Номер провадження: 11-кп/813/1486/22
Справа № 521/7599/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий: суддя ОСОБА_2 ,
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 03.06.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка, Болградського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.194 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151 від 14.02.2022 року
установив
Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.06.2022 року, постановленою під час підготовчого судового засідання, частково задоволено клопотання прокурора та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 01.08.2022 року включно, з визначенням розміру застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 744 300 грн.
Мотивуючи своє рішення, суд послався на обґрунтованість висунутого обвинувачення та що прокурором було доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення продовжують існувати, та неможливістю застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.
Окрім того, визначаючи обвинуваченій заставу, суд першої інстанції застосував положення ч.5 ст.182 КПК України та, враховуючи тяжкість та обставини злочину у якому обвинувачується ОСОБА_7 , дані, що характеризують особу обвинуваченого, а також розмір заподіяної вказаним злочином матеріальної шкоди. яка складає орієнтовно 637014,23 грн, дійшов висновку, що застава саме у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Вимоги апеляційної скарги
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення яким застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В обґрунтування своїх доводів вказує, що як сторона обвинувачення в клопотанні, а суд в оскаржуваному рішенні не навели жодних доводів стосовно наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України.
Крім того, вказує, що суд першої інстанції, встановлюючи надмірний та завідомо непомірний розмір застави, позбавив ОСОБА_7 можливості його внести, оскільки на даний час він не працює та його родина має скрутний матеріальний стан.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду не був доставлений, оскільки в апеляційній скарзі не заявлялось клопотання про розгляд справи за його участі.
Крім того, в судове засідання апеляційного суду не з`явився прокурор, який про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Враховуючи вищезазначене, вислухавши думку захисника обвинуваченого, яка не заперечувала проти розгляду справи за відсутності обвинуваченого та прокурора, враховуючи його належне повідомлення про день та час розгляду справи, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності прокурора та обвинуваченого.
Позиції учасників судового розгляду
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника обвинуваченого, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до 2 абзацу частини 3 статті 407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.
Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Не погоджуючись із доводами захисника про те, що прокурором стосовно ОСОБА_7 недоведена наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування обвинуваченого найсуворішого запобіжного заходу, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.
У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність прокурором існування ризику того, що обвинувачений може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення покарання, який обумовлений тяжкістю покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення.
Крім того, з урахуванням обставин вчинення злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_7 а також того, що йому відомі особи потерпілих та свідків, апеляційний суд вважає, що існує ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, які на теперішній час допитаний на стадії досудового розслідування, однак під впливом обвинуваченого можуть змінити показання під час судового розгляду, про що вірно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, який врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, дійшов вірного висновку про існування ризику, що останній може вчиняти тотожні кримінальні правопорушення, за аналогічних обставин, що свідчить про наявність ризику вчинення ним нових злочинів.
З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого можливо шляхом застосування відносно нього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак не встановлено підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 судом не було встановлено.
Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Разом з цим, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги що судом встановлений занадто непомірний розмір застави з огляду на таке.

Відповідно до приписів ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Таким чином, хоча процесуальний закон дозволяє суду встановлювати вищі суми застави у виняткових випадках, очевидно, таке рішення має бути засноване на ретельному аналізі обставин справи, особистістю обвинуваченої, її майновим становищем, стосунками з іншими особами.

Застава як запобіжний захід у розумінні ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слугує меті забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. Тому її розмір визначається особистістю підозрюваного, його майновим становищем, стосунками з іншими особами.
Апеляційний суд враховує зазначені вище норми законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

Так, позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою.

У рішенні Суду у справі «Істоміна проти України» (заява № 23312/15), Суд виходив з того, що гарантії п.3 ст.5 Конвенції стосуються виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків (забезпечення присутності на судовому засіданні), але не відшкодування збитків. Тому застава має встановлюватися з урахуванням особи обвинуваченого, його майна, відносин з особами, які мають забезпечити виконання запобіжного заходу.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково ототожнив розмір заподіяної злочином матеріальної шкоди з отриманим обвинуваченим доходом від протиправної діяльності та безпідставно врахував це при визначенні розміру застави.
Апеляційний суд оцінив матеріальне становище обвинуваченого, захисник якого стверджує про невідповідність суми застави доходам обвинуваченого та його родини, та дійшов висновку, що визначений розмір застави є завідомо непомірним для нього, що є неприпустимим та суперечить меті застосування такого заходу та практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді чи суду суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи наведене, апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою скасування ухвали суду з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Визначаючи розмір застави, апеляційний суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст.17 КПК України, матеріальне становище обвинуваченого та дійшов висновку, що розмір застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб зможе в повній мірі запобігти ризикам, встановлених судом, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків, оскільки, на переконання апеляційного суду, саме такий розмір застави у сукупності з покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України у разі її внесення, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом та такий розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку обвинуваченого під загрозою звернення застави в дохід держави, та забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків у випадку її внесення, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково, скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 03.06.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.194 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151 від 14.02.2022 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 20.08.2022 року.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 240 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок №UA1086720, код отримувача (ЄДРПОУ) - 42268321, банк отримувача ДКСУ м.Київ, код банку отримувача (МФО): 820172, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 22.06.2022 року по справі №521/7599/22 (судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками з обставин скоєння кримінального правопорушення.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Строк дії ухвали апеляційного суду становить до 20.08.2022 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4