60 , туди прийшло ще дві дівчини ОСОБА_61 і ОСОБА_62 . Всього було п`ятеро дівчат, які проживали на ОСОБА_60 і виїжджали на виклики для надання сексуальних послуг. ….. Ствердила, що за весь період заняття проституцією Врублевського бачила двічі. Врублевський розмовляв з усіма дівчатами та говорив про вартість послуг, тарифи мінялись, якщо клієнт приїжджав на квартиру до них, в такому випадку вартість сексуальних послуг була 400 грн. за годину, з них 100 грн. належали повії. Вказала, що від ОСОБА_47 особисто не чула, що він прикривав бізнес. Всі разом ОСОБА_57 , ОСОБА_47 , ОСОБА_55 , ОСОБА_38 і дівчата повії не збирались, гроші між собою не ділили. Пояснила, що гроші передавали тільки ОСОБА_55 , а коли були на Балашівці то ОСОБА_63 . Вказала, що ОСОБА_38 і ОСОБА_55 говорили, що гроші отримані від дівчат повій ділили між собою ОСОБА_57 , ОСОБА_47 , ОСОБА_55 і вона. Скільки припадало ОСОБА_55 , ОСОБА_47 і ОСОБА_57 їй не відомо. Також їй не говорили чим займались ОСОБА_55 , ОСОБА_57 і ОСОБА_47 . ОСОБА_55 і ОСОБА_38 в основному постійно були з дівчатами - повіями. Зазначила, що по оголошеннях всі повії шукали квартири, скидались по 50 грн., інколи приймала в цьому участь і ОСОБА_38 . Зазначила, що перестала надавати сексуальні послуги весною 2013 року, оскільки їй набридло надавати такі послуги і вона разом з ОСОБА_64 і ОСОБА_62 втекли з адреси по АДРЕСА_8 . Пояснила, що бувало також таке, що ОСОБА_38 і ОСОБА_39 піднімали руки на дівчат, штрафували. Також пояснила, з квартири без дозволу ОСОБА_55 і ОСОБА_38 не мали права виходити. Вказала, що втеча відбулась коли ОСОБА_55 не було, а ОСОБА_38 була у ванній. Втрьох на ОСОБА_65 зняли квартиру, але проституцією вже не займались, потім роз`їхались по домівках. Пояснила, що за ніч надходило приблизно до семи викликів. Гордєєва повіям говорила, що Врублевський є працівником міліції і йому за прикриття бізнесу потрібно давати 4 тис. грн. в місяць. Зазначила, що їй особисто декілька разів дзвонив ОСОБА_57 на мобільний телефон щоб вона йому надавала сексуальні послуги. Коли дзвонив ОСОБА_57 то він інколи цікавився чи є клієнти, дзвонив вдень, говорив, щоб вона йому доповідала, що відбувається. Коли приїжджав ОСОБА_57 то був ОСОБА_55 , ОСОБА_38 і ОСОБА_66 . Зазначила, що її ніхто не примушував займатись проституцією, вона цим займалась добровільно.

Показаннями свідка ОСОБА_18 , наданими у суді першої інстанції, яка пояснила, що працювала повією у ОСОБА_67 , ОСОБА_68 і у ОСОБА_38 у 2013 році разом з ОСОБА_69 і ОСОБА_70 . Спочатку квартиру знімала ОСОБА_38 по вул. Комарова, вона заплатила за квартиру один раз, за добу, потім разом з дівчатами самі розраховувались за квартири, гроші платили власниці, це було приблизно у січні-лютому місяці. Пояснила, що з ОСОБА_38 її познайомила сестра, пізніше узнала, що ОСОБА_38 займалась проституцією. Їй запропонувала займатись проституцією ОСОБА_38 , вона на це погодилась. ОСОБА_38 і ОСОБА_39 їй пояснили, що вона повинна брати 350 грн. за годину надання сексуальних послуг. Всю зароблену суму вона віддавала ОСОБА_55 , він кожен ранок надавав гроші із розрахунку 100 грн. за годину. Виклик приймала ОСОБА_38 , потім викликалось таксі і повія виїжджала за адресою. Також пояснила, що повії надавали сексуальні послуги за місцем свого проживання, але плата була уже 400 грн. за годину. Пояснила, що знімали квартири по ОСОБА_71 , ОСОБА_72 та на Шкільному мікрорайоні. Приблизно 2-3 дні проживали у ОСОБА_38 по вул. Г. Сталінграда. Гордєєва приймала телефонні дзвінки, а ОСОБА_55 був ніби охоронцем і видавав їм гроші. Від ОСОБА_38 і ОСОБА_55 дізналась про ОСОБА_57 , вони сказали, що ОСОБА_57 старший. Також узнала про ОСОБА_47 , що він міліціонер, який прикривав їхню роботу, за це йому потрібно було платити 4 тис. грн. в місяць. Від ОСОБА_38 і ОСОБА_55 дізналась, що ОСОБА_57 відбуває покарання, за весь час він приходив у квартири, які вони знімали три чи чотири рази, це було за адресою по АДРЕСА_4 , він приходив протягом дня, був недовго десь годину, потім йшов. Врублевський приходив частіше, так же як і ОСОБА_57 поговорив, випивав каву і йшов. Коли знімали квартиру по вул. Леніна, разом з ОСОБА_70 і ОСОБА_69 вирішили втекти. Ствердила, що всі мали можливість виходити у місто, але постійно доповідали ОСОБА_38 та ОСОБА_55 де перебувають. Вона вперше побачила ОСОБА_57 по вул. Комарова це було зимою. Пояснила, що їй ОСОБА_38 і ОСОБА_55 говорили, що ОСОБА_57 головний, але що саме входить в його обов`язки вона не знала, він коли приходив то запитував як справи. Зазначила, що з ОСОБА_47 в основному спілкувались ОСОБА_38 і ОСОБА_55 , але про що вони говорили не знає. Їй також відомо, що про надання сексуальних послуг було оголошення в інтернеті, у них також були візитки на яких був напис «Досуг», які вони всім роздавали. Пояснила, що ОСОБА_57 приходив на квартири приблизно в обідній час, але яким чином його відпускали з місця позбавлення волі вона не цікавилась. Про те, що ОСОБА_57 головний вона узнала від ОСОБА_38 і ОСОБА_55 . Ствердила, що не бачила щоб ОСОБА_57 давали якісь гроші. Вона з ОСОБА_55 познайомилась на початку зими 2013 року, їй сестра розповідала, що у ОСОБА_38 працюють дівчата, які є повіями. Вказала, що міняли квартири бо так говорила ОСОБА_38 і ОСОБА_55 , ОСОБА_38 за виклики отримувала по 20 грн. Після того, як разом з дівчатами пішли з квартири по АДРЕСА_8 , їй дзвонила ОСОБА_38 та погрожувала, говорила, що за те, що їх «кинули», коли вийде ОСОБА_57 буде погано. Гордєєва говорила, що прозвисько ОСОБА_57 «Хохол», що він катує і вбиває. Після цього вона вирішила звернутись у міліцію, бо їй було страшно. Зазначила, що оголошення в Інтернеті про надання сексуальних послуг було викладено з ноутбука ОСОБА_55 , про це хтось із дівчат говорив. Також пояснила, що для повій існували штрафні санкції, про них говорила ОСОБА_38 і ОСОБА_55 , вони говорили, що ці штрафи придумав ОСОБА_57 , це були штрафи за невчасне повернення та повернення у нетверезому стані. Про те, що ОСОБА_57 буде наказувати дізналась від ОСОБА_38 ще під час роботи повією. Коли відбулась втеча на її адресу поступали погрози від ОСОБА_38 , про те що ОСОБА_57 особисто буде розбиратися з ними.

Показаннями свідка ОСОБА_73 , наданими у суді першої інстанції, яка пояснила, що працювала дівчиною по виклику у ОСОБА_55 і ОСОБА_38 . На той час повії проживали на квартирі по вул. 50 років Жовтня. ОСОБА_55 приїжджав за грішми, його бачила один раз. Замовлення від клієнтів приймала ОСОБА_38 . Крім неї були ще й інші дівчата, від клієнта отримувала 350 грн., гроші передавала ОСОБА_40 , собі залишала 100 грн. Знаходилась тільки по одній адресі, у них була декілька днів, ОСОБА_47 і ОСОБА_57 не бачила, вони на квартиру не приїздили. Вказала, що ОСОБА_38 не була постійно у квартирі. Ствердила, що проституцією займалась добровільно, не бачила, щоб когось били.

Показаннями свідка ОСОБА_22 , наданими у суді першої інстанції, яка пояснила, що з ОСОБА_74 знайома давно, ОСОБА_57 , ОСОБА_55 і ОСОБА_47 теж знає. Вказала, що у 2013 році зимою приїхала до ОСОБА_75 від неї узнала, що вона надає сексуальні послуги. Вона теж захотіла займатись проституцією, про що повідомила ОСОБА_40 . Для цього знімали квартиру по вул. Комарова, коли приїхала до Кіровограда, то квартира уже була орендована. Разом з ОСОБА_38 надавали сексуальні послуги ОСОБА_50 і ОСОБА_76 . На квартирі був телефон, клієнти дзвонили і вони на виклик виїжджали на таксі для надання сексуальних послуг у сауни. Послуга коштувала 350 грн. за годину, цю суму вони віддавали ОСОБА_40 і ОСОБА_77 , який був ще і охоронцем, із 350 грн. вона отримувала 100 грн., решта грошей залишалась у ОСОБА_39 . Потім переїхали на іншу квартиру по вул. Садовій, займалась наданням послуг періодично, це тривало приблизно три місяці. Пояснила, що ОСОБА_78 приходив на адресу по вул. Комарова, завіряв у тому щоб не боялись працювати, також дзвонив, розмовляв з ОСОБА_39 . Дівчата знали, що він є сутенером. Зазначила, що коли бувала у ОСОБА_38 за місцем її проживання туди приходив ОСОБА_47 , він розмовляв з ОСОБА_39 , із їхніх розмов вона зрозуміла, що він приходив за грішми, які були зароблені від надання сексуальних послуг. Знала, що Врублевський є міліціонером, чула це від дівчат. Зазначила, що Врублевський ніяких вказівок дівчатам не давав розмовляв тільки з ОСОБА_39 . Із їхньої поведінки вона зрозуміла, що ОСОБА_45 і Врублевський є головними у цій організації. Вказала, що їй було відомо, що ОСОБА_57 на той час відбував покарання. Пояснила, що на виклики їздили на таксі розраховувались із грошей, які давав клієнт. Також вказала, що ОСОБА_57 приходив на адресу по вул. Комарова один раз, він розмовляв в основному з ОСОБА_79 . Пояснила, що ОСОБА_38 спочатку займалась проституцією, а пізніше тільки відповідала на дзвінки. Бачила, як один раз, у 2013 році, ОСОБА_76 біля готелю «Турист» передавала пакет ОСОБА_57 , ОСОБА_47 вона бачила більше трьох разів. Із зароблених грошей по 100 грн. за виклик їй давав ОСОБА_55 . Із розмов між ОСОБА_47 , ОСОБА_55 і ОСОБА_57 зрозуміла, що гроші ОСОБА_57 передавав Врублевський візитки із номером телефону по якому дзвонили клієнти робив Врублевський,він в Інтернеті давав також рекламу. В день затримання приїхала із сауни додому до ОСОБА_38 , туди привезла зароблені кошти, яку суму не пам`ятає, зайшовши у квартиру гроші положила на тумбочку, це бачили ОСОБА_55 і ОСОБА_38 , потім прибули працівники міліції.

Показаннями свідка ОСОБА_31 , наданими у суді першої інстанції, який пояснив, що весною 2013 року перебував у сауні по АДРЕСА_9 . При вході в сауну були адміністратори він їх попросив викликати дівчат-повій. Через деякий час прибули троє дівчат, він заплатив за послуги повії 300 грн.

Показаннями свідка ОСОБА_80 , наданими у суді першої інстанції, яка пояснила, що приблизно два чи півтора роки тому працювала у власника сауни по АДРЕСА_10 . Здається весною до сауни прибули працівники міліції, які проводили обшук у сауні, вилучили гроші якими розраховувався клієнт за сауну це було 200 грн. Один із працівників міліції став переглядати візитки, які лежали на вікні у коробці у кабінеті персоналу, де знайшов якусь візитку, яку не показував, зазначивши, що це саме те, що їм потрібно. Гроші 200 грн. були вилучені з каси у присутності господаря.

Показаннями свідка ОСОБА_81 , наданими у суді першої інстанції, яка пояснила, що у 2013 році вона працювала банщицею у сауні по АДРЕСА_10 . У 2013 році, здається весною, у сауну прибули працівники міліції, де знайшли на вікні візитку, на візитці була зображена полуниця, що це була за візитка не пам`ятає, кому належала візитка їй не відомо.

Показаннями свідка ОСОБА_82 , наданими у суді першої інстанції, який пояснив, що 21.05.2013 року разом із ОСОБА_83 вирішили поїхати в сауну по АДРЕСА_11 , до сауни їхали на таксі, по дорозі розмовляли з таксистом і він дав номер телефону по якому можна було викликати дівчат-повій. Коли були у сауні ОСОБА_83 подзвонив по номеру та замовив дівчину, вартість послуги була 350 грн. за годину. Через деякий час приїхала дівчина, ОСОБА_83 дав їй гроші за одну годину. Вона вийшла з цими грішми, потім повернулась. Коли ця дівчина збиралась йти у сауну зайшли працівники міліції.

Показаннями свідка ОСОБА_84 , наданими у суді першої інстанції, яка пояснила, що працює в оздоровчому комплексі за адресою Червоногвардійська 23 «Д» адміністратором. Взимку 2013 року до оздоровчого комплексу завезли візитки з наданням послуг масажу, де був зазначений номер телефону. Зазначила, що ці візитки викинула, залишила тільки одну картку, яка лежала на підвіконні.

Показаннями свідка ОСОБА_85 , наданими у суді першої інстанції, який пояснив, що в період з січня по червень 2013 року працював старшим оперативним працівником ВК №6. У цей період ОСОБА_86 відбував покарання в колонії, а саме на дільниці соціальної реабілітації. Козловський постійно знаходився вночі на дільниці, а в денний час працював на об`єктах м. Кіровограда. За своїм родом служби він здійснював перевірку засуджених на цій дільниці і контролював періодично іх вихід на роботу. До місця роботи засуджених супроводжував працівник колонії. Під час виконання робіт на об`єктах засуджені не мають права відлучатись. Будь-яке відлучення з колонії не можливе, йому таких фактів не відомо, також не відомо щоб ОСОБА_57 керував діями якоїсь групи, інформацією про вилучення у ОСОБА_57 мобільного телефону також не володіє.

Показаннями свідка ОСОБА_87 , наданими у суді першої інстанції, який пояснив, що у період з січня по червень 2013 року працював молодшим інспектором дільниці соціальної реабілітації ВК №6, знає ОСОБА_57 як засудженого, який перебував на дільниці соціальної реабілітації. Пояснив, що ОСОБА_57 працював на роботі в Управлінні пенітенціарної служби по Кіровоградській області, з колонії його супроводжувала оперативна група до місця роботи. Чи перебував засуджений ОСОБА_57 під наглядом під час виконання робіт йому не відомо, чи ОСОБА_57 дозволялось залишати колонію теж не відомо. У період його служби ОСОБА_57 самовільно колонію не залишав, таке не можливо щоб засуджений залишав самовільно колонію. За період перебування ОСОБА_57 на ДСР, під час його служби, мобільних телефонів у нього не вилучалось. Ствердив, що самовільне залишення робочого місця є грубим порушенням, перебуваючи у ВК №6 під його наглядом ОСОБА_57 не міг займатися злочинною діяльністю.

Показаннями свідка ОСОБА_88 , наданими у суді першої інстанції, який пояснив, що знає ОСОБА_57 як особу , яка відбувала покарання. У період з січня по травень 2013 року він працював начальником ДСР, а з травня виконував обов`язки начальника відділу нагляду та безпеки. Зазначив, що йому не відомо про факти порушень режиму з боку ОСОБА_57 , він виконував будівельні роботи в Управлінні, ці роботи проводились Козловським під наглядом працівників Управління. На роботу ОСОБА_57 в Управління доставляли працівники установи за письмовою рознарядкою. При доставці засудженого на роботу в цій рознорядці робилась відмітка працівником ОСОБА_89 , ця рознарядка поверталось в дільницю. В рознарядці є графа час прибуття і час повернення засудженого з роботи. Пояснив, що йому не відомо щоб ОСОБА_57 надавався дозвіл на залишення колонії.

Показаннями свідка ОСОБА_90 , наданими у суді першої інстанції, який пояснив, що станом на 2012 та 2013 роки працював в Управлінні пенітенціарної служби. У цей період ОСОБА_57 у супроводі працівника ВК № 6 доставляли на роботу до Управління. Коли його доставляли він його приймав від працівників колонії. ОСОБА_57 доставлявся з особовою карткою, ця картка залишалась у чергового Управління. Коли ОСОБА_57 забирали з Управління, після виконання робіт, картка видавалась працівникові колонії. Пояснив, що коли ОСОБА_57 виконував роботи, він перебував постійно під наглядом працівників Управління. Якби засуджений ОСОБА_57 без дозволу вийшов у місто, то це вважалось би як втеча. ОСОБА_57 працював на роботах в Управлінні приблизно з 8 год. до 17 год. У вечірній і нічний час ОСОБА_57 в Управлінні не працював. У період з січня по червень 2013 року йому не відомо щоб ОСОБА_57 покидав робоче місце. Вказав, що роботи виконувались під наглядом, який здійснювався періодично працівником чергової частини, тобто цей нагляд не був постійним. На території Управління засуджені пересувались вільно, йому нічого не відомо, чи ОСОБА_57 покидав територію Управління. Приблизно через 20-30 хв. працівник чергової частини, виходив і перевіряв наявність засудженого на робочому місці. На роботи до Управління залучались засуджені, які характеризувались позитивно та не мали порушень режиму.

Показаннями свідка ОСОБА_91 , наданими у суді першої інстанції, яка пояснила, що Врублевський, це її колишній чоловік. На період 2013 року перебувала з ним у шлюбі, коли проживали разом, не знала, що чоловік займається сутенерством. Пояснила, що при обшуку квартири було вилучено ноутбуки, які належать їй та сестрі, також було вилучено насіння коноплі, яке належало матері, вона робила з нього настої.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , наданими у суді першої інстанції, яка пояснила, що ОСОБА_92 є її сином. На період 2013 року проживала із сім`єю сина. 19 червня 2013 року проводився обшук квартири, при обшуку сказали, що син займався сутенерством, вона була присутня при обшуку, серед працівників міліції був слідчий ОСОБА_93 , чула його розмову по телефону, він комусь дзвонив, та запитував, що робити, оскільки нічого не знайшли. У процесі обшуку у її спальні знайшли невелику картонну коробку з насінням, що це було за насіння не пам`ятає, купила його десь 5 років тому на Критому ринку для виготовлення примочок для сина, оскільки у нього захворювання суглобу. Також було вилучено три комп`ютера. Зазначила, що їй не відомо чи син займався сутенерством, але займатись цим він не міг, оскільки хворіє, 2-3 місяці, лежить у лікарні. Ствердила, що в будинку ніколи не було ОСОБА_57 , ОСОБА_55 , ОСОБА_38 , їх взагалі не знає. Зазначила, що насіння було вилучено у її кімнаті, квартира належить ії та чоловіку. Із ноутбуків один належить їй, інший донці, яка приїхала за день до цього.

Показаннями свідка ОСОБА_32 , наданими у суді першої інстанції, який пояснив, що допитувався слідчим з приводу відпочинку з дівчатами влітку 2013 року у сауні. Пояснив, що йому з товаришем дали номер телефону по якому можна було викликати дівчат-повій, номер був на візитці, після дзвінка трубку підняла дівчина, яка повідомила, що вартість послуги приблизно 300 грн. Коли дівчина надали сексуальні послуги, прибули працівники міліції і повідомили, що проходить перевірка.

Показаннями свідка ОСОБА_33 , наданими у суді першої інстанції, який пояснив, що у таксиста отримав номер телефону за яким можна було замовити інтимні послуги. Знаходився у сауні туди викликав дівчину, сексуальні послуги коштували 350 грн., це було десь влітку 2013 року.

Показаннями свідка ОСОБА_30 , наданими у суді першої інстанції, який пояснив, що в інтернеті побачив оголошення, що можна замовити дівчину для досугу, це було влітку 2013 року. По номеру замовив дівчину, послуга була платна, але скільки коштувала, точно не пам`ятає. Замовлення було на годину, ім`я дівчини не пам`ятає.

Показаннями свідка ОСОБА_94 , наданими у суді першої інстанції, який пояснив, що в інтернеті знайшов адресу про надання інтимних послуг, це було зимою чи весною 2013 року. За телефоном вказаним у рекламі зателефонував і замовив дівчину, вартість послуги була 350 грн. за годину. Дівчина приїхала за адресою, яку він вказав, гроші віддавав цій дівчині, вона поїхала від нього на таксі.

Показаннями свідка ОСОБА_27 , наданими у суді першої інстанції, який пояснив, що відпочивав у сауні з дівчатами, це було приблизно літом 2013 року, сауна була у центрі, номер телефону по якому можна було викликати дівчат дав таксист. У сауну приїхало двоє дівчат, за послуги сплатив 300-350 грн. за годину.

Показаннями свідка ОСОБА_95 , наданими у суді першої інстанції, який пояснив, що надає послуги Інтернет у місті, був запрошений до міліції з приводу клієнта, який мав доступ до Інтернета, через послугу яку він надавав. Прізвища особи назвали у міліції, ця особа дійсно була користувачем.

Показаннями свідка ОСОБА_96 , наданими у суді першої інстанції, який пояснив, у період з кінця 2012 року користувався інтимними послугами. В інтернеті дізнався номер телефону за яким викликав дівчину, послуги коштували приблизно 350 грн. за годину. На телефонний дзвінок відповідала жінка, на адресу приїхала одна дівчина з нею він і розрахувався, не бачив, хто дівчину привозив і забирав.

Показаннями свідка ОСОБА_97 , наданими у суді першої інстанції, яка пояснила, що побачила ОСОБА_55 і ОСОБА_38 під час обшуку по АДРЕСА_12 . Вона тоді була понятою з нею була ще одна понята, слідчий, експерт і оперативна група. У квартирі була ОСОБА_38 та ОСОБА_55 , слідчий зачитав Ухвалу та запропонував видати заборонені предмети, мобільні телефони, сім - карти і гроші, все знімалось на відео. Гордєєва сказала, що в неї тільки її мобільний телефон і телефон співмешканця ОСОБА_39 . При обшуку було виявлено ще декілька мобільних телефонів, сім - картки різних операторів, обрізану пластикову пляшку і обрізані пластикові трубки. Гордєєва сказала, що обрізана пляшка для наркотичного засобу коноплі, а обрізаними паличками грались діти. Також було вилучено з кишені ОСОБА_39 гроші, з сумки ОСОБА_42 також було вилучено гроші. Після цього світили на руки ОСОБА_55 , ОСОБА_38 і ОСОБА_42 , у них на руках були сліди. ОСОБА_42 це була повія, яка зайшла у квартиру до ОСОБА_38 і ОСОБА_55 . Вона приїхала до будинку по АДРЕСА_12 на таксі. В цей час вона разом з іншою понятою і працівниками міліції знаходилась у машині і за цим спостерігала.

Показаннями свідка ОСОБА_98 , наданими у суді першої інстанції, яка пояснила, що її допитували працівники міліції з приводу перебування ОСОБА_99 у бані влітку 2013 року. Пояснила, що дівчат викликав ОСОБА_99 по телефону, також особисто з ними розраховувався.

Показаннями свідка ОСОБА_100 , наданими у суді першої інстанції, яка пояснила, що 05.06.2013 року їй запропонували бути понятою при обшуку квартири сутенера. Після цього разом ще з одною понятою, на автомобілі, з працівниками міліції поїхали за адресою Г. Сталінграду здається будинок 3. Прибувши до місця всі знаходились біля будинку у автомобілі, чекали поки прийде дівчина, яка їхала з поміченими грішми. Коли дівчина під`їхала на таксі і зайшла в під`їзд за нею пішли працівники міліції, потім вони всі разом піднялись на п`ятий поверх. Коли зайшли у квартиру там були господарка ОСОБА_40 , двоє неповнолітніх дітей, ОСОБА_39 співмешканець та дівчина, яка приїхала на таксі, їм була зачитана постанова суду на обшук квартири, також було запропоновано видати мобільні телефони та візитки, ОСОБА_40 відповіла, що крім її телефону і співмешканця інших телефонів не має. При обшуку було вилучено три телефони, а також сім картки. Також були вилучені гроші у ОСОБА_39 приблизно 200 грн., гроші у ОСОБА_42 , яка приїхала на таксі, вона дістала ці гроші з сумки, сказала, що частину витратила на таксі. Все було упаковано, також просвічувались руки у ОСОБА_39 , ОСОБА_42 та господарки, у них були сліди на руках. Під час обшуку все записувалось.

Показаннями свідка ОСОБА_101 , наданими у суді першої інстанції, який пояснив, що брав участь у вилученні грошей і підготовці речових доказів для передачі, також проводив обробку грошей спеціальними засобами від яких на руках залишались сліди. У 2013 році до відділу звернулись оперативні працівники відділу по боротьбі з торгівлею людьми, це було звернення з тим щоб провести обробку грошей. У відділі по боротьбі з торгівлею людей йому, як спеціалісту, у присутності понятих були передані гроші для їх хімічної обробки. Після цього він гроші передав працівникам відділу. Був присутнім у сауні, де були вилучені гроші, ці гроші були оглянуті при понятих, на грошах було світіння. Після вилучення грошей, оперативні працівники повідомили про необхідність їхати на квартиру, де можливо була особа, яка розрахувалась міченими грішми. Потім поїхали в район вулиці Яновського, де проходив огляд квартири працівниками міліції. Під час огляду були присутні ОСОБА_38 і ОСОБА_55 . У цих осіб на руках було виявлено світіння. Пояснив, що у сауні була вилучена частина купюр, він не бачив у кого гроші вилучались у квартирі. Вказав, що краска якою оброблялись купюри не передається з рук на руки. На руках ОСОБА_55 і ОСОБА_38 було світіння у необхідній кількості, його було достатньо видно.

Показаннями свідка ОСОБА_102 , наданими у суді першої інстанції, який пояснив, що у червні 2013 року знаходився у автомобілі навпроти сауни, це був день, йому запропонували працівники міліції бути свідком. Після цього з вулиці Дзержинського поїхали до сауни де мали чекати хлопця, який мав розрахуватись міченими купюрами за послуги повії. Цього хлопця бачив у міліції, гроші йому вручали у міліції. Біля сауни чекали на цього хлопця потім пішли на обшук сауни, де були знайдені візитні картки «Досуг». Потім поїхали на квартиру, але він до неї не заходив.

Крім вищенаведеного, вина обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтверджується належними та допустимими письмовими доказами: протоколом про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 05.06.2013 року з участю ОСОБА_35 ( т.1 а.п. 52-53); протоколом огляду ідентифікації (помічення) та вручення грошових коштів ОСОБА_35 (т.1 а.п. 56-62); протоколом обшуку домоволодіння від 05.06.2013 року по АДРЕСА_10 під час якого було вилучено візитні картки та грошові кошти (т.1 а.п.68-70); протоколом огляду предмету від 21.06.2013 року, під час якого оглянуто дві візитні картки, що були вилучені під час обшуку домоволодіння по АДРЕСА_10 (т.1а.п.71-72); протоколом обшуку від 05.06.2013 року квартири ОСОБА_13 , по АДРЕСА_13 під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон, грошові кошти та пластикову пляшку (т.1 а.п.76-78); протоколом освідування особи від 05.06.2013 року, яким встановлено, що на тілі та на руках ОСОБА_13 , виявлені сліди, які при освітленні ультрафіолетового променя світяться синім кольором (т.1 а.п.81-82); протоколом освідування особи від 05.06.2013 року, яким встановлено, що на тілі та на руках ОСОБА_9 , виявленні сліди, які при освітленні ультрафіолетового променя світяться синім кольором (т.1 а.п.84-86); протоколом освідування особи від 05.06.2013 року, яким встановлено, що на тілі та на руках ОСОБА_22 , виявлені сліди, які при освітленні ультрафіолетового променя світяться синім кольором (т.1 а.п.87-88); протоколом огляду від 04.09.2013 року, під час якого оглядались грошові кошти (т.1 а.п.94-97); протоколом обшуку від 19.06.2013 року квартири ОСОБА_8 , по АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено три ноутбуки, та поліетиленовий пакет з насінням (т.1 а.п.125-127); протоколом огляду предметів вилучених під час обшуку за адресою АДРЕСА_2 від 20.06.2013 року, з участю спеціаліста ОСОБА_103 (т.1 а.п.128-142); протоколом огляду предметів вилучених за адресою АДРЕСА_2 від 19.06.2013 року, а саме блокнота, коробки від телефона та паспорта (т.1 а.п.143-146); протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.05.2013 р. згідно яких свідок ОСОБА_18 впізнала ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 (т. 2 а.п. 5-7, 9-11, 13-15, 17-19); протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.05.2013 р. згідно яких свідок ОСОБА_19 впізнала ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 (т. 2 а.п.25-27, 29-31, 33-35); протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.05.2013 р. згідно яких свідок ОСОБА_20 впізнала ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 (т. 2 а.п. 41-43, 45-47, 49-51); протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.05.2013 р. згідно яких свідок ОСОБА_21 впізнала ОСОБА_13 та ОСОБА_24 (т. 2 а.п. 59-61, 63-65); протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.06.2013 р. згідно яких свідок ОСОБА_41 впізнала ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 (т.2 а.п.123-125, 127-129, 131-133, 135-137); протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.06.2013 р. згідно яких свідок ОСОБА_22 впізнала ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 (т.2 а.п.141-143, 145-147, 149-151, 153-155); протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.07.2013 р. згідно яких свідок ОСОБА_27 впізнав ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , як осіб, які надавали сексуальні послуги (т.3 а.п.15-17, 19-21); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.07.2013 р. згідно якого свідок ОСОБА_29 впізнав ОСОБА_20 , як особу, яка надавала сексуальні послуги (т.3 а.п.27-29); протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.07.2013 р. згідно якого свідок ОСОБА_31 впізнав ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , як осіб, які надавали сексуальні послуги (т.3 а.п.46-48, 50-52); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.09.2013 р. згідно якого свідок ОСОБА_26 впізнав ОСОБА_18 , як особу, яка надавала сексуальні послуги (т.3 а.п.68-70); протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.09.2013 р. згідно якого свідок ОСОБА_28 впізнав ОСОБА_18 і ОСОБА_20 , як осіб, які надавали сексуальні послуги (т. 3 а.п.74-76, 78-80); висновоком експерта №906 судово-хімічної експертизи грошей від 08.07.2013 р. (т.3 а.п.149-152); висновоком експерта №905 судово-технічної експертизи документів від 11.07.2012 р. (т.3 а.п.155-157); протоколом про результати оперативно-розшукового заходу, візуального спостереження за особою від 29.04.2013 р., а саме за ОСОБА_10 , згідно ухвали заступника голови апеляційного суду Кіровоградської області від 11.03.2013 р. (т.4 а.п.4-6); протоколом про результати проведення оперативно-розшукового заходу, що тимчасово обмежує конституційні права громадян, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, контроль за телефонними розмовами від 13.05.2013 р. за абонентським номером ОСОБА_9 , згідно ухвали заступника голови апеляційного суду Кіровоградської області від 11.03.2013 р. (т. 4 а.п.10); протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 23.04.2013 р. з мобільного телефону, яким користувався ОСОБА_10 , згідно ухвали заступника голови апеляційного суду Кіровоградської області від 22.02.2013 р. (т.4 а.п.36); протоколом про результати проведення оперативно-розшукового заходу, що тимчасово обмежує конституційні права громадян, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, контроль за телефонними розмовами від 23.04.2013 р. з абонентських номерів стільникового зв`язку, яким користувався ОСОБА_8 , згідно ухвали заступника голови апеляційного суду Кіровоградської області від 22.02.2013 р. (т.4 а.п.53); протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 23.04.2013 р. (т.4 а.п.65); протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії-зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, контроль за телефонними розмовами від 18.06.2013 року з мобільного телефону, яким користувався ОСОБА_10 , згідно ухвали заступника голови апеляційного суду Кіровоградської області від 30.04.2013 р. (т.5 а.п.2); протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії-зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, контроль за телефонними розмовами від 18.06.2013 року з мобільних терміналів, якими користувалась ОСОБА_13 , згідно ухвали заступника голови апеляційного суду Кіровоградської області від 30.04.2013 р. (т.5 а.п.20); протоколом про результати проведення оперативно-розшукового заходу, візуального спостереження за особою від 10.06.2013 року, а саме за ОСОБА_10 , згідно ухвали заступника голови апеляційного суду Кіровоградської області від 30.04.2013 р. (т.5 а.п.72-74); протоколом про результати проведення оперативно-розшукового заходу, візуального спостереження за особою ОСОБА_9 , згідно ухвали заступника голови апеляційного суду Кіровоградської області від 30.04.2013 р. (т.5 а.п.75-76); протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії-зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, контроль за телефонними розмовами від 18.06.2013 року з абонентського номеру, яким користувався ОСОБА_9 , згідно ухвали заступника голови апеляційного суду Кіровоградської області від 30.04.2013 р. (т.5 а.п.78); протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії-зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, контроль за телефонними розмовами від 04.07.2013 року з абонентського номеру, яким користувався ОСОБА_8 , згідно ухвали заступника голови апеляційного суду Кіровоградської області від 30.04.2013 р. (т.5 а.п.82); протоколом огляду предметів від 10.09.2013 року, а саме СД-R- дисків (т.5 а.п.89); речовими доказами а саме: СД-R дисками (т.4 а.п.7-8, 37, 54, 66, 67, 79, т.5 а.п.18, 70, 79, 81, 83, 88).

Частиною 1 статті 303 КК України, передбачено кримінальну відповідальність за втягнення особи в заняття проституцією або примушування її до зайняття проституцією з використанням обману, шантажу чи уразливого стану цієї особи, або із застосуванням чи погрозою застосування насильства, або сутенерство.

Відповідно до примітки ст. 303 КК України, під сутенерством у цій статті слід розуміти дії особи по забезпеченню заняття проституцією іншою особою.

Положеннями ч.3 ст.303 КК України, передбачено відповідальність за дії зазначені у частині першій чи другій цієї статті, вчинені організованою групою.

Відповідно до ч.3 ст.28 КК України злочин визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб( три або більше), які попередньо зорганізувалися у стійке обєднання для вчинення цього та іншого (інших) злочинів, обєднаним єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого усім учасникам групи.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини,вчинені стійкими злочинними обєднаннями» зазначається, що організована група, на відміну від групи з попередньою змовою, утворюється не одномоментно, а впродовж тривалого часу і з метою вчинення ряду злочинів або тільки одного, який потребує ретельної довготривалої підготовки.

Основною метою організатора такої групи (організації) є утворення стійкого об`єднання осіб для занняття злочинною діяльністю, забезпечення взаємозв`язку між діями всіх учасників останнього, упорядкування взаємодії його структурних частин. Організована група, на відміну від групи з попередньою змовою (без попередньої змови), утворюється не одноманентно, а впродовж тривалого часу.

Пленум Верховного Суду України визначився в оцінці природи організованої групи як такого злочинного обєднання, що утворюється з метою спільної злочинної діяльності. Під злочинною діяльністю організованої групи слід розуміти тривалу сумісну злочинну діяльність, пов`язану із вчиненням низки злочинів та з перспективою розвитку, що забезпечуються членами цього обєднання.

Основними моментами розвитку організованої групи є :

1)Формування наміру сумісної злочинної діяльності;

2)Розподіл ролей між членами обєднання, з виділенням ролі його керівника (організатора);

3)Запровадження практики планування злочинної діяльності;

4)Підпорядкування всіх членів обєднання єдиним правилам поведінки та вказівкам керівника;

5)Стабілізація персонального складу групи.

Організовану злочинну групу можна визнати як стійке об`єднання трьох і більше осіб, створене з метою вчинення злочинів, в якому всі його учасники, підпорядковуючись єдиним правилам поведінки та розпорядженням керівника, здійснюють у відносно незмінному його складі згіднго визначеного розподілу ролей за заздалегідь розробленим планом свою діяльність.

За визначенням вчинення злочину організованою групою як окремої (складної) форми співучасті (сумісної злочинної діяльності), що міститься у частині третій статті 28 КК, - «злочин визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке обєднання для вчинення цього та іншого (інших) злочинів, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягненнях цього плану, відомого всім учасникам групи».

Отже, у складі групи має бути не менше трьох осіб; група становить собою стійке злочинне об`єднання; творення вказаного об`єднання переслідує мету вчинення певної множини злочинів або одного злочину, який потребує довготривалої підготовки; злочинна діяльність групи має плановий характер; ця діяльність здійснюється з розподілом функцій учасників групи, виділення яких пов`язане із вчиненням запланованих групою діянь.

Колегія суддів приходить до висновку, про слушність твердження апеляційної скарги прокурора про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч.2 ст.303 КК України.

Суд першої інстанції становлюючи, що ОСОБА_10 , який відбував покарання у ВК №6 м.Кіровограда, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої) домовились про спільне вчинення сутенерства, пов`язаного з наданням сексуальних послуг необмеженому колу чоловіків за плату, з метою отримання прибутку. Згідно розподілу ролей, ОСОБА_10 виконував функції координатора злочинної групи, користуючись також і мобільним зв`язком ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , виконували частково функції охоронників, ОСОБА_9 ще і розподіляв кошти між повіями, ОСОБА_8 також займався виготовленням рекламних візиток. На ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої), згідно розподіленої ролі покладалась функцій підшукування осіб жіночої статі для забезпечення їм зайняття проституцією, а саме надання оплатних сексуальних послуг чоловікам, а також надання клієнтам інформації щодо вартості послуг та умови їх надання.
За результатами розгляду провадження суд першої інстанції дійшов висновку, що кваліфікуюча ознака злочину, як «організована група» не знайшла свого підтвердження, а тому є такою, що інкремінована надмірно. Судом першої інстанції визнано кваліфікуючу ознаку як «організована група» інкриміновано в обвинувачення безпідставно та перекваліфіковано дії обвинувачених з ч.3 ст.303 КК України на ч.2 ст.303 КК України, як вчинення сутенерства, тобто дії по забезпеченню заняття проституцією іншої особи, вчинені щодо кількох осіб, повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується.
Формулюючи обвинувачення стосовно ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої) за ст.303 КК України, суд першої інстанції зазначив у вироку обставини вчинення останніми цього злочину, роль кожного у ньому, які притаманні організованій групі, та фактично визнав ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої) винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.303 КК України, а засудив за законом, яким передбачена відповідальність за цей злочин, вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто за ч.2 ст.303 КК України.
Дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів дійшла висновку, що знайшло підтвердження кваліфікації дії ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч.3 ст.303 КК України, як вчинення сутенерства тобто дії по забезпеченню заняття проституцією іншої особи, вчинені щодо кількох осіб, повторно, організованою групою, та помилковим висновком суду першої інстанції щодо недоведеності інкримінованого злочину, та перекваліфікації дій обвинувачених на ч.2 ст.303 КК України.

Доводи обвинувачених про те, що свідки їх оговорили із-за тиску працівників міліції не знайшов свого підтвердженні під час розгляду справи районним судом, а тому колегія судді вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв їх за основу при ухвалені судового рішення.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_10 , що він неодноразово заявляв клопотання на обставини, які підлягають доказуванню посилаючись на ст.91,94 КПК України, проте, у ході судового слідства суд не розглянув дане клопотання, та не розглянув клопотання про недопустимість доказів, чим порушено п.1,2,3 ч.1 ст.410 КПК України, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при судовому розгляді розглянув та враховував всі клопотання, які заявлялись сторонами кримінального провадження та дав їм належну оцінку в судовому рішенні.

Стосовно посилання ОСОБА_10 на незаконне внесення відомостей до ЄРДР 26.04.2013 органами досудового розслідування; апеляційні твердження захисника-адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника-адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , що негаласні слідчі (розшукові) дії від 23.04.2013 з абонентських номерів стільникового зв`язку, яким користувався ОСОБА_8 , згідно ухвали заступника голови суду Кіровоградської області від 22.02.2013 року (т.4 а.п. 53) проводилися до початку досудового розслідування та внесення відомостей в ЄРДР, яке відбулося 26.04.2013 року, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.246 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії - це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Пункт 9 частини 1 статті 8 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» передбачає надає право оперативним підрозділам для виконання завдань оперативно-розшукової діяльності при наявності передбачених статтею 6 цього Закону підстав знімати інформацію з каналів зв`язку, застосовувати інші технічні засоби отримання інформації.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що досудове розслідування і оперативно-розшукова діяльність два різних поняття, при цьому, негласні слідчі (розшукові) дії, можуть проводитися в рамках досудового розслідування або до початку досудового розслідування в рамках оперативно-розшукової діяльності, внаслідок чого, в даному кримінальному провадженні були проведені негласні розшукові дії, в рамках оперативно-розшукової справи, відповідно до вимог кримінального законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів також вважає необґрунтованими і безпідставними доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що суд не мав права посилатися на речові докази, а саме СД-R диски (з розмовами людей чоловічої та жіночої статі, які по версії обвинувачення та суду нібито належать обвинуваченим по справі) та на даний протокол та речові докази, оскільки відповідно до ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесенння відомостей до ЄРДР, а ч.3 ст.214 КПК України зазначає, що здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається.

Апеляційні твердження обвинуваченого ОСОБА_10 , в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_11 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , що судом не взято до уваги порушення стороною обвинувачення вимог ст.228 КПК України щодо пред`явлення особи для впізнання, оскільки впізнання ОСОБА_10 відбувалося за фотокартками і не було надано чіткого обґрунтування чому саме впізнання відбувалося за фотокартками, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, і не приймає до уваги з наступних підстав.

Відповідно до ч.6 ст.228 КПК України за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання. Прямої заборони проводити впізнання за фотознімками вказана стаття кримінально-процесуального кодексу не передбачає.

Як вбачається з матеріалів кримінального впровадження впізнання за фотознімками обвинуваченого ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , проводилося у відповідності до вимог ст.228 КПК України, в присутності двох понятих, на чотирьох фотознімках зображені особи чоловічої статі, які не матють різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями. Крім того, перед проведенням впізнання слідчий з`ясовував та опитував свідків, за якими ознаками та прикметами вони впізнають ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , що підтверджується відповідними протоколами: протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.05.2013 року згідно якого ОСОБА_18 впізнала ОСОБА_8 (т.2 а.п. 9-11); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.05.2013 року згідно якого ОСОБА_20 впізнала ОСОБА_8 (т.2 а.п. 45-47); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.06.2013 року згідно якого ОСОБА_41 впізнала ОСОБА_8 (т.2 а.п. 123-125); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.06.2013 року згідно якого ОСОБА_22 впізнала ОСОБА_8 (т.2 а.п. 149-151), протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.05.2013 року згідно якого ОСОБА_18 впізнала ОСОБА_104 (т.2 а.п. 17-20); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.05.2013 року згідно якого ОСОБА_19 впізнала ОСОБА_10 (т.2 а.п. 29-32); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.06.2013 року згідно якого ОСОБА_41 впізнала ОСОБА_10 (т.2 а.п.1279-130); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.06.2013 року згідно якого ОСОБА_22 впізнала ОСОБА_10 (т.2 а.п.154-156).

Посилання обвинуваченого ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі, що при проведенні його впізнання ОСОБА_19 та іншими слідчий ОСОБА_105 показав на моніторі ноутбука його фотографію та вказав, що це сутенер, а також, свідки вказали, що на них здійснювався тиск зі сторони працівників правоохоронних органів, що в подальшому підтвердили і у судовому засіданні, внаслідок чого, суд першої інстанції повинен був відреагувати на даний факт відповідно до ст.333 КПК України і винести відповідне рішення про фальсифікацію кримінального провадження, не знайшли свого підтвердження в суді першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, так і під час апеляційного розгляду, а тому є безпідставними та необгрунтованими.

Апеляційні твердження обвинуваченого ОСОБА_10 , що усі повії, у суді першої інстанції зазначали, що інколи вони і самі приймали дзвінки клієнтів, що підтверджує їх участь, внаслідок чого, їх покази, на підставі п.6 ч.2 ст.87 КПК України, у суді є недопустимим доказами, колегія суддів вважає хибними, оскільки обвинувачений має на увазі, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні, при цьому, жодна з повій не була визнаною ні підозрюваною ні обвинуваченою. Крім того, вказана норма на момент апеляційного розгляду втратила чинність.

Доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_10 , що у вироку суду і обвинувальному акті, у якості доказів вказані епізоди нібито скоєних ним та іншими обвинуваченими по даному кримінальному провадженню, проте, їх учать в даних епізодах жодними доказами не підтверджується, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки наявними в матеріалах кримінального провадження належними та допустимим доказами, які взаємо узгоджуються з показаннями свідків його вина у причетності до вчинення сутенерства повністю доведена.

Посилання ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі, що в матеріалах кримінального провадження знаходиться протокол про виїмку коштів з контрольної закупки, які нібито були у нього, при цьому, за весь час проведення оперативно-розшукових заходів у нього ніякі гроші не вилучалися, що свідчить про фальсифікацію кримінального провадження, колегія суддів вважає необґрунтованими, такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження оскільки та є намаганням обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_10 , що відповідно до показів працівників УДПтС за весь час перебування в ВК №6 він не порушував режим утримання, у нього не вилучався телефон, він самовільно без супроводу не відлучався з ВК №6, внаслідок чого, суд незрозуміло з яких підстав не взяв до уваги покази працівників УДПтС, проте, прийняв до уваги покази повій, судова колегія не приймає до уваги, оскільки з матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувачений мав можливість відлучатися з місць позбавлення волі, про що зазначав і сам обвинувачений (т.10 а.п. 84), перебуваючи на дільниці соціальної реабілітації, на підставі ст.99 КВК України, тобто, дані доводи колегія суддів визнає намаганням уникнути кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає необґрунтованими апеляційні доводи захисника-адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , що обвинувачений ОСОБА_10 постійно знаходився вночі на дільниці, а в денний час працював на об`єктах в м. Кіровограді і постійно знаходився під наглядом працівників управління.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_10 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_11 , що відсутні фактичні докази належності номера телефону з якого були записані переговори, як доказ його участі у вчиненні даного кримінального правопорушення, у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які експертизи та документи, які підтверджують його участь у даних телефонних розмовах, судова колегія не приймає до уваги, оскільки його причетність до вчинення кримінального правопорушення, підтверджується доказами, які зібрані у передбаченому кримінальним процесуальним законом України порядку та узгоджуються з показаннями свідків.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_10 , що районний суд ухвалив вирок відносно нього та ОСОБА_13 (провадження щодо якої закрито в зв`язку із смертю останньої) за відсутності їх захисників-адвокатів, чим порушив п.4 ч.2 ст.412 КПК України і їх права на захист, судова колегія вважає хибними, оскільки кримінальним процесуальним законом України, саме під час проголошення вироку, не передбачено обов`язкову участь захисників.

Апеляційні доводи захисника-адвоката ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , що на допиті деяких свідків, які ігноруючи вимоги ст.352 КПК України зачитували покази з аркуша, саме що їм написали працівники міліції, колегія суддів вважає безпідставними , оскільки свідки, які зачитували показання з аркушу паперу, пояснили це тривалим проміжком часу, який сплинув та власними записами для послідовності дачі показів, що не заборонено кримінальним процесуальним законом. Що стосується доводів обвинуваченого з приводу того, що свідку ОСОБА_20 надавав поради, що свідчити працівник міліції ОСОБА_106 , то вказаний свідок у судовому засіданні вказані доводи спростувала. Щодо того, що ОСОБА_20 переплутала ОСОБА_10 з ОСОБА_9 , то під час перегляду запису даного засідання, яке відбувалось в режимі відеоконференції, судовою колегією було встановлено низьку якість зображення, яке передавалось та те, що свідку навіть заважали предмети побачити обвинувачених, такі як лампа освітлення залу судового засідання.

Посилання захисника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , що протокол обшуку від 19.06.2013 року квартири ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено три ноутбуки, та поліетиленовий пакет з насінням (т.1а.п.125-127); протокол огляду предметів вилучених під час обшуку за адресою АДРЕСА_2 від 20.06.2013 року з участю спеціаліста ОСОБА_103 (т.1 а.п.128-142); протокол огляду предметів вилучених за адресою АДРЕСА_2 від 19.06.2013 року, а саме блокнота, коробки від телефону та паспорта (т.1 а.п.43-146), не можуть бути доказом вини ОСОБА_8 , оскільки на вилучених ноутбуках ніяких доказів того, що ОСОБА_8 створив електронну сторінку в комп`ютерній мережі «Інтернет» із зазначенням номерів для забезпечення реклами та розширення кола клієнтів, колегія суддів вважає безпідставними, необґрунтованими, та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження. Крім того, саме з вилученого обладнання та з відповідної ip-адреси, яка визначена по АДРЕСА_2 , та з інформації, яка надана провайдером інтернет-послуг, вбачається, що були розміщені оголошення із зазначенням номерів телефонів, про надання послуг сексуального характеру.

Твердження захисника-адвоката ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі, що районний суд у вироку зазначив, що вина ОСОБА_8 підтверджується показами свідків проте, з досліджених в судовому засіданні доказів, а саме допиту свідків було встановлено, що ОСОБА_8 не має ніякого відношення до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення. Не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки, при допиті свідків-повій було встановлено, що вони чули про ОСОБА_8 , як про особу, яка працює в правоохоронних органах та якщо що, то «вирішить» проблеми, які виникнуть з законом.

Доводи адвоката про те, що свідок ОСОБА_69 показала, що їх, дівчат, тримали приблизно три години в приміщенні УБОЗУ, здійснювали психологічний тиск та примушували дати покази на інших обвинувачених, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки даний факт не знайшов свого підтвердження в суді першої інстанції.

Твердження захисника ОСОБА_11 , що судом проігноровано посилання сторони захисту на фальсифікацію доказів, а саме (т.1 а.п. 104) доказ вилучення у ОСОБА_10 грошових коштів відповідно до квитанції А-000063 в сумі 500 грн. 20.09.2013 року, на той час ОСОБА_10 перебував під вартою і ніякі кошти у нього не вилучались, колегія суддів вважає, такими, що частково заслуговують на увагу, оскільки дійсно ОСОБА_10 перебував під вартою, при цьому, він свідчить про вилучення грошових коштів у співучасника вчинення кримінального правопорушення, даний доказ хоча прямо і не вказує на вину ОСОБА_10 , проте зібраний в передбаченому законом порядку є належним та допустимим і в сукупності з іншими доказами дає підстави вважати, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 доведена та не може бути підставою для закриття провадження у справі.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , що досудове слідство та суд належним чином не дослідили та не встановили, того факту, що об`єктивно не існувало та не було ніяких підстав для примушування та втягування ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , до зайняття проституцією, оскільки вказані особи тривалий час займалися проституцією, і неодноразово затримувалися працівниками міліції, колегія суддів вважає безпідставними, необґрунтованими. Крім того, посилання обвинуваченого на кваліфікуючі ознаки - примушування та втягування осіб до зайняття проституцією є хибними, оскільки при кваліфікації дій обвинувачених вищезазначені кваліфікуючі ознаки відсутні.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що ні досудовим розслідуванням, ні судом не встановлено, що він та інші обвинувачені підшукували та приймали виклики від «клієнтів», а робили це самі вказані «потерпілі», що прибуток від їх діяльності вони розподіляли між обвинуваченими, не встановлено, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вважає їх необґрунтованими, такими, що спростовуються дослідженими в суді першої інстанції доказами, які є належні, об`єктивні та допустимі.

Апеляційні доводи ОСОБА_9 про те, що слідство та суд , звинувачуючи його у скоєнні тяжкого злочину, так і не навело доказів, що він чи інші обвинувачені, своїми діями, всупереч волі осіб примушували чи схиляли їх до систематичного надання сексуальних послуг за плату, в тому числі шляхом застосування насильства чи погрози його застосування, знищення чи пошкодження майна, шантажу чи обману, а також, що обвинувачені вчиняли інші злочинні дії: наймання будівлі з метою використання її використання для зайняття проституцією третіми особами, утримання відповідного будинку чи приміщення та управління ним, свідоме фінансування даного приміщення, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки всі перераховані кваліфікуючі ознаки, при кваліфікації їх дій відсутні, а перераховані ознаки притаманні «організованій групі».

За таких обставин апеляційні скарги сторони захисту та обвинувачених не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, та апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Вирок суду першої інстанції в частині кваліфікації дій обвинувачених та призначеня покарання підлягає скасуванню з постановленням нового вироку. Дії ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підлягають кваліфікації за ч.3 ст.303 КК України, як вчинення сутенерства тобто дії по забезпеченню заняття проституцією іншої особи, вчинені щодо кількох осіб, повторно, організованою групою.
Призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.(ст.65 КК України)
Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Апеляційний суд призначаючи ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 покарання, відповідно до ст..65 КК України, враховує, що останні вчинили тяжкий злочин.
Обставини, які пом`якшують ОСОБА_10 , покарання, передбачені ст.66 КК України, апеляційним судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують ОСОБА_10 , покарання, передбачені ст.67 КК України, апеляційним судом не встановлено.

Призначаючи покарання за ч.3 ст.303 КК України, колегія суддів бере до уваги те, що :

ОСОБА_10 , як особа за місцем проживання характеризуються позитивно, раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вчинив злочин у період відбування покарання за вчинення аналогічного злочину, тому апеляційний суд вважає за необхідне призначити покарання за ч.3 ст.303 КК України в умовах ізоляції від суспільства в межах санкції статті інкримінованого правопорушення без конфіскації майна.

Застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_8 , відсутність обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, те, що останній вину визнав, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину - доньку ОСОБА_107 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , вперше притягується до кримінальної відповідальності: стан здоров`я обвинуваченого, який являється інвалідом ІІ групи, захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, Мієлодиспластичний синдром, рефрактерна цитопенія з мультимедійною дісплазією важкий перебіг; анемія важкого ступеня, лейкопенія І ступеня, тромбоцитопенія ІІІ ступеня, Деформуючий артроз кульшового суглобу (кокс артроз), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має стійки соціальні зв`язки та постійне місце проживання, тяжкі наслідки від скоєного кримінального правопорушення не настали, колегія суддів вважає можливим визнати вищевказані обставини, як такі, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та призначити покарання в межах санкції статті інкримінованого правопорушення без конфіскації майна із застосуванням ст.75,76 КК України, яке буде достатнім для виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_9 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції вину визнав, раніше судимий, проте тяжких наслідків від злочинної діяльності не настало, вимог щодо відшкодування моральної шкоди до обвинуваченого не надходило, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має стійки соціальні зв`язки ( які визначаються у створенні сім`ї, а саме проживає в цивільному шлюбі), постійне місце проживання.

У відповідності до вимог ч.2 ст.66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують і інші обставини, не зазначені в ч.1 цієї статті. Колегія суддів визнає за обставини, що пом`якшують його покарання визнання вини. З моменту звільнення з під варти 08.12.2017 до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, що свідчить про становлення особи на шлях виправлення. Наявність непогашеної судимості враховується судом при призначенні покарання, між тим вона не є визначальною та не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, визначених законом про кримінальну відповідальність. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_9 згідно ст.67 КК України судом не встановлено. За наведених підстав при призначенні покарання обвинуваченому суд вважає за можливе застосувати ст.69 КК України, оскільки покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна з урахуванням положень ст.69 КК України буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника-адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2015 року скасувати в частині кваліфікації дій обвинувачених та призначеного покарання, ухвалити новий вирок,

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.303 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного даним вироком, невідбутої частини покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 26.08.2011 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. Строк відбуття покарання рахувати з 07.07.2022.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, п.2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» слід зарахувати ОСОБА_10 в строк відбуття покарання за даним вироком із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 13.06.2013 по 20.05.2016 включно.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.303 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі 4 роки 6 місяців без конфіскації майна. Строк відбуття покарання рахувати з 07.07.2022.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, п.2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» слід зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання за даним вироком із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 05.06.2013 по 01.08.2013, з 27.04.2015 по 20.05.2016, та період з 31.05.2017 по 08.12.2017, включно. З 21.05.2016 по 30.05.2017 строк відбування покарання необхідно рахувати один день попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.303 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку на 3 (три) роки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2