Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3105/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора відділу обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 11 червня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та обрано йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту,

встановила:

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

10 червня 2022 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру.

11 червня 2022 року ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 та обрано йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 05.08.2022 року включно.

Слідчий суддя дійшов висновку, що оскільки органом досудового розслідування не доведено та у судовому засіданні не встановлено даних, які би свідчили, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах тримання його під вартою, тому клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає та наявні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а також необхідним і доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 з одночасним визначенням максимального розміру застави.

Вказує, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, вказаних у клопотанні про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та прокурором і слідчим у суді об`єктивно доведено їх наявність, обґрунтованість, і не можливість застосування будь-якого більш м`якого запобіжного заходу на даному етапі досудового розслідування, що не враховано судом першої інстанції..

Вважає, що судом не враховано те, що вказані у клопотанні ризики не лише не зменшились, а вже були частково реалізовані ОСОБА_6 під час проведення обшуку за місцем його проживання, в ході якого останній, після спілкування з захисником, поламав власний мобільний телефон, який відповідно до ухвали суду підлягав вилученню, тобто умисно вжив заходи до знищення речового доказу.

Також, в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 добровільно не вказав на всі місця незаконного зберігання у квартирі зброї, бойових припасів і вибухових речовин, які були виявлені слідчим самостійно в ході обшуку.

Не враховано, що під час судового розгляду клопотання сторона захисту очевидно намагалась ввести суд в оману, надавши копію наказу про прийняття ОСОБА_6 на службу до Національної Гвардії України, в той час як останній не перебуває на службі та звільнений в запас. У свою чергу наявність будь-яких позитивних характеристик особи нівелює сам факт вчинення нею умисного злочину, тим більше в умовах воєнного стану.

Судом також не враховано, що ОСОБА_6 навмисно чинить перешкоди кримінальному провадженню, зокрема, не надавши добровільно на виконання двох постанов прокурора біологічних зразків для експертного дослідження.

Також, судом не враховано суспільну небезпеку злочинної діяльності ОСОБА_6 , та обсяги зброї, вибухових речовин і боєприпасів, які ретельно переховувались останнім у різних місцях. Зокрема, окрім вилученої за його місцем проживання вибухової речовини ПВВ-7 вагою 500 грам, що відноситься до пластичних вибухових речовин, вибух якої міг призвести до руйнування багатоповерхового будинку, де вона була вилучена, та до загибелі значної кількості людей, чисельних зразків зброї та боєприпасів, які окрім квартири зберігались і в підвальному приміщенні багатоквартирного будинку, на земельній ділянці АДРЕСА_2 , яка використовувалась підозрюваним, окрім іншого, були вилучені ще два шматка вказаної вибухової речовини масою по 500 грам кожен.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечили щодо задоволення скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів прийшла до такого висновку.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя обираючи підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, врахував усі обставини на які посилається прокурор.

Колегія суддів, також враховує, що підозрюваний ОСОБА_6 є інвалідом третьої групи, має посвідчення учасника бойових дій, нагороджений відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції», позитивно характеризується, хворіє, має постійне місце реєстрації та проживання, що вказує на міцність його соціальних зв`язків.

Вирішуючи питання про достатність чи недостатність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту апеляційний суд враховує те, що на час розгляду апеляційної скарги прокурора, беззаперечні та переконливі дані про те, що ОСОБА_6 перебуваючи під домашнім арештом порушував його умови відсутні.

Це підтверджується відповіддю відділення поліції №1 Коростенського РУП на запит адвоката від 27.06.22 р. №1374/216/01-2022, достовірність якою стороною обвинувачення не спростована.

Крім того, в разі недотримання ОСОБА_6 умов домашнього арешту це є підставою для зміни запобіжного заходу, а таке рішення слідчим суддею у даному випадку не приймалося.

Орган досудового розслідування не позбавлений права, в разі недотримання ОСОБА_6 умов цілодобового домашнього арешту звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

Не є переконливим та законним аргументом прокурора для обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою відмова останнього сприяти слідству, оскільки як пояснив ОСОБА_6 він не довіряє обвинуваченню, вважає, що слідство є упередженим та однобічним, а тому відмова його надавати показання, зразки біологічного середовища, не сприяння у проведенні обшуків не можна розцінювати як перешкоджання досудовому розслідуванню, а є обраним ним способом захисту та його правом не свідчити про ти себе.

Відповідно до системного аналізу положень ст. 17, 22, 42, 92, 177 КПК України обов`язок доказування винуватості покладається на слідчого та прокурора, натомість ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість та вважається невинуватим доки його вину не доведено обвинувальним вироком і поводження з такою особою має відповідати поводженню з невинуватою особою, а тому обрання найбільш суворого запобіжного заходу повинно ґрунтуватися на передбачених у законі підставах, оскільки не є покаранням, а лише являється заходом забезпечення кримінального провадження, застосування якого можливе лише, в разі коли прокурором доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Такі обставини, які свідчать про неможливість застосування цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю, яке прийнято слідчим суддею, на думку апеляційного суду не встановлені, окрім цього ОСОБА_6 , на даний час підозрюється у придбанні, перенесенні зберіганні вибухового пристрою та вибухової речовини, незаконне поводження з іншою зброєю, боєприпасами, вибуховими пристроями чи речовинами про, що вказує в апеляційній скарзі прокурор йому не інкримінуються підозра, в цьому йому не оголошувалася, а тому апеляційним судом до уваги братися не може.

На переконання колегії суддів, у клопотанні слідчого не зазначено та прокурором не доведено, що наявні ризики виправдовують застосування до підозрюваного саме виняткового запобіжного заходу та що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам, та вважає, що висновок слідчого судді щодо можливості обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є обґрунтованим та законним.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчим суддею були враховані усі обставини з якими закон пов`язує обрання запобіжного заходу, в тому числі і ті на які посилається сторона обвинувачення, а тому вважає, що ухвала слідчого судді є обґрунтованою та законною.

Вирішувати питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виходячи лише з санкції статей за якими підозрюється ОСОБА_6 неприпустимо.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а увалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 11 червня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та обрано йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: