У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.08.2022 Справа №607/10233/22

Провадження № 1-кс/607/3238/2022
м. Тернопіль
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб відносно підозрюваного:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001141 від 07 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Клопотання обґрунтоване тим, що 07 серпня 2022 року близько 17 години 00 хвилин, у внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_4 , який перебував по місцю свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 07 серпня 2022 року близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в загальній кімнаті на 5 поверсі будинку АДРЕСА_2 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, таємно викрав із столу, який знаходився з правої сторони від входу у кімнату, мобільний телефон торгівельної марки Samsung моделі «Galaxy J3», чорного кольору, вартістю 3000 гривень, який належить ОСОБА_7 .
Із викраденим мобільним телефоном, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік та в подальшому того ж дня о 17 годині 16 хвилин реалізував в ПТ «Ломбард «Заставно-Кредитний Дім» (№ 42), що розташований за адресою: бульвар Т. Шевченка, 14 в м. Тернополі, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму близько 3000 гривень.
07 серпня 2022 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Краматорськ, Донецької обл., затримано в порядку ст..208 КПК України.
08 серпня 2022 року, ОСОБА_4 в межах кримінального провадження №0001141, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: заявою про вчинення злочину від 07 серпня 2022 року; протоколом огляду місця події в приміщенні кімнати, що знаходиться на 5 поверсі будинку АДРЕСА_2 від 07 серпня 2022 року в період часу з 18:20 год. по 19:40 год.; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 07 серпня 2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 07 серпня 2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 08 серпня 2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 08 серпня 2022 року; протоколом вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі за участі ОСОБА_4 від 07 серпня 2022 року. договором № 467-22015812 від 07 серпня 2022 року укладений між ПТ «Ломбард «Заставно-Кредитний Дім» (№ 42), що розташований за адресою: бульвар Т. Шевченка, 14 в м. Тернополі та ОСОБА_4 .
Мотивуючи подане клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, та у зв`язку з цим зазначає про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні. На думку слідчого, є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, оскільки останній не працює, не має постійного джерела доходів, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, тому йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, та визначити розмір застави, у зв`язку із чим просить задовольнити клопотання.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені ст. 177 КПК України. Однак, поряд з цим вказав, що після затримання особи під час збирання характеризуючих даних, слідчим було отримано вимогу, згідно якої встановлено, що відносно ОСОБА_4 скеровувались клопотання про примусові заходи медичного характеру, однак на даний час експертиза ще не була проведена, тому відповідно встановити чи була осудна особа або ж не осудна на момент вчинення злочину, не можливо. При цьому зазначив, що у разі якщо суд дійде до переконання, що стороною обвинувачення не доведено обставини які б давали змогу застосувати більш тяжкий запобіжний захід, він не заперечуватиме щодо застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Окрім цього, вказав, що шкода завдана ОСОБА_4 повністю відшкодована шляхом викупу мобільного телефону з ломбарду його матір`ю добровільно, який в подальшому був зданий слідчому для проведення необхідних слідчих дій.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просить застосувати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, при цьому зазначив, що шкода завдана підозрюваним потерпілому повністю відшкодована.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування щодо ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя бере до уваги наступне.
Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до вимог ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст.5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.
Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.
Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які містяться в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Слідчий суддя враховує, що тримання під вартою в розумінні ст.183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, згідно з положеннями ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Тернопільського РУ поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001141 від 07 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
08 серпня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику а ризикам, зазначеним у поданні.
На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, зокрема такими є: витяг з ЄРДР №0001141 від 07.08. 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України; заяви про вчинення злочину від 07.08.2022 року; протокол огляду місця події від 07.08.2022 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 07.08.2022 року; протоколи допитів свідків; протокол вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 07.08.2022 року; договір № 467-22015812 від 07 серпня 2022 року укладений між ПТ «Ломбард «Заставно-Кредитний Дім» (№ 42), що розташований за адресою: бульвар Т. Шевченка, 14 в м. Тернополі та ОСОБА_4 ; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.08.2022 року; протокол допиту підозрюваного від 07.08.2022 року; протокол вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 08.08.2022 року, тощо.
Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідні кримінальні правопорушення могли бути вчинені, а надані слідчою до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчої та доданих до нього матеріалах.
Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
В свою чергу, підозрюваним ОСОБА_4 не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку його непричетність до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя виходить із такого.
Як зазначено у клопотанні, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 3) незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні (частина 1 статті 177 КПК).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Під час перевірки наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні №0001141 від 07 серпня 2022 року щодо підозрюваного ОСОБА_4 , оцінивши наведені у клопотанні доводи, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.
Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому, на думку слідчого судді та обставина, що ОСОБА_4 проживає у м. Тернополі тимчасово, як внутрішньо переміщена особа, також є важливим при оцінці вказаного ризику.
Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від цих осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Окрім цього слід зазначити, що підозрюваному відомі місця проживання потерпілого та свідків, так як згідно їх протоколів допитів вказано, що він спільно із ними проживав в одному приміщенні будинку та інформація про них міститься в матеріалах кримінального провадження, з якими підозрюваний ознайомлений, та усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним діяння, може навмисно схиляти потерпілого та свідків до зміни наданих раніше показань чи до відмови давати показання, що негативно вплине на судовий розгляд кримінального провадження.

За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

За таких обставин зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає обґрунтованими. Зазначені ризики у цьому кримінальному провадженні є актуальними безвідносно до стадії цього кримінального провадження.
При цьому в клопотанні слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам.
Разом з тим, вивченням особи підозрюваного, під час розгляду клопотання, слідчим суддею вивчається можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків наведених слідчим у клопотанні та зазначених прокурором у судовому засіданні. Так, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, останній співпрацював із слідством, добровільно надав пояснення, в яких чітко виклав свою позицію, більше того шкода завдана його діями відшкодована, шляхом викупу мобільного телефону з ломбарду його матір`ю, який в подальшому був переданий слідчому, для проведення слідчих дій, що також підтверджено у судовому засіданні стороною обвинувачення.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , беручи до уваги недоведення прокурором недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, відсутність належного обґрунтування підстав для втручання у право ОСОБА_4 на свободу, шляхом застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, а також те, що Європейський суд з прав людини та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права зазначають, що існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, тобто, утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом і, коли відсутні конкретні дані, які б дозволяли дійти ґрунтованого висновку, що особа з великою ймовірністю вчинить дії, передбачені ст.177 КПК України, слід вважати, що такі ризики взагалі відсутні, або є настільки мінімальними, що не дають виключних підстав для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до висновку, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що сам по собі факт підозри ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого злочину (ч.4 ст.185 КК України) не є достатньою підставою для застосування до нього найбільш суворого виняткового запобіжного заходу.

Отже, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні, з урахуванням вищевикладеного, встановленим слідчим суддею ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, можливо дієво запобігти шляхом застосування іншого запобіжного заходу, який не є виключним за своєю суворістю.
Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
У п. 104 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 р. зазначено, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції. Цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття «рівень» і «напруженість» у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі. Тому Суд застосовує ті самі критерії щодо позбавлення свободи незалежно від місця тримання заявника під вартою ( 104, 113, 114 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 р. та п. 212 рішення у справі Развозжаєв проти Росії та України та Удальцов проти Росії від 19.11.2019 р.).
Таким чином, з урахуванням обставин, що встановлені у ході розгляду клопотання слідчий суддя вважає, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам і буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід дасть можливість уникнути настання існуючих ризиків та забезпечить виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.
Також при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя бере до уваги те, що відносно останнього до суду скеровувалось клопотання про застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру, однак на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановити чи перебував підозрюваний на момент вчинення інкримінованого йому злочину в стані осудності є неможливим.

З урахуванням обставин справи, особи підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, за адресою по місцю проживання: АДРЕСА_2 , шляхом заборони залишати житло цілодобово.
Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК України).
За таких обставин клопотання слідчого до задоволення не підлягає.
Керуючись ст.ст.177, 178,181, 183, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , до 23 год. 59 хв. 05.10.2022 року.
На цей же строк покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:
1)прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;
2)повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання або роботи;
3)не відлучатись за межі м. Тернополя без дозволу слідчого, прокурора та суду
4) здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків визначити до 23 год. 59 хв. 05.10.2022 року.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Копію ухвали для забезпечення контролю виконання надіслати до Тернопільського РУП ГУНП України в Тернопільській області.
Після оголошення ухвали негайно доставити підозрюваного ОСОБА_4 до місця його проживання і звільнити з-під варти.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1