Справа № 149/628/22
Провадження №11-кп/801/757/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Робак М. В.
Доповідач:Мішеніна С. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мішеніної С.В.

суддів: Медяного В.М., Бурденюка С.І.

при секретарі: Ванюшкіній К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу захисника Гримайло К. Л. в інтересах потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08.06.2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000005 від 06.01.2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , 1947 р.н., 08 дня, 04 місяця, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, працюючого заступником директора з адміністративно-господарської частини ТОВ "Березовий гай", раніше несудимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : Степанова Д.В.

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: Федик Ю.Ю.

представника потерпілих-захисника: Гримайло К.В.

ВСТАНОВИВ:

06.01.2022 близько 08.30 год водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем "ВАЗ 2107", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись ділянкою дороги неподалік будинку №11 по вул. Київській в м. Хмільник в напрямку центру міста, при наближені до нерегульованого пішоходного переходу не зменшив швидкість аж до зупинки транспортного засобу, здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , які перетинали проїзну частину в межах розмітки нерегульованого пішохідного переходу зліва на право по ходу руху водія. Внаслідок ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було доставлено до КНП "Хмільницької ЦРЛ ХРР", де під час надання медичної допомоги остання померла.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 27.01.2022 року №249 ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучнї травми тіла у вигляді закритої тупої травми живота, синця по заднє-правій поверхні, крововиливів в м"які тканини живота з розривом внутрішніх органів; закритої тупої травми тазу - багато фрагментальних переломів кісток тазу з порушенням тазового кільця, з масивними кововиливами в прилеглі м"які тканини; саден на верхніх та нижніх кінцівках. Смерть ОСОБА_5 наступила внаслідок гострої масивної крововтрати, яка виникла в результаті отриманої вище вказаної сполучнї травми тіла, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та стоїть в причинному зв"язку за смертю.

При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_5 етиловий спирт та інші спирти не виявлено.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи від 20.01.2022 №СЕ-19/102-21/683-ІТ в діях водія автомобіля "ВАЗ 2107", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вбачаються невідповідність дій вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, а саме водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість , а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, які з технічної точки зору знаходиться в причинному зв"язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху знаходиться в причинному зв"язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із настанням смерті ОСОБА_5 .

Вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08.06.2022 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку 3 роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов"язки.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покладено обов`язки: 1 ) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку рахувати з часу проголошення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь потерпілого ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ) у відшкодування заподіяної моральної шкоди 496800 гривень та 8000 грн понесених витрат на правову допомогу.

Цивільний позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь потерпілого ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) у відшкодування заподіяної моральної шкоди 500 000 (п"ятсот тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь потерпілого ОСОБА_1 . який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) у відшкодування заподіяної моральної шкоди 500 000 (п"ятсот тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 2059,44 грн витрат на залучення експертів.

Арешт майна накладений ухвалою слідчого судді від 13.01.2022 скасовано.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, накладено арешт на автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 .

Вирішено долю речових доказів.

Представник потерпілих-захисник Гримайло К.В. в інтересах потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, просила вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08.06.2022 року відносно ОСОБА_4 скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та засудити до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 ( три) роки.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що при призначенні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції не дотримався всіх вимог закону, не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, думку потерпілих, які наполягали на найсуворішій мірі покарання, які стверджують, що обвинувачений не намагався вибачитися, не відшкодував шкоду, а також наслідки вчиненого злочину.

Суд першої інстанції лише формально послався у вироку на ступінь тяжкості і характер злочинних дій, які призвели до втрати життя матері двох дітей, i як наслідок вчиненого обвинуваченим злочину, в достатній мірі не врахував обставини його вчинення необґрунтовано призначив ОСОБА_4 занадто м`яке покарання

Суд першої інстанції, зазначивши обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття, залишив поза увагою рекомендації, викладені у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7, згідно яких визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку .

На думку захисника, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 є сумнівним, недоведеним та його не можна було враховувати при призначенні покарання, як обставину, що його помякшує покарання.

Заслухавши доповідача, думку представника потерпілих-захисника Гримайло К.В ., яка просила задоволити апеляційну скаргу, прокурора Степанова Д.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, захисника Федик Ю.Ю., яка просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вирок залишити без змін, обвинуваченого ОСОБА_4 , який підтримав думку свого захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.2 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі представника потерпілих-захисника Гримайло К.Л. не оспорюється.

Однак, наявні підстави для скасування вироку.

Згідно ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», п 20: При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Згідно ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Перевіряючи рішення суду, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги захисника Гримайло К.В. обгрунтованими щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд призначаючи покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів, з необережною формою вини, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є особою похилого віку, працює, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, думку потерпілих, які просять суворого покарання, досудову доповідь Хмільницького районного відділу № 3 Філії ДУ «Центр пробації у Вінницькій області» № 42/43/524-22 від 12.05.2022 року згідно якої ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення низький, обставини, які відповідно ст.66 КК України пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України та дійшов висновку щодо застосування ст. 75 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як випливає зі змісту ст. 75 КК, застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності у суду обґрунтованих підстав дійти висновку, що з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного та інших обставин кримінального провадження виправлення засудженого є можливим без його ізоляції від суспільства.

Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Звільнивши ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки не в повній мірі врахував обставини кримінального провадження, наслідки, а саме те, що в результаті ДТП загинула ОСОБА_5 , матір двох малолітніх дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , часткове відшкодування шкоди в сумі 20 000 грн. станом на час судового розгляду, в сумі 12 000 грн. на час апеляційного розгляду, про що свідчать надані суду апеляційної інстанції квитанції про переказ, не дав оцінку вимогам потерпілих щодо суворого покарання, не навів переконливих мотивів, з яких дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання.

На думку суду апеляційної інстанції внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність суд призначив покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого через мякість, що є підставою для скасування вироку суду відповідно до ст. 409 КПК України.

Твердження захисника щодо відсутності помякшуючої обставини щире каяття суд апеляційної інстанції не приймає.

Захисник під сумнів ставить щире каяття, оскільки поведінка обвинуваченого під час досудового розслідування, судових розглядів вказувала на те, що обвинувачений у вчиненому не розкаявся, не зробив для себе відповідних висновків, не оцінив об`ємно та системно негативних наслідків своїх дій для потерпілих, хоча про це і заявляв у судових дебатах та в останньому слові, однак конкретних дій, які вказували б на щире каяття, ним виконано не було.

Однак, такі висновки не відповідають встановленим судом обставинам, суперечать висновкам органів досудового розслідування щодо наявності помякшуючих обставин.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження у обвинувальному акті вказано про наявність обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , яка передбачена ст. 66 КК України щире каяття.

Щире розкаяння характеризується суб`єктивним ставленням винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Щиро розкаятись винний може як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

ОСОБА_4 щиро розкаявся під час досудового розслідування, про що вказано у обвинувальному акті.

Під час судового розгляду, під час апеляційного розгляду ОСОБА_4 повністю визнав вину у вчиненому злочині, щиро розкаявся, дав своїй поведінці належну оцінку та висловив думку, що дійсно готовий нести передбачену законом відповідальність.

З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який характеризується згідно довідки-характеристики виданої виконавчим комітетом Хмільницької міської ради Вінницької області від 12.01.2022 року № 25-04-04/12, службової характеристики ТОВ «Санаторій «Березовий Гай» від 13.01.2022 року № 10/22 позитивно, його віку , часткового відшкодування шкоди, думки потерпілих, які наполягали на суворій мірі покарання, як пояснювала представник потерпілих-захисник Гримайло К.В. у виді позбавлення волі, оскільки внаслідок ДТП загинула матір двох дітей, обвинувачений до потерпілих не приходив, допомоги не пропонував, обставин, що згідно ст. 66 КК України, помякшують покарання щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, суд апеляційної інстанції вважає за доцільне визначити покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, що буде відповідати принципам законності, обґрунтованості, індивідуалізації покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413 414,420 КПК України, суд апеляційної інстанції , -

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника потерпілих- захисника Гримайло К.В. задоволити частково.

Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08.06.2022 року відносно ОСОБА_4 скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України покарання у виді 3-х (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 ( три) роки.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

Мішеніна С.В. Бурденюк С.І. Медяний В.М.