УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/18664/21

Провадження №: 1-кс/755/26/22

"12" січня 2022 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та прокурора групи прокурорів ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна (зі змінами та уточненнями) у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 06.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, установив :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

До слідчого судді даного місцевого суду надійшло зазначене клопотання прокурора групи прокурорів прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 від 17.12.21 про накладення арешту на майно, у рамках цього провадження, у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у ньому та необхідністю встановлення обставин визначених ст.ст. 2, 91 КПК України при наявності на те, ураховуючи уточнення унесені до клопотання заявником, у порядку ст.ст. 22, 26 КПК, від 11.01.22, передумов визначених ст.ст. 132, 170 того ж Кодексу.

Встановлені обставини у ході розслідування цього кримінального провадження органом досудового розслідування та наведені заявником у клопотанні відомості на їх підтвердження щодо доцільності застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження
СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві розслідується кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0000024 від 06.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України на підставі рапорту Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України, щодо виявлення ознак функціонування протиправних схем розтрати та привласнення бюджетних коштів.
Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом 2019-2021 років службовими особами Управління капітального будівництва та ЖКГ Чернігівської міської ради за попередньою змовою з посадовими особами ТОВ «УТБ-Інжиніринг» ( ОСОБА_4 ), ТОВ «Сівертехбуд» ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ), ТОВ «Фірма Добробуд» ( ОСОБА_7 ), ТОВ «Зернотранс 2016» ( ОСОБА_8 ), ТОВ «Клінкерн Юкрейн» ( ОСОБА_9 ) вчинили розтрату бюджетних коштів під час виконання робіт.
За отриманою інформацією, фінансово-господарські операції вищезазначених суб`єктів господарювання, не мали реального товарного характеру у повному обсязі, а роботи не могли виконуватись, у зв`язку із відсутністю трудових ресурсів, виробничого, транспортного та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів, дозвільних документів для здійснення діяльності, яка їх потребує, що призвело до нанесення збитків державі за рахунок неправомірного перерахування Товариств бюджетних коштів у сумі 1 474 000 грн., що відображено в аналітичному досліджені Державної податкової служби України Головного управління ДПС у Чернігівській області від 27 травня 2021 року № 29/25-01-08-13 за період з 01.01.2019 по 31.12.2020.
Таким чином, Товариства спільно з службовими особами Управління житлового-комунального господарства Чернігівської міської ради та Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради здійснили розтрату бюджетних коштів у сумі 15 856 674,7 (з ПДВ), під час закупівлі товарно-матеріальних цінностей у товариств-постачальників будівельних матеріалів для виконання робіт з капітальних ремонтів, що відображено в аналітичних дослідженнях Державної податкової служби України Головного управління ДПС у Чернігівській області від 03 червня 2021 року № 30/25-01-08-13/40627275, № 31/25-01-08-13/40627274 від 04 червня 2021 року.
У т.ч. під час досудового розслідування було проведено слідчу дію обшук на підставі ухвали слідчої судді Дніпровського районного суду м. Києва у ході якої слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 16.12.2021 в присутності двох понятих було проведено обшук квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ході якого було виявлено та в подальшому вилучено: папка синього кольору всередині якої знаходяться договора, угоди, план-схеми, карти, який поміщено до сейф-пакету SUD3094396; план-схеми на шести аркушах, які поміщено до сейф-пакету SUD3094397; ноутбук марки «Леново», с/н: ОС62544, накопичувач Tranfender, с/н: F-26905-1463, план-схеми, чорнові записи, зарядний пристрій до ноутбука які поміщено до сейф-пакету ЕХРО445200.

Після проведення обшуку указане майно визнано речовим доказом у порядку ст.ст. 98, 110 КПК.
Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення в тому числі й збереження речових доказів, а також попередження відчуження, зникнення, втрати або пошкодження вищезазначеного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, заявник просить накласти арешт шляхом заборони використання, розпорядження, відчуження майна на вилучене під час указаного обшуку майно, з підставі відповідності його критеріям ч. 1 ст. 170 КПК із змінами, внесеними згідно із Законом № 720-IX від 17.06.2020 та у світлі наявності мети визначеної п. 1 ч. 2 указаної статті наведеного Кодексу.

Позиція сторін
Прокурор групи прокурорів прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.

Особа за місцем проживання котрої власне було вилучено майно під час обшуку, про даний розгляд інформувалася у порядку ст. 135 КПК, однак в судове засідання не прибула, відповідно слідчий суддя, у розрізі норм ст.ст. 22, 26, 172 КПК, уважає за можливе здійснити розгляд клопотання у її відсутність.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК), приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно ж до абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК із змінами, внесеними згідно із Законом № 720-IX від 17.06.2020 арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовим доказом, згідно постанови від 17.12.2021.

При цьому, слідчим суддею шляхом дослідженні матеріалів провадження, у порядку ст. 94 КПК України, встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України. Строк звернення з клопотанням про арешт майна після проведення обшуку визначений абзацом другим частини 5 статті 171 КПК згідно із Законом № 769-VIII від 10.11.2015 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1019-VIII від 18.02.2016 дотриманий.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

Вимоги ст. 168 КПК дотримано. Так, за ч. 2 ст. 168 КПК тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Як вбачається з матеріалів провадження та даних ухвали слідчого судді на обшук стороні обвинувачення надавався відповідний дозвіл на вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку.
Постановою вказаний мобільний телефон визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та як указав прокурор у т.ч. вони набули цей статус як такі, що зберегли на собі його сліди, можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В ході розгляду клопотання також було указано на процесуальну необхідність проведення їх огляду у т.ч., не можливо виключити необхідність огляду останнього із залученням спеціаліста та спеціалізованого програмного забезпечення і обладнання з метою відновлення видалених на них файлів разом з інформацією, що на них міститься, розсекречення засекречених чатів у інтернет-месенджерах, наявних у вилучених мобільних телефонах, а також з метою відновлення видалених файлів та відомостей наявних на девайсі, які до них підключалися та могли залишити свій електронний слід на них, що також може бути необхідною умовою проведення експертного дослідження.
За вказаних обставин слідчий суддя вважає, що не можливо виключити "поза розумним сумнівом" того, що у вилученому пристрої можуть міститися видалені відомості, відновити які можливо лише із залученням експерта, тобто наявні достатні підстави вважати, що існує можливість використання такого майна як доказу у кримінальному провадженні і воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Так само вилучення вказаного носія інформації органом досудового розслідування, з урахуванням надання слідчим суддею дозволу на їх відшукання в ухвалі про обшук, та можливого отримання інформації з нього в подальшому шляхом зчитування, для чого необхідне залучення спеціаліста та застосовування відповідної техніки, відповідає вимогам, як абз. 3 ч. 2 ст. 168 КПК, так, і ч. 2 указаної статті Кодексу в цілому, адже ця норма передбачає дозвіл на вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, у тому числі у зв`язку із необхідністю проведення відповідного дослідження, та у разі наявності дозволу суду на це.

Також, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Тож, слідчий суддя погоджується з висловленою у судовому засіданні думку заявника про те, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частині другій статті 170 цього Кодексу.

При цьому Суд звертає увагу, що умова накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів за положеннями ч. 3 ст. 170 КПК не містить таку вимогу її застосування як оголошення підозри у кримінальному провадженні певній особі, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна або вчиненням кримінального правопорушення будь-якого ступеня тяжкості самим власником такого майна. Про доведеність існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення може свідчити сам факт здійснення за певними фактичними обставинами досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР, та відповідні матеріали цього провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя на підставі описаних у клопотанні обставин кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами кримінального провадження та за своїм внутрішнім переконанням правомірно дійшов висновку, що за описаних фактичних обставин могло бути вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.191 КК.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Тим паче, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власники і обмежуються у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження за вищевказаних фактичних обставин є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження, з урахуванням чого слідчий суддя констатує, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України Суд постановив :

клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, що було вилучене 16.12.2021 під час обшуку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: папка синього кольору всередині якої знаходяться договора, угоди, план-схеми, карти; план-схеми на шести аркушах; ноутбук марки «Леново», с/н: ОС62544, накопичувач Tranfender, с/н: F-26905-1463, план-схеми, чорнові записи, зарядний пристрій до ноутбука, шляхом заборони права користування, розпорядження та відчуження.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, з урахуванням того, що відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові № 5-16кс16 від 24.03.2016, на особу, яка оспорює рішення слідчого судді, ухвалене з її викликом, але без її участі, приписи норми ч. 3 ст. 395 КПК України не поширюються, й така особа має дотримуватись загального правила апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України та того, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК України постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється, відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного у постанові від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18, з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 09:10 год. 14.01.2022.

Слідча суддя ОСОБА_12