Єдиний унікальний номер судової справи 201/2823/22
Номер провадження 1-кс/201/836/2022
УХВАЛА
Іменем України

23 травня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю потерпілого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 11.02.2022р. про відмову у задоволенні клопотання, зобов`язання вчинити слідчі дії звернутися до слідчого судді із клопотанням і дозволом на отримання відповіді на запит, надати дізнавачеві дозвіл на отримання тимчасового доступу, зобов`язання дізнавача звернутися до суду, долучити потерпілого та спеціалістів до огляду при здійсненні тимчасового доступу, зобов`язати забезпечити тимчасовий доступ до речей і документів, вчинити інші слідчі дії у межах кримінального провадження № 0001500 від 18.06.2021р., розпочатого за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2022р. потерпілий ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в порядку ст. 303 КПК України, у якій просив зобов`язати дізнавача вчинити слідчі дії у межах кримінального провадження № 0001500 від 18.06.2021р., розпочатого за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України.

23.05.2022р. заявник уточнив скаргу, у якій просив скасувати постанову дізнавача СД ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 11.02.2022р. про відмову у задоволенні клопотання, зобов`язати дізнавача вчинити слідчі дії у межах кримінального провадження.

В обґрунтування скарги вказав, що у провадженні СД ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001500 від 13.06.2019р. за фактом шахрайських дій вчинених відносно ОСОБА_3 і ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудове розслідування у формі дізнання здійснюється дізнавачем СД ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 .

У кримінальному провадженні ОСОБА_3 є потерпілим, йому вручена пам`ятка про процесуальні права і обов`язки потерпілого та 27.11.2020р. він допитаний в якості потерпілого.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, 15.02.2007р. ОСОБА_6 , шляхом шахрайства заволоділа приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , чим завдала ОСОБА_3 матеріальну шкоду на суму 966267,00 грн. Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_6 , діючи навмисно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету одержання шляхом обману банківського кредиту та не маючи наміру його повертати, зловживаючи довірою, під приводом нібито розрахуватися за вказане майно ОСОБА_3 , вмовила дружину останнього - ОСОБА_5 , виступити її поручителем при оформленні нею кредиту.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_6 01.02.2008р., зловживаючи довірою ОСОБА_5 , яка володіє майном, що на праві спільної сумісної власності належить їй та ОСОБА_3 , умовила ОСОБА_5 виступити її поручителем при оформленні нею кредиту.

Після чого у вказаний день ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, з ОСОБА_5 , якій не було відомо про злочинний умисел ОСОБА_6 шахрайським шляхом отримати кредит, прибули в «Дніпропетровське відділення № НОМЕР_1 » ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де працівники ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » повідомили ОСОБА_6 , що рішення про видачу кредиту буде прийняте позитивно і запропонували їй та поручителю ОСОБА_5 заповнити анкети.

Під час оформлення анкети на отримання кредиту ОСОБА_6 навмисно подала неправдиві відомості про свою платоспроможність та наявність інших непогашених кредитів. Так, у графі 12 «постоянные доходы и расходы заемщика» ОСОБА_6 вказала, що її середньомісячний дохід нібито, становить 30000,00 грн., що фактично не відповідало дійсності. А у графі 15 «денежные обязательства» «кредит в банке» ОСОБА_6 навмисно не вказала наявність у неї на той час кредиту в ВАТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в сумі 120000,00 доларів США.

Таким чином, ОСОБА_6 навмисно створила передумови для визнання себе кредитоспроможною. Внаслідок чого, між ОСОБА_6 та ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 01.02.2008р. укладено договір про надання траншу №SME0008083, за яким ОСОБА_6 отримала гроші в сум: 220000,00 доларів США, тобто в особливо великих розмірах.

Після цього, ОСОБА_6 кредит не повернула, а ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » звернулося до суду з позовною заявою про стягнення саме з ОСОБА_5 , як з поручителя, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором 7231971,76 грн., а саме на домоволодіння ОСОБА_5 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, ОСОБА_6 своїми навмисними злочинними діями спричинила потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_5 матеріальну шкоду у сумі 7 231 971,76 грн.

Своїми навмисними діями, що виразилися в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, ОСОБА_6 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.190 КК України.

З метою збирання доказів злочинної діяльності ОСОБА_6 у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень, встановлення речових доказів, слід було отримати тимчасовий доступ до документів, тобто їх вилученні (здійсненні їх виїмки), а саме: копій належним чином завірених матеріалів кредитної справи до договору кредитної лінії № 8/2007/840-МКЗ/14 від 27.04.2007р, укладеного між ОСОБА_6 та ВВАТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », згідно якого ОСОБА_6 отримала кредит в сумі 120000,00 доларів США, договору кредитної лінії ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 01.02.2008р. договір про надання траншу №SME0008083, за яким ОСОБА_6 отримала гроші в сумі 220000,00 доларів США, тобто в особливо великих розмірах.

Оригінали документів, які містяться в матеріалах кредитних справ, можливо буде використати як речові докази вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

01.02.2002р. дізнавачеві СД ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 було подане клопотання з проханням зробити запит до Українського бюро кредитних історій, Міжнародного бюро кредитних історій, Першого всеукраїнського бюро кредитних історій, ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Як вказує заявник, дізнавач ОСОБА_4 , з метою приховування особливо тяжкого злочину, зловживаючи владою і службовим становищем, які полягають у нездійсненні процесуальних дій, створюючи невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, завдав шкоду заявникові, про що свідчить порушення кримінального провадження щодо дізнавача ОСОБА_4 за ознаками ст. 367 КК України.

Зазначив, що відсутність доступу до документів унеможливлює встановлення обставин, що мають значення у кримінальному провадженні, призводить до порушення ст. 2 КПК України щодо повного і неупередженого розслідування.

Заявник також у скарзі зазначив, що вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 163 КПК України слід розглянути дане клопотання без виклику представників AT « ІНФОРМАЦІЯ_1 та ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

На підставі викладеного, просив:
зобов`язати дізнавача СД ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернутись до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням та дозволом на отримання відповіді на запити до Українського бюро кредитних історій, Міжнародного бюро кредитних історій, Першого всеукраїнського бюро кредитних історій, ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » стосовно усіх кредитів ОСОБА_6 з описанням історій по усім кредитам та отримати дозвіл на отримання повної інформації;

скасувати постанову від 11.02.2022р. дізнавача СД ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про відмову в задовільнені клопотання потерпілого ОСОБА_3 про доступ та вилучення документів, що підтверджують злочинну діяльність ОСОБА_6 ;

надати дізнавачеві ОСОБА_4 дозвіл на отримання тимчасового доступу до речей і документів що містять охоронювану законом таємницю, зобов`язати дізнавача здійснити вилучення (виїмку) усіх матеріалів кредитних справ ОСОБА_6 або зобов`язати дізнавача звернутися до суду із клопотанням про дозвіл на отримання тимчасового дозволу до речей і документів, що містять охоронювану законом таємницю стосовно «Українського бюро кредитних історій», « ІНФОРМАЦІЯ_4 », Першого всеукраїнського бюро кредитних історій, ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 »;

у зв`язку із не володіння спеціальними знаннями дізнавачем ОСОБА_4 у банківської діяльності, зобов`язати дізнавача на підставі ст. 166 КПК України долучити заявника як потерпілого, за клопотанням якого було невиконання ухвали слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів, до огляду при вилученні речей і документів та спеціалістів в банківської діяльності;

або долучити заявника як потерпілого до огляду згідно зі ст. 237 КПК України при здійснені тимчасового доступ до вказаних речей і документів;

зобов`язати дізнавача ОСОБА_4 відповідно до ст. 164 КПК України (ухвала про тимчасовий доступ до речей і документів) надати розпорядження та зобов`язати Українське бюро кредитних історій, ІНФОРМАЦІЯ_5 , Перше всеукраїнське бюро кредитних історій, ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » забезпечити дізнавачеві ОСОБА_4 тимчасовий доступ до речей і документів, зазначених в ухвалі і надати можливість ознайомитися з оригіналами, зробити їх копії та вилучити копії належним чином завірених усіх матеріалів кредитних справ;

зобов`язати дізнавача ОСОБА_4 звернутися письмово за рішенням суду і постановою про тимчасовий доступ до речей і документів, що містять охоронювану законом темницю стосовно ОСОБА_6 усіх кредитів до з обов`язковим вказанням - копії паспорта та ідентифікаційним номером ОСОБА_6 ;

зобов`язати чотири кредитних бюро надати дізнавачеві ОСОБА_4 письмовий звіт усіх кредитів ОСОБА_6 , які речовими доказами;

у зв`язку із недовірою до дізнавача ОСОБА_4 просив суд звернутися письмово до вказаних кредитних бюро із розпорядженням і зобов`язати їх надіслати на адресу суду слідчому судді ОСОБА_1 документи, які є речовими доказами - матеріали кредитних справ і усіх кредитів стосовно ОСОБА_6 . За відсутності документів, зазначити письмово про причину ненадання документів.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засідання скаргу підтримав і просив задовольнити, додатково пояснивши, що дізнавач нічого не робить. Відвід дізнавачеві він не заявляв, згідно вимог КПК України не звертався із відповідною заявою. Він лише балакав із керівником слідчого відділення. Пояснив, що не звертався із клопотанням до дізнавача про те, щоб останній звернувся до слідчого судді із клопотанням про тимчасовий доступ. Усно звертався із проханням бути присутнім при тимчасовому доступі із залученням спеціаліста.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду скарги був повідомлений належним чином.

Неявка дізнавача, слідчого, прокурора не перешкоджає розгляду скарги, що відповідає положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя, вислухавши заявника, вивчивши та проаналізувавши скаргу, додані до неї матеріали приходить до такого висновку.

Потерпілий ОСОБА_3 просить скасувати постанову від 11.02.2022р. дізнавача СД ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про відмову в задовільнені клопотання потерпілого ОСОБА_3 про доступ та вилучення документів, що підтверджують злочинну діяльність ОСОБА_6 .

Як видно з матеріалів справи, постановою дізнавача СД ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 11.02.2022р. відмовлено у задовільнені клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001500 від 13.06.2019р.

Зі змісту постанови видно, що 12.06.2019р. до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська №201/6545/19 щодо зобов`язання внесення відомостей в ЄРДР за фактом шахрайських дій відносно ОСОБА_7 , вчинених 01.02.2008р.

08.02.2022р. до СД ВП № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло клопотання від ОСОБА_3 від 01.02.2022р. за № Д-189 щодо запиту кредитної історії ОСОБА_6 до «Українського бюро кредитних історій», « ІНФОРМАЦІЯ_6 », « ІНФОРМАЦІЯ_7 » та « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Дізнавач дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, мтивувавши таким. В ході допиту ОСОБА_3 він пояснив, що ОСОБА_6 взяла кредиту банку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по договору про надання траншу SM120008083.

В ході проведення досудового розслідування дізнавачем задоволено клопотання про «тимчасовий доступ». Дізнавачем подане клопотання до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про тимчасовий доступ до речей та документів, що містять, охоронювану таємницю. Клопотання розглянуте і задоволено слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_8 . Дізнавачем отримано ухвалу від 26.01.2022р., надана копія потерпілому. На даний момент очікується відповідь з банку.

Надалі у постанові дізнавачем процитовані норми ст.ст. 159, 162 КПК України.

З Єдиного державного реєстру судових рішень України слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_8 від 26.01.2022р. по справі № 201/680/22 надано дізнавачеві СД ВП № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , групі прокурорів та групі дізнавачів у кримінальному провадженні № 00001500, дозвіл на отримання тимчасового доступу до речей і документів та вилучення (виїмку) належним чином завірену копію договору про надання траншу № SME0008083 банком АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), юридична адреса: АДРЕСА_4 , а саме оригіналів документів: договору про надання траншу № SME0008083 від 01 лютого 2008 згідно умов рамкової угоди № SMERS00590/1 від 01 лютого 2008 року та всіх документів, які містяться в матеріалах вказаного договору.
Разом із тим, у клопотанні ОСОБА_3 від 01.02.2022р. за № Д-189 йшлося про надання запиту про кредитної історії ОСОБА_6 до « ІНФОРМАЦІЯ_8 », « ІНФОРМАЦІЯ_6 », « ІНФОРМАЦІЯ_7 » та « ІНФОРМАЦІЯ_5 », а не до АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Таким чином, дізнавачем не мотивовано у постанові підстави відмови потерпілому у задоволенні клопотання про надання інформації від бюро кредитних історій.

Статтею 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

З аналізу вимог статей 110, 220 КПК України вбачається, що постанова дізнавача має бути мотивована, тобто, містити мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Дослідивши оскаржувану постанову, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки не містить мотиви відмови у задоволенні клопотання з питань, про які вказував потерпілий, а тому підлягає скасуванню.

Стосовно інших вимог заявника про зобов`язання дізнавача звернутись до слідчого судді із клопотанням та дозволом на отримання відповіді на запити до бюро, надати дізнавачеві дозвіл на отримання тимчасового доступу, здійснити вилучення (виїмку) усіх матеріалів кредитних справ, звернутися до суду із клопотанням про дозвіл на отримання тимчасового дозволу, зобов`язання дізнавача долучити заявника (потерпілого) до огляду при вилученні речей і документів та спеціалістів в банківській діяльності, долучити потерпілого до огляду згідно зі ст. 237 КПК України при здійснені тимчасового доступу, зобов`язання дізнавача надати розпорядження та зобов`язати всі бюро (забезпечити) дізнавачеві тимчасовий доступ до речей і документів, звернутися письмово за рішенням суду і постановою про тимчасовий доступ до речей і документів, зобов`язати кредитні бюро надати дізнавачеві письмовий звіт усіх кредитів ОСОБА_6 , слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до п. 19 ст. 3 КПК України сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

У випадках, передбачених ст. 338 і ст. 340 КПК України потерпілий є стороною кримінального провадження і користується всіма правами сторони обвинувачення лише під час судового розгляду.
В усіх інших випадках потерпілий не є стороною кримінального провадження і займає самостійну позицію як учасник кримінального провадження.

Вичерпний перелік прав і обов`язків потерпілого передбачено статтями 56 і 57 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий має право, зокрема, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження; подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; заявляти відводи та клопотання; а також користуватися іншими правами, передбаченими КПК.

Отже, потерпілий не має права звертатися до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, оскільки під час досудового розслідування він не є стороною кримінального провадження, а слідчий суддя відповідно не має права надавати такий дозвіл.
Водночас потерпілий має право ініціювати питання про тимчасовий доступ до речей і документів перед слідчим або прокурором шляхом подання відповідного клопотання в порядку, передбаченому ст. 220 КПК.

Отже, можливості постановлення слідчим суддею ухвали про надання (забезпечення) потерпілому дозволу на тимчасовий доступ до документів не передбачено КПК України.

Відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 КК України. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Правила здійснення тимчасового доступу (як заходу забезпечення кримінального провадження) регулюються нормами глави 15 КПК України.

Так, у відповідності до ст. 159 КПК України «Загальні положення тимчасового доступу до речей і документів» тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах, комп`ютерних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Відповідно до ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Згідно із вимогами ст. 165 КПК України «Виконання ухвали слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів» особа, яка зазначена в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів як володілець речей або документів, зобов`язана надати тимчасовий доступ до зазначених в ухвалі речей і документів особі, зазначеній у відповідній ухвалі слідчого судді, суду.

Зазначена в ухвалі слідчого судді, суду особа зобов`язана пред`явити особі, яка зазначена в ухвалі як володілець речей і документів, оригінал ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів та вручити її копію.

Особа, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і оригіналів або копій документів, зобов`язана залишити володільцю речей і оригіналів або копій документів опис речей і оригіналів або копій документів, які були вилучені на виконання ухвали слідчого судді, суду.

На вимогу володільця особою, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, має бути залишено копію вилучених оригіналів документів. Копії документів, які вилучаються або оригінали яких вилучаються, виготовляються з використанням копіювальної техніки, електронних засобів володільця (за його згодою) або копіювальної техніки, електронних засобів особи, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів.

Статтею 40-1 КПК України окреслені повноваження дізнавача. Дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання. Дізнавач, серед іншого, уповноважений: 4) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

Згідно із ч. 4 ст. 40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Отже, з аналізу норм статей 40-1, 93, 159, 160, 165 КПК України вбачається, що звертатися до слідчого судді із клопотанням про тимчасовий доступ може лише дізнавач. Потерпілий може лише ініціювати перед дізнавачем проведення слідчих (розшукових) дій шляхом подання відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 КК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Звернення до слідчого судді із тим чи іншим клопотанням відноситься до прав дізнавача, а не до його обов`язків, тому, з огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, слідчий суддя не вправі зобов`язувати слідчого вчиняти ті чи інші слідчі (процесуальні) дії або вживати заходи забезпечення кримінального провадження, оскільки чинний процесуальний закон не наділяє слідчого суддю такими повноваженнями.

Тому вимоги заявника ОСОБА_3 про зобов`язання дізнавача звернутись до слідчого судді із клопотанням та дозволом на отримання відповіді на запити, надати дізнавачеві дозвіл на отримання тимчасового доступу, здійснити вилучення (виїмку) усіх матеріалів кредитних справ, звернутися до суду із клопотанням про дозвіл на отримання тимчасового дозволу, зобов`язання дізнавача надати розпорядження про тимчасовий доступ, звернутися письмово за рішенням суду і постановою про тимчасовий доступ до речей і документів не підлягають задоволенню.

Стосовно вимог про зобов`язання дізнавача долучити заявника (потерпілого) до огляду при вилученні речей і документів та спеціалістів у банківській діяльності, долучити потерпілого до огляду згідно зі ст. 237 КПК України при здійснені тимчасового доступу, то ці вимоги не ґрунтуються на вимогах кримінально-процесуального закону.

Згідно із ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як було вказано, дізнавач є самостійним у своїй процесуальній діяльності і слідчий суддя не вправі зобов`язувати його вчиняти ті чи інші дії у кримінальному провадженні, оскільки означене суперечить повноваженням слідчого судді, визначеним ст. 303 КПК України.

Докази, відповідно до ст. 93 КПК України, збираються сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Вимоги заявника про зобов`язання кредитних бюро надати дізнавачеві письмовий звіт, речові докази, надіслати на адресу слідчого судді документи (матеріали кредитних справ і усіх кредитів) або зазначити про причини їх ненадання не підлягають задоволенню, оскільки слідчий суддя не є суб`єктом збирання доказів, не може представляти інтереси потерпілого (як й будь-якого іншого учасника кримінального провадження), не є стороною захисту і обвинувачення, тому не може на вимогу потерпілого витребувати докази від інших осіб .

Частиною 2 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 110, 303, 305-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 11.02.2022р. про відмову у задоволенні клопотання, зобов`язання вчинити слідчі дії звернутися до слідчого судді із клопотанням і дозволом на отримання відповіді на запит, надати дізнавачеві дозвіл на отримання тимчасового доступу, зобов`язання дізнавача звернутися до суду, долучити потерпілого та спеціалістів до огляду при здійсненні тимчасового доступу, зобов`язати забезпечити тимчасовий доступ до речей і документів, вчинити інші слідчі дії у межах кримінального провадження № 0001500 від 18.06.2021р., розпочатого за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України - задовольнити частково.

Скасувати постанову дізнавача СД ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 11.02.2022р. у кримінальному провадженні №0001500, внесеного до ЄРДР 13.06.2019р. за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України, про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій від 01.02.2022р. № Д-186.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 27 травня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1