Справа №538/509/22
Провадження по справі №1-кп/538/107/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в м. Лохвиця, Полтавської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000144 від 30.04.2022 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Ободи, Білопільського району, Сумської області, маючої на утримання трьої неповнолітніх дітей, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої за ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

25.04.2022 ОСОБА_4 , правомірно знаходячись у будинку ОСОБА_5 , який розташований за адресою адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у спальній кімнаті вказаного будинку, поправляючи ковдру на ліжку, побачила, як з-під матрацу випали грошові кошти в сумі 3500,00 грн. Після цього у неї виник раптовий умисел на їх викрадення. Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, в умовах дії воєнного стану на території України, запровадженого Законом України від 24.02.2022р. № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з подальшим його продовженням Законами України від 15.03.2022р. № 2119-IX та від 21.04.2022р. № 2119-ІХ, ОСОБА_4 , переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які могли б її викрити та скориставшись тим, що ОСОБА_5 відволіклась, підняла з підлоги та викрала грошові кошти в сумі 3500,00 гривень, після чого покинула господарство ОСОБА_5 . В подальшому ОСОБА_6 викраденими грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на зазначену вище суму.
Дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину, та дала суду пояснення за змістом ідентичні обвинувальному акту, щиро розкаялася у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Потерпіла ОСОБА_5 на адресу суду надала заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність. Просила призначити покарання на розсуд суду.

Враховуючи, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які учасниками провадження не оспорюються.

Отже, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, в яких визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. При цьому, суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій, згідно ч. 1 ст. 66 КК України є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій, згідно ч. 1 ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення у відношенні особи похилого віку.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину проти власності, відомості про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має на утриманні трьох малолітніх дітей, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, ніде не працює, за місцем проживання характеризується посередню, повністю визнала свою провину, щиро розкаялася. Згідно досудової доповіді ОСОБА_4 має середню ймовірність повторного вчинення правопорушення відповідно до результатів оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, а тому її виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, той факт, що матеріальна шкода частково відшкодована шляхом повернення викраденого майна потерпілій, пом`якшуючи покарання обставини, у сукупності із даними, що характеризують особу ОСОБА_4 її відношення до скоєного злочину, відсутність претензій зі сторони потерпілої, та вважає, що покарання треба визначити в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності- призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Зважаючи на усю сукупність вказаних вище обставин, з урахуванням даних про особу обвинуваченої, того факту, що злочин, у вчиненні якого вона обвинувачується, ставлення обвинуваченої до вчиненого нею діяння, вона в повній мірі усвідомила протиправність своїх дій, а також його наслідки, щирого каяття, часткового відшкодування шкоди потерпілій, а також враховуючи позицію сторони обвинувачення, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, в умовах здійснення контролю за її поведінкою в період іспитового строку, у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених.

Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею кримінального правопорушення та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. 349, 368, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням та встановити їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ч. 1, ч. 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому роз`яснити право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1