Справа № 127/6165/19
Провадження №11-кп/801/496/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційні скарги прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2021 року у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000125 року від 28.12.2018 року, № 002670 від 10.12.2019 року, № 0000048 від 08.01.2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 04.03.2005 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;
- 13.05.2005 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 10.12.2009 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5-ти років позбавлення волі. 29.10.2012 року на підставі постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 19.10.2012 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 8 днів;
- 18.06.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 3 ст. 357, ст. 71 КК України до покарання у виді 1 року 7 місяців обмеження волі;
- 04.11.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч.ч. 1,4 ст. 70, ст. 72 КК України до покарання у виді покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна. 02.11.2017 року на підставі постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.10.2017 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 6 днів,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Жеревці, Лугинського району, Житомирської області, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч. 2 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження
прокурора : ОСОБА_11
захисника: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_10
обвинуваченого: ОСОБА_9
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , 27.12.2018 року, близько 19:40 години, перебуваючи біля будинку №4, по вул. Стрілецька в м. Вінниці, помітили раніше невідомого їм ОСОБА_12 . В цей час у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, тобто майном ОСОБА_12 . Реалізуючи свій злочинний умисел, вступивши у попередню змову між собою, з корисливих спонукань, діючи повторно, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 наздогнали ОСОБА_12 ззаду, після чого ОСОБА_10 наніс ОСОБА_12 удар кулаком по голові, внаслідок чого останній впав на землю. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 продовжили наносити удари ногами по голові потерпілого, після чого один із них відкрито, користуючись подоланням опору потерпілого, засунувши свою руку до правої кишені джинсів ОСОБА_12 , дістав звідти мобільний телефон марки «Nokia 230 Dual SIM Dark Silver» в корпусі чорного кольору із сріблястою задньою кришкою, вартість якого згідно з висновком експерта №77 від 06.02.2019 року становить 866,67 грн. (вісімсот шістдесят гривень 67 копійок). Після цього ОСОБА_10 та ОСОБА_9 продовжили реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, для чого один із них відкрито, користуючись подоланням опору потерпілого, засунувши свою руку до лівої кишені джинсів ОСОБА_12 , дістав звідти грошові кошти в сумі 150 гривень та банківську карту ПАТ «КБ «Приватбанк», зареєстровану на ім`я ОСОБА_12 , після цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, відкрито, користуючись подоланням опору потерпілого, зняли з ніг останнього пару взуття марки «Splinter Sport Line», які для ОСОБА_12 матеріальної цінності не становлять.
В подальшому, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зникли і розпорядились викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1016 грн. 67 коп.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_9 потерпілий ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани правої вушної раковини, які згідно з висновком експерта №123/125 від 20.02.2019 року належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (більше 6, але не більше 21) розлад здоров`я.
Крім того, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , 27.12.2018 року, близько 22:00 години, перебуваючи біля будинку №20 по вул. А. Янгеля в м. Вінниці, помітили раніше невідомого їм ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який ніс чоловічу шкіряну сумку через плече. В цей час у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, а саме, майном ОСОБА_13 . Реалізуючи свій злочинний умисел, вступивши у попередню змову між собою, з корисливих спонукань, діючи повторно, усвідомлюючи, що перед ними особа похилого віку, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 наздогнали ОСОБА_13 ззаду, після чого один із них наніс ОСОБА_13 удар по ногам ззаду нижче колін, смикнувши при цьому за сумку, внаслідок чого потерпілий впав на землю, після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_9 продовжили наносити удари ногами по голові потерпілого. В ході нанесення ударів, потерпілий ОСОБА_13 піднявся на ноги, проте ОСОБА_10 та ОСОБА_9 продовжили наносити йому удари кулаками по голові, після чого ОСОБА_10 , користуючись подоланням опору потерпілого, шляхом ривка зірвав з плеча потерпілого сумку, внаслідок чого її ремінь порвався, всередині якої знаходились мобільний телефон марки «General Mobile MG 8», вартість якого згідно висновку експерта №77 від 06.02.2019 року становить 2110,00 грн. (дві тисячі сто десять гривень 00 копійок), грошові кошти в сумі 100 гривень, банківські картки та документи на ім`я ОСОБА_13 , а саме: паспорт громадянина України, картка фізичної особи платника податків, пенсійне посвідчення, дозвіл на право зберігання та носіння пристрою «Форт 12Р», посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Toyota RAV-4».
В подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зникли і розпорядились викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 2210 грн. 00 коп.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_9 потерпілий ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою та гематоми обличчя зліва, множинних забоїв та підшкірних крововиливів м`яких тканин голови, які згідно з висновком експерта № 126 від 20.02.2019 року належать до легких тілесних ушкоджень.
Крім того, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , 27.12.2018 року, близько 22:45 години, перебуваючи біля будинку №9 по вул. Станіславського в м. Вінниці, помітили раніше невідомого їм ОСОБА_14 , який мав при собі рюкзак. В цей час у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, а саме, майном ОСОБА_14 . Реалізуючи свій злочинний умисел, вступивши у попередню змову між собою, з корисливих спонукань, діючи повторно, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 наздогнали ОСОБА_14 ззаду, після чого один з них наніс потерпілому удар по ногах ззаду нижче колін та удар кулаком по голові, внаслідок чого потерпілий впав на землю, після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_9 продовжили наносити удари ногами по голові потерпілого. В подальшому, користуючись подоланням опору потерпілого, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 намагались вирвати із рук ОСОБА_14 рюкзак, який останній не відпускав. Внаслідок цього із рюкзака випали грошові кошти, побачивши які ОСОБА_9 та ОСОБА_10 почали збирати їх з землі, ігноруючи крики потерпілого про допомогу. В подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , заволодівши грошовими коштами в сумі 1200 гривень, з місця вчинення злочину зникли і розпорядились викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 1200 гривень.
Крім того, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , 07.01.2019 року, о 19:00 годині, перебуваючи поблизу будинку №10-А по вул. Антонова в м. Вінниці, помітили двох невідомих їм малолітніх ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . В цей час, у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , виник злочинний умисел спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, тобто майном малолітніх. Реалізуючи свій злочинний умисел, вступивши у попередню змову між собою, з корисливих спонукань, діючи повторно, усвідомлюючи, що перед ними малолітні особи, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підійшли до ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Після цього ОСОБА_10 схопив ОСОБА_16 за куртку, таким чином тимчасово обмеживши волю потерпілого та позбавивши останнього можливості чинити опір протиправним діям, тобто застосувавши до нього насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я. Далі ОСОБА_10 відкрито, користуючись подоланням опору потерпілого, засунувши свою руку до правої кишені куртки ОСОБА_16 дістав звідти мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4x MAG 138» в корпусі чорного кольору, вартість якого згідно з висновком експерта №72 від 11.02.2019 року становить 2006,67 грн. (дві тисячі шість гривень 67 копійок) та грошові кошти у сумі 277 гривень купюрами по 200, 50, 20, 5, 2 гривень. Після цього ОСОБА_9 підійшов до неповнолітнього ОСОБА_17 та висловлюючись до останнього у грубій формі і шарпаючи його за куртку, таким чином також тимчасово обмежуючи волю потерпілого та позбавляючи останнього можливості чинити опір протиправним діям, тобто застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, наказав останньому вийняти з кишень мобільний телефон та гроші, на що ОСОБА_17 вийняв мобільний телефон марки «Motorolla XТ 1080» в корпусі чорного кольору, вартість якого згідно з висновком експерта №72 від 11.02.2019 року становить 2125,00 грн. (дві тисячі сто двадцять п`ять гривень 00 копійок), який знаходився у правій передній кишені штанів, після чого ОСОБА_9 відкрито, шляхом ривка заволодів даним мобільним телефоном.
Далі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зникли і розпорядились викраденим майном на власний розсуд, завдавши матеріальну шкоду ОСОБА_16 в розмірі 2283,67 грн. та ОСОБА_17 в розмірі 2125,00 грн.
Крім того, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , 07.01.2019 року, близько 19:30 години, перебуваючи біля зупинки громадського транспорту «Проїзд Чехова» в м. Вінниці, помітили раніше невідомого їм ОСОБА_18 , який рухався їм на зустріч. В цей час у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , виник спільний умисел на скоєння нападу на ОСОБА_18 із застосуванням до нього фізичного насильства з метою заволодіння його майном та вони усно домовились між собою про спільне вчинення цього нападу, вступивши таким чином у попередню змову.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , дочекались моменту, коли потерпілий ОСОБА_19 зрівняється з ними на шляху. Після цього ОСОБА_9 , схопив ОСОБА_18 правою рукою за рукав лівої руки, таким чином тимчасово обмеживши волю потерпілого, відштовхнув його до бетонної стіни та наніс один удар кулаком правої руки нижче грудної клітини. Далі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , спільно нанесли кулаками обох рук близько 10 ударів по обличчю ОСОБА_20 , тобто застосували до нього насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я. Після цього ОСОБА_9 , висловив вимогу до ОСОБА_20 , щоб той вийняв із кишень мобільний телефон, гроші та все цінне, що у нього є, на що потерпілий відповів, що він нічого їм не віддасть. Це обурило ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , та вони продовжили застосовувати до ОСОБА_20 насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я, а саме ОСОБА_9 , наніс ОСОБА_21 чотири удари коліном по голові в ділянку носа, після цього ОСОБА_10 почав наносити по обличчю ОСОБА_20 удари кулаками обох рук, таким чином також тимчасово обмежуючи волю потерпілого та позбавляючи останнього можливості чинити опір протиправним діям, тобто застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я. В цей час, як ОСОБА_10 наносив удари по обличчю ОСОБА_20 , ОСОБА_9 , користуючись подоланням опору потерпілого, засунув руки до кишень його куртки та почав нишпорити в них, намагаючись заволодіти майном потерпілого. Однак, будь-яких речей у кишенях куртки ОСОБА_20 не було, тому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжили наносити ОСОБА_21 удари кулаками рук по обличчю.
В цей час неподалік по вул. Волошковій в м. Вінниці проходило дві невстановлених слідством особи, які висловили зауваження діям ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Останні відволіклися на дане зауваження, внаслідок чого ОСОБА_19 зміг вирватись та побіг в сторону супермаркету «Українські товари», де його очікували друзі.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_19 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми струс головного мозку; перелому кісток зліва без зміщення уламків; ротаційний підвивих шийного хребця вліво, забій (гематома, садна) м`яких тканин обличчя; субкон`юктивальний крововилив правого ока; травматичні дефекти (менш як ) коронкових частин 1-го зуба справа верхньої щелепи та 1-го зуба справа нижньої щелепи, які відповідно до висновку експерта №122/124 від 28.02.2019 року за ступенем тяжкості належать:
- закрита черепно-мозкової травма - струс головного мозку; перелом кісток зліва без зміщення уламків; ротаційний підвивих шийного хребця вліво до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (більше 6, але менше 21дня) розлад здоров`я;
- забій (гематома, садна) м`яких тканин обличчя; субкон`юктивальний крововилив правого ока; травматичні дефекти (менш як ) коронкових частин 1-го зуба справа верхньої щелепи та 1-го зуба справа нижньої щелепи до легких тілесних ушкоджень.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2021 року визнано винуватим ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України.
Призначено ОСОБА_10 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
Призначено ОСОБА_10 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_10 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_10 в строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 08.01.2019 року по 07.03.2019 року, а також з 16.06.2020 по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 обраховувати з дати набрання вироком законної сили.

Визнано винуватим ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України.
Призначено ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
Призначено ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_9 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_9 в строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 08.01.2019 року по 07.03.2019 року, а також з 05.12.2019 по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 обраховувати з дати набрання вироком законної сили.
Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 1287,00 гривень.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.02.2019 року (№127/4939/19) про накладення арешту, скасовано;
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.01.2019 року (№127/172/19) про накладення арешту, скасовано;
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2019 року (№127/1945/19) про накладення арешту, скасовано.
Долю речових доказів вирішено .

Непогодившись з вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2021 року, прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, просила вирок Вінницького міського суду від 08.02.2021 щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок та визнати винними ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 187 КК України покарання у виді 8 років позбавлення із конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ст. ст. 71, 81 КК України остаточне покарання визначити шляхом приєднання до призначеного покарання частини невідбутого покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 04.11.2014 у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_10 строк тримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження зарахувати у строк покарання з розрахунку 1 дня тримання під вартою за 1 день позбавлення волі до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з дня ухвалення нового вироку апеляційним судом.

ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 187 КК України призначити покарання у виді 8 років позбавлення із конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_9 строк тримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження зарахувати у строк покарання з розрахунку 1 дня тримання під вартою за 1 день позбавлення волі до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з дня ухвалення нового вироку апеляційним судом.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького міського суду від 08.02.2021 щодо ОСОБА_9 скасувати та ухвалити новий вирок, обравши йому міру покарання у вигляді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, просив в обвинуваченні за ч.2 ст. 187 КК України в епізоді з потерпілим ОСОБА_12 визнати його невинним, за ч.2 ст. 187 КК України в епізоді з потерпілим ОСОБА_22 , змінити кваліфікацію злочину з ч.2 ст. 187 на ч.2 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького міського суду від 08.02.2021 року скасувати та ухвалити новий вирок, обравши йому міру покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що вирок відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_9 підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок мякості на підставі п.4 ч.1, ч.2 ст. 409, ст. 413, ст. 414 КПК України.
Прокурор звертає вказує, що ОСОБА_10 раніше судимий 04.11.2014 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна. На підставі постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.10.2017 року його звільнено від відбування покарання умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 7 місяців 6 днів. Перший злочин, за який його засуджено оскаржуваним вироком від 08.02.2021 року, вчинено ОСОБА_10 27.12.2018 року, тобто у період умовно-дострокового звільнення.
За таких обставин, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_10 . Вінницький міський суд дійшов невірного висновку та не призначив обвинуваченому остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України.
Крім цього, оскільки, ОСОБА_10 вчинив новий злочин в період умовно-дострокового звільнення призначаючи йому покарання за сукупністю вироків Вінницький міський суд у резолютивній частині вироку мав послатися і на ст. 81 КК України , як на спеціальну норму закону, що не зроблено судом.
Призначаючи покарання, суд не виконав вимоги ст. 50, ст. 65 КК України, розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд не в повній мірі виконав вимоги вказаного закону, та, вирішуючи, питання щодо міри покарання , належним чином не врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного та призначив ОСОБА_9 покарання, яке є явно несправедливим через м`якісь.
Судом першої інстанції належним чином не враховано, що ОСОБА_9 вчинив вказані злочини відносно малолітніх та особи похилого віку, обставини вчинення злочину, а саме вчинення ряду тяжких умисних злочинів за попередньою змовою групою осіб та вчинення 5 епізодів у відносно короткий проміжок часу, а саме з 27.12.2018 року по 07.01.2019 року, що свідчить про антигромадську позицію ОСОБА_9 , небажання виправлення та нездатність до стійкої правослухняної поведінки.
Таким чином, при ухваленні вироку відносно ОСОБА_9 Вінницький міський суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 мотивовано тим, що по епізоду вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_12 в судовому засіданні ОСОБА_9 вказував, що дії відносно цього потерпілого він вчиняв без участі іншого обвинуваченого ОСОБА_10 , ці обставини також підтвердив ОСОБА_10 та сам потерпілий , інші докази по даному факту відсутні, однак суд незаконно визнав наявність попередньої змови між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
По епізоду з потерпілим ОСОБА_19 , судом не прийнято той факт, що даний потерпілий будучи допитаним двічі на досудовому слідстві та в судовому засіданні кожного разу надавав інші покази.
По даному епізоду захисник вважає, що в діях обвинувачених є ознаки злочину передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, а не ч.2 ст. 187 КК України, поскільки в процесі конфлікту з потерпілим його ніхто не обшукував та нічого не відбирав.
Судом безпідставно не визнано обставинами, що помякшують покарання щире каяття ОСОБА_9 , активне сприяння ним розкриттю злочинів, добровільне відшкодування потерпілим нанесених збитків, також не враховано, що обвинувачений раніше не судимий, випадково потрапив під вплив раніше неодноразово судимого ОСОБА_10 .

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 мотивовано тим, що вирок суду є незаконним, оскільки його висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, докази були зібрані з істотним порушенням кримінального процесуального закону, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Визнаючи його винним у скоєнні злочину відносно ОСОБА_12 , суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи сторони захисту, а саме те, що потерпілий повідомив в судовому засіданні, що напад на нього скоїв ОСОБА_9 , не врахував показання потерпілого ОСОБА_12 , не перевірив відповідність проведення впізнання по фотознімкам вимогам ст. 228 КПК України.
Відносно обвинувачення у скоєнні злочину відносно потерпілого ОСОБА_20 свою вину визнав частково, а саме в частині, що між ними відбувся конфлікт в результаті якого потерпілому було нанесенні легкі тілесні ушкодження, а тому кваліфікація злочину за ст. 187 КК України є безпідставною та такою, що не відповідає дійсності.
Обвинувачений звертає увагу на те, що під час досудового розслідування свідчення потерпілого ОСОБА_20 були іншими і підозра у вчиненні злочину у даному кримінальному провадженні кваліфікувалась за ч.2 ст. 125 КК України. З потерпілим дійсно виникла конфліктна ситуація, але в нього нічого не вимагалося про що він свідчив на початку розслідування, однак судом першої інстанції ці обставини не взяті до уваги.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 мотивовано тим, що вину у вчиненні трьох епізодів кримінального правопорушення за ч.2 ст. 186 КК України вину він визнає повністю.
Однак по епізоду відносно потерпілого ОСОБА_12 вказує, що всі злочинні дії відносно потерпілого він вчинив один, що підтверджує також обвинувачений ОСОБА_10 та сам потерпілий, тому суд незаконно визнав наявність попередньої змови з ОСОБА_10 .
Також по епізоду з потерпілим ОСОБА_19 не прийнято до уваги той факт, що даний потерпілий будучи допитаним двічі у судовому засіданні кожного разу надавав різні покази,
в його діях та діях обвинуваченого ОСОБА_10 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 125 КК України, а не ч.2 ст. 187 КК України, оскільки в процесі конфлікту з потерпілим його ніхто не обшукував та нічого у нього не відбирав.
Судом безпідставно не визнано обставинами, що помякшують покарання щире каяття, активне сприяння ним розкриттю злочинів, добровільне відшкодування потерпілим нанесених збитків, також не враховано, що він раніше не судимий, випадково потрапив під вплив раніше неодноразово судимого ОСОБА_10 .
За вказаних обставин суд визначив йому сувору міру покарання.

Потерпілі у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_11 , який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_7 повністю, просив задоволити, в задоволенні апеляційних скарг захисника, обвинувачених відмовити, захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , які просили по епізоду з потерпілим ОСОБА_19 змінити кваліфікацію злочину з ч.2 ст. 187 на ч.2 ст. 125 КК України вирок Вінницького міського суду від 08.02.2021 щодо ОСОБА_9 скасувати та ухвалити новий вирок, призначити міру покарання у вигляді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_10 , який просив за ч.2 ст. 187 КК України по епізоду з потерпілим ОСОБА_12 визнати його невинним, за ч.2 ст. 187 КК України по епізоду з потерпілим ОСОБА_22 , змінити кваліфікацію злочину з ч.2 ст.187 на ч.2 ст.125 КК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частковому, в задоволенні апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження в дотримання ст. 94 КПК України, перевіривши та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України.

Судове рішення оскаржується захисником, обвинуваченим ОСОБА_9 , обвинуваченим ОСОБА_10 в частині визнання винними ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч.2 ст. 187 КК України.
Згідно роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду № 10 від 06.11.2009 року « Про судову практику у справах про злочини проти власності» під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.
Небезпечне для життя чи здоров`я насильство (ст. 187 КК України) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які призвели до вказаних наслідків, але не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, тощо.
Ці вимоги Закону були повністю враховані судом першої інстанції при оцінці дій обвинувачених ОСОБА_10 ОСОБА_9 та визначенні їх правової кваліфікації.
Приймаючи рішення щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_10 , ОСОБА_9 по епізоду вчинення злочинних дій відносно потерпілого ОСОБА_12 , відносно потерпілого ОСОБА_20 , суд першої інстанції в межах висунутого обвинувачення перевірив та оцінив докази з точки зору достатності та взаємозв`язку та проаналізувавши сукупність доказів, належним чином вмотивував свої висновки щодо доведеності вини обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Свої доводи щодо відсутності складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, в діях обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_8 та обвинувачені мотивують тим, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вказував, що дії відносно потерпілого ОСОБА_12 він вчиняв без участі обвинуваченого ОСОБА_10 .

Доводи апеляційної скарги по епізоду відносно потерпілого ОСОБА_12 , що протиправні дії відносно потерпілого ОСОБА_12 вчинялися лише обвинуваченим ОСОБА_9 суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів перевірених та проаналізованих судом, який встановив фактичні обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції по епізоду від 27.12.2018 року відносно потерпілого ОСОБА_12 обгрунтовано поклав в основу обвинувального вироку показання потерпілого ОСОБА_12 , який пояснював, що 27.12.2018 року, близько 18:00 год., він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, йдучи по вул. Стрілецькій в м. Вінниці почув як його наздоганяють по відчуттям двоє осіб, після чого невідомою особою йому було нанесено удар кулаком правої руки в ділянку правого вуха, в результаті чого потерпілий впав на бік на землю. В подальшому, він, закривши руками обличчя, відчув на собі декілька ударів в ділянку голови, що були нанесені ногою та втратив свідомість. Окрім взуття, у нього зник рюкзак, грошові кошти в розмірі 150 грн. та банківські картки, мобільний телефон. Потерпілий також зазначив, що в момент падіння він помітив, що особою, яка наносила йому удар у вухо був ОСОБА_9 , при цьому збоку, на відстані близько 10 метрів, стояв ОСОБА_10 , одягнутий у одяг темного кольору та зимові кросівки.
Покази потерпілого ОСОБА_12 є послідовними, логічними, не викликають сумнівів у їх правдивості, узгоджуються з іншими доказами, а саме: протоколом прийняття заяви ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення від 27.12.2018 року, згідно якого ОСОБА_12 просив прийняти міри до невідомих йому осіб, які 27.12.2018 року, близько 19:40 год., в м. Вінниці, по вул. Стрілецькій, 4, відкрито із застосуванням фізичної сили заволоділи його речами, а саме: мобільним телефоном марки «Nokia» в корпусі чорного кольору, банківською карткою «Приват Банк», грошовими коштами в сумі 150 грн. та чоловічими шкіряними черевиками, чорного кольору; протоколом огляду місця події від 14.01.2019 року та долученими до нього ілюстративними таблицями, згідно якого, слідчим в присутності двох понятих проведено огляд кімнати для проведення слідчих дій №2, яка находиться у приміщенні ITT №1 ГУНП у Вінницький області, що за адресою м. Вінниця вул. Пирогова, 4. Присутній у кімнаті підозрюваний ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі добровільної письмової заяви надав для огляду та вилучення своє взуття, а саме черевики чорного кольору, 42 розміру із надписом на язичкові «Town shoes Splinter» та справа із надписом «Sprinter Sport line», що також підтверджується письмовою заявою ОСОБА_9 від 14.01.2019 року та протоколом огляду предмету від 18.01.2019 року; протоколом пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками від 18.01.2019 року за участі потерпілого ОСОБА_12 , згідно якого, ОСОБА_12 за надписом із логотипом марки взуття «Sprinter Sport line» та іншими індивідуальними, ознаками зазначеними в протоколі, впізнав на фотознімку №4 свої черевики, чорного кольору марки «Sprinter», якими 27.12.2018 року, близько 19 год. 40 хв., за адресою: м. Вінниця, вул. Стрілецька, 4, відкрито заволоділи із застосуванням фізичної сили двоє невідомих йому осіб, згідно довідки до протоколу пред`явлення для впізнання предмету за фотознімками від 18.01.2019 року вбачається, що на фотознімку №4 зображено черевики марки «Sprinter», чорного кольору, які 14.01.2019 року підозрюваний ОСОБА_9 , добровільно надав для огляду та вилучення; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.01.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_12 , згідно якого ОСОБА_12 за формою обличчя та загальними рисами обличчя впізнав особу під №1, яка 27.12.2018 року, близько 19:40 год., за адресою: м. Вінниця, вул. Стрілецька, 4, разом з іншою особою чоловічої статті із застосуванням фізичної сили, заволоділи його особистими речами та нанесли йому тілесні ушкодження, згідно довідки до протоколу пред`явлення для впізнання особи за фотознімками від 22.01.2019 року вбачається, що на фотознімку №1 зображений ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.01.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_12 , згідно якого ОСОБА_12 за загальними рисами обличчя та формою обличчя впізнав особу під №3, яка 27.12.2018 року, близько 19:40 год., за адресою: м. Вінниця, вул. Стрілецька, 4, разом з іншою особою чоловічої статі, відкрито із застосуванням фізичної сили, заволоділи його особистими речами та нанесли йому тілесні ушкодження, згідно довідки до протоколу пред`явлення для впізнання особи за фотознімками від 22.01.2019 року вбачається, що на фотознімку №3 зображений ОСОБА_10 ; даними висновку експерта №123/125 від 20.02.2019 року, згідно якого, у ОСОБА_12 було виявлено тілесне ушкодження: «Забійна рана правої вушної раковини». Вказане тілесне ушкодження у ОСОБА_12 за своїм характером належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (більше 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я (п.2.3.3. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995р.), виникло від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в термін, вказаний в ухвалі про призначення експертизи 27.12.2018 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 23.02.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_12 , згідно якого вбачається, що в ході проведення слідчого експерименту потерпілий повідомив та показав, що 27.12.2018 року, близько 19:40 год., за адресою: м. Вінниця, вул. Стрілецькій, 4, невідомі особи чоловічої статті, відкрито, із застосуванням фізичної сили заволоділи його мобільним телефоном марки «Nokia» в корпусі чорного кольору, банківською карткою «Приват Банк», грошовими коштами в сумі 150 грн. та чоловічими шкіряними черевиками, чорного кольору; даними висновку експерта №77 від 06.02.2019 року, згідно якого, ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки «General Mobile GM 8» в корпусі темно-сірого кольору, станом на 27.12.2018 року могла становити 2110,00 грн. Ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки «Nokia 230 Dual SIM Dark Silver» в корпусі чорного кольору із сріблястою задньою кришкою, станом на 27.12.2018 року могла становити 866,67 грн.

Перевіривши докази, суд оцінив покази ОСОБА_10 , який заперечував свою участь у вчиненні даного кримінального правопорушення, та зазначив, що вони спростовуються дослідженими доказами, які узгоджуються між собою.
Обвинувачений ОСОБА_10 звертав увагу в апеляційній скарзі, що на його думку мали місце порушення при проведенні впізнання потерпілим ОСОБА_12 по фотознімкам.
Судом першої інстанції перевірено допустимість вказаного доказу та прийнято при прийнятті рішення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції вірно прийнято зазначений доказ як один із доказів винуватості обвинувачених, оскільки він відповідає вимогам ст. 228 КПК.

В апеляційних скаргах сторони захисту вказується на незаконність визнання судом наявності попередньої змови між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення. При цьому домовленість про спільне вчинення кримінального правопорушення заздалегідь означає наявність згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивного боку.

Обставини вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_12 свідчать про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 діяли за попередньою змовою, оскільки з самого початку дії обвинувачених були узгодженими та послідовними.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що і в показах під час судового розгляду, і в заяві про вчинення кримінального правопорушення, і під час слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_12 зазначав про вчинення кримінального правопорушення двома особами, яких впізнав на фотознімках, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
За таких обставин, суд апеляційної інстанції, перевіривши вирок суду першої інстанції в частині визнання винним обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч.2 ст.187 КК України по епізоду відносно потерпілого ОСОБА_12 , вважає рішення в цій частині обгрунтованим, належним чином вмотивованим.

Доводи захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , викладені у апеляційних скаргах щодо наявності підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_10 , ОСОБА_9 з ч.2 ст. 187 КК України на ч.2. ст. 125 КК України по епізоду з потерпілим ОСОБА_19 є безпідставними.

Диспозицією ч.2 ст.187 КК України передбачена кримінальна відповідальність за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій.
Диспозицією ч.2 ст.125 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.
За загальним визначенням розбій, як злочин проти власності, це напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування насильства.

В разі вчинення розбою посягання відбувається на два об`єкти - власність та життя і здоров`я потерпілої особи.

Однією з характеризуючих ознак розбою є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його проти нападу.

Як убачається з вироку суд першої інстанції, приймаючи рішення щодо наявності в діях обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України по епізоду відносно потерпілого ОСОБА_20 визначив зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для правової оцінки дій, виходячи з часу, місця, обстановки і інших обставин його вчинення, характеру дій винних, поведінки потерпілого.

Оцінивши показання потерпілого ОСОБА_20 , який згідно свідоцтва про зміну імені прізвище ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , змінив на прізвище « ОСОБА_24 », про що 15.03.2019 року складено відповідний актовий запис №43, дослідивши докази, які узгоджуються між собою, суд дійшов вірного висновку, про наявність умислу у обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на відкрите заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій корисливий мотив їх дій та обєктивні дії , вчинені ними для досягнення їх мети.
В апеляційних скаргах обвинувачені та захисник зазначають, що потерпілий надавав різні покази під час досудового розслідування та судового розгляду.
Судом першої інстанції в дотримання вимог ст. 23 КПК України прийнято показання потерпілого ОСОБА_20 , які він давав безпосередньо під час судового розгляду.
З показів потерпілого наданих у суді першої інстанції вбачається, що 07.01.2019 року о 19:30 год., ОСОБА_19 вийшов гуляти з друзями. По дорозі до зупинки «Волошкова» ОСОБА_19 зустрів раніше незнайомих йому двох осіб чоловічої статті, які рухались до нього
назустріч. ОСОБА_9 штовхнув його плечем. Незвертаючи на це уваги він пішов далі. Однак, ОСОБА_9 наздогнав його взяв за руку, повернув до себе та зробив зауваження. Хоча на зауваження він вибачився. ОСОБА_9 наніс один удар в живіт та відтягнув його до стіни. В подальшому, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 почали наносити йому удари в голову. Потім ОСОБА_9 зупинився та наказав віддати йому гроші, телефон, тобто все що в нього було. Після того, як він повідомив, що нічого не буде віддавати, обвинувачені продовжили наносити тілесні ушкодження. Спочатку наносили удари по голові руками, а потім почали наносити удари з коліна по голові. ОСОБА_9 перевіряв в потерпілого ОСОБА_20 кармани, таким чином шукаючи речі. В цей час, по вулиці проходило два хлопці, які почали кричати до ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , за що вони б`ють потерпілого, через що ОСОБА_18 перестали бити та у зв`язку з чим, останньому вдалось втекти.
Покази потерпілого ОСОБА_20 повністю узгоджуються з протоколом прийняття заяви ОСОБА_25 ( ОСОБА_22 ) про вчинене кримінальне правопорушення від 07.01.2019 року, згідно якого ОСОБА_26 просить прийняти міри до невідомих йому осіб чоловічої статті, які 07.01.2019 року, близько 19:30 год., в м. Вінниця, неподалік автобусної зупинки «Проїзд Чехова», нанесли йому тілесні ушкодження в область носа та голови. Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку, що підтверджується витягом з ЄРДР; протоколом проведення слідчого експерименту від 03.08.2019 року, згідно якого ОСОБА_19 чітко, і деталях , розмежовуючи дії кожного з обвинувачених давав пояснення та показував про обставини вчинення кримінального правопорушення; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.01.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_27 , згідно якого, ОСОБА_28 за загальними рисами обличчя та зовнішності впізнав особу під №3, яка 07.01.2019 року, близько 19:30 год., за адресою: м. Вінниця, неподалік автобусної зупинки «Проїзд Чехова», спільно з іншою особою чоловічої статі, нанесли йому тілесні ушкодження. Згідно довідки до протоколу пред`явлення для впізнання особи за фотознімками від 16.01.2019 року вбачається, що на фотознімку №3 зображений ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.01.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_27 , згідно якого, ОСОБА_28 за загальними рисами обличчя та зовнішності впізнав особу під №3, яка 07.01.2019 року, близько 19:30 год., за адресою: м. Вінниця, неподалік автобусної зупинки «Проїзд Чехова», спільно з іншою особою чоловічої статі, нанесли йому тілесні ушкодження, згідно довідки до протоколу пред`явлення для впізнання особи за фотознімками від 16.01.2019 року вбачається, що на фотознімку №1 зображений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; висновком експерта №122/124 від 28.02.2019 року, згідно якого вбачається, що на підставі наданої медичної документації та судово-медичного обстеження у ОСОБА_22 були виявленні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку; перелом кісток носа зліва без зміщення уламків; ротаційний підвивих першого шийного хребця вліво, забій (гематома, садна) м`яких тканин обличчя, субкон`юктивальний крововилив правого ока; травматичні дефекти (менш як на 1/4) кровоносних частин 1-го зуба справа верхньої щелепи та 1-го зуба справа нижньої щелепи. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_22 виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), по давності утворення виникли, можливо, в термін вказаний ухвалі - 07.01.2019 року. Дані тілесні ушкодження у ОСОБА_22 за ступенем тяжкості належать: - закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку; перелом кісток носа зліва без зміщення уламків; ротаційний підвивих першого шийного хребця вліво - до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (більше 6, але менше 11 дня) розлад здоров`я (п.2.3.3. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01,1995р.). Забій (гематома, садна) м`яких тканин обличчя; субкон`юктивальний крововилив правого ока; травматичні дефекти (менш як на 4 коронкових - частин 1-го зуба справа верхньої щелепи та 1-го зуба справа нижньої щелепи до легких тілесних ушкоджень
Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 по епізоду потерпілого ОСОБА_20 , вину визнали частково, пояснювали, що вони не намагалися у потерпілого ОСОБА_20 щось забрати, оскільки, якби вони мали намір це зробити, то мабуть так би й зробили. В ході виниклого конфлікту ОСОБА_9 лише наносив потерпілому ОСОБА_21 тілесні ушкодження.

Перевіряючи рішення суду по епізоду вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_20 , суд апеляційної інстанції приймає до уваги заяву потерпілого ОСОБА_20 , в якій він вказав, що просить апеляційний розгляд проводити без його участі та участі його законного представника, все що було викладено у матеріалах об`єднаного кримінального провадження № 0000125 року від 28.12.2018 року, № 002670 від 10.12.2019 року, № 0000048 від 08.01.2019 року в частині що стосується його є чистою правдою.
Основним безпосереднім об`єктом розбою є право власності, а додатковим безпосереднім об`єктом виступають здоров`я, життя, психічна або фізична недоторканність людини.

За встановлених судом першої інстанції фактичних обставин по епізоду відносно потерпілого ОСОБА_20 , мав місце розбій, який передбачає напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинене особою, яка раніше вчинила розбій, що знайшло підтвердження у показах потерпілого та доказах, перевірених судом.

Докази по даному епізоду вказують, що напад на потерпілого, повязаний з насильством над потерпілим , був вчинений з метою заволодіння чужим майном.

Твердження обвинувачених, що у них не було наміру заволодіти майном спростовуються показами потерпілого ОСОБА_20 , який стверджував, що коли йому наносили удари, то вимагали віддати гроші, мобільний телефон, перевіряли його кишені, шукаючи речі.

Підстави для перекваліфікації дій обвинувачених на ч.2 ст. 125 КК України, про що просять в апеляційних скаргах обвинувачені та захисник, відсутні.

Суд апеляційної інстанції також не вбачає підстав для зміни призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання.
За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції в дотримання вимог ст.50, ст. 65 КК України, керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував тяжкість кримінальних правопорушень , які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до умисних тяжких злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, у вчиненні злочинів визнав вину частково, згідно характеристики ДУ «Вінницької УВП №1» ОСОБА_9 характеризується посередньо; добровільно відшкодував потерпілому ОСОБА_12 завдані злочином збитки, вчинив злочини проти малолітніх осіб та особи похилого віку, обставинами, які відповідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд визнав часткове визнання вини, часткове добровільне відшкодування шкоди, обставинами, які відповідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та малолітньої дитини.

Суд першої інстанції, врахувавши всі обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого ОСОБА_9 , думку потерпілих щодо призначення покарання, визначив покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкцій ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України із конфіскацією майна, оскільки призначення інших видів покарань буде недостатнім для досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, як законодавець вважає пропорційним.
Як у справі «Бакланов проти Росії (рішення від 09.06.2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії (рішення від 24.03.2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 що судом першої інстанції не враховано помякшуючі обставини при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 не відповідають дійсності, оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції врахував обставини, які відповідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання, встановлені під час судового розгляду.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину відсутнє у даному кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 визнав вину частково, а щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином, зокрема таким, як повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом.
Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_9 , обставини вчинення кримінальних правопорушень суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 в частині призначення покарання.
Також суд апеляційної інстанції вважає безпідставними вимоги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ОСОБА_9 тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок мякості .

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на наявність підстав для скасування вироку суду через неправильне застосування застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного ОСОБА_10 покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Згідно ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Відповідно до вимог ч.1ст. 71 КК України, якщо обвинувачений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_10 раніше судимий 04.11.2014 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.10.2017 року ОСОБА_10 звільнений від відбування покарання умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 7 місяців 6 днів.

Злочин, за який ОСОБА_10 засуджено оскаржуваним вироком від 08.02.2021 року вчинено ним 27.12.2018 року, тобто у період умовно- дострокового звільнення.

Відповідно до вимог ст. 71, ч.4 ст. 81 КК України та роз`яснень, що містяться у п.25, п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком .

Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком, з поміж іншого, треба вважати частину покарання від відбування якого особу звільнено умовно- достроково.

Натомість, в порушення вимог ст. 71 КК України, всупереч роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 24.10.2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд першої інстанції, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_10 , дійшов невірного висновку та не призначив обвинуваченому остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України.

Відповідно до ч.4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Оскільки, ОСОБА_10 вчинив новий злочин в період умовно-дострокового звільнення, призначаючи йому покарання за сукупністю вироків суд у резолютивній частині вироку мав послатися на ст. 81 КК України , як на спеціальну норму закону.

Враховуючи вищезазначене, доводи прокурора у апеляційній скарзі щодо ОСОБА_10 , з урахуванням його особи, тяжкості кримінальних правопорушень, є обгрунтованими, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409,412, 413,420 КПК України, суд апеляційної інстанції , -

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора задоволити частково.
Відмовити в задоволенні апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 .
Вирок Вінницького міського суду від 08.02.2021 щодо ОСОБА_10 , за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України скасувати в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_10 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок.

Визнати винним ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 187 КК України покарання у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ст. ст. 71, 81 КК України остаточне покарання визначити шляхом приєднання до призначеного покарання частини невідбутого покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 04.11.2014 у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_10 зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 08.01.2019 року по 07.03.2019 року, а також з 16.06.2020 рокудо набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з дня ухвалення вироку апеляційним судом.

Визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України.
Призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
Призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_9 зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 08.01.2019 року по 07.03.2019 року, а також з 05.12.2019 року по дату набрання вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з дня ухвалення вироку апеляційним судом.
В решті вирок суду залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_29