Справа № 513/1321/16-к
Провадження № 1-кп/513/2/22
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року Саратський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт.Сарата клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за № 0000582 від 08.12.2016 року стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Плахтіївка, Саратського району Одеської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої по АДРЕСА_2 , громадянки України, не одруженої, не працюючої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

прокурор звернулась до суду з клопотанням про застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання обґрунтувала тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені в період непогашеної судимості кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; не має постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, не має родини, ухиляється від явки до суду, існують ризики, що обвинувачена може скоїти нове кримінальне правопорушення та переховуватись від суду, більш м`який запобіжний захід буде не достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання, просила його задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_4 просили відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не заперечували проти обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту.

Розглянувши клопотання, вислухавши доводи прокурора, заперечення обвинуваченої та захисника, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 331 ЦПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частина 1 ст. 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", (Заява N 40107/02).

Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу суд враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується; наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про наявність зазначених ризиків свідчить те, що обвинувачена неодноразово не з`являлась за викликами до суду, до неї було застосовано привід, ухвали суду про її привід не були виконані у зв`язку з відсутністю її за місцем проживання, була оголошена у розшук.

Проте, суд встановив, що недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, прокурором не доведена. При цьому суд враховує, що під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 не застосовувався.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

З урахуванням вищевказаних обставин, суд дійшов висновку, що буде доцільним та достатнім для запобігання існуючим ризикам застосувати стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби з покладанням на неї певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 331, 132, 176-178, 181, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 205, 369-372, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

в задоволенні клопотання прокурора Білгород-Дністровського окружної прокуратури у кримінальному провадженні за № 0000582 від 08.12.2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , кожного дня з 21:00 години до 06:00 години, строком на 2 (два) місяці.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду.

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Попередити ОСОБА_5 про наслідки ухилення від покладених на неї судом обов`язків.

Строк дії ухвали закінчується 22 серпня 2022 року.

Ухвалу направити для виконання до Відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляційні скарги до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1