Справа № 569/2987/20
УХВАЛА

01 вересня 2021 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого третього слідчого відділу ( з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління ДБР, розташованого в м. Хмильницькому, щодо незадоволення клопотання про визнання потерпілим,-

В С Т А Н О В И В :

До Рівненського міського суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого третього слідчого відділу ( з дислокацією у м. Рівне)Територіального управління ДБР,Розташованого в м. Хмильницькому, щодо незадоволення клопотання про визнання потерпілим.
У скарзі скаржник зазначив, що 11.08.2021 ним отримано постанову про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному проваджені № 0000011 від 13.02.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 372, ч. 2 372, ч. 1 ст. 396 КК України.
Відмову у задоволенні його клопотання про визнання потерпілим в даному кримінальному проваджені, слідчий третього відділу ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 , мотивував тим, що на даний час відсутні відомості, які свідчили б про заподіяння ОСОБА_3 моральної та матеріальної шкоди внаслідок можливого підроблення повідомлення про підозру ОСОБА_5 та обвинувального акту, а також внаслідок можливого незаконного притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності.
Проте, він не згідний з таким рішенням слідчого ДБР у зв`язку з тим, що вважає його таким, яке винесене в супереч вимог КПК України.
Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, причини своєї неявки до суду не повідомили та матеріалів кримінального провадження не надали.
Вивчивши матеріали скарги, заслухавши скаржника, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити скаргу з наступних підстав.
Згідно п. 1 ч. 5 та п. 7 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Судом встановлено, що слідчими третього СВ (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000011 від 13.02.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 372, ч. 2 372, ч. 1 ст. 396 КК України.
Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ст. 222 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
16 липня 2021 року слідчим третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 винесена постанова про відмову ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим, в кримінальному провадженні № 0000011 від 13.02.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 372, ч. 2 372, ч. 1 ст. 396 КК України.
11.08.2021 заявником отримано вказану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що згідно поданого клопотання ОСОБА_3 від 15.07.2021 про визнання його потерпілим, останній жодного обґрунтування завданого йому будь-якої шкоди щодо можливого заподіяння ОСОБА_3 моральної та матеріальної шкоди внаслідок можливого підроблення повідомлення про підозру ОСОБА_5 та обвинувального акту, а також внаслідок можливого незаконного притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не наводить та відповідно їх не надає.
Так, на сьогодні у матеріалах кримінального провадження будь-які докази, які б свідчили про те, що можливим вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_3 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди відсутні.
На сьогодні, досудове розслідування триває, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин згаданого кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень у розумні та/або передбаченні КПК України строки, проводяться необхідні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії.
На даний час, в ході досудового розслідування не встановлено будь-яких даних, котрі б вказували на наявність шкоди, заподіяної ОСОБА_3 .
Такими чином, зважаючи на вищенаведене та усі наявні матеріали кримінального провадження, слід зазначити, що підстав для залучення ОСОБА_3 до провадження як потерпілого не має.
З огляду на викладене, а також те, що відмова слідчого є істотним обмеженням процесуальних прав особи, наслідком яких може бути суттєве ускладнення відстоювання учасником своє позиції при проведенні судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_3 вказує на необґрунтованість оскаржуваної постанови слідчого від 16.07.2021 р.
Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Отже, єдиною законною підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано такої шкоди.
Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак в Постанові в якій слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 відмовив ОСОБА_3 у залученні його в якості потерпілого.
Викладене свідчить, що оскаржувана дія щодо складання та надсилання постанови ОСОБА_3 та відмови його в залученні його в якості потерпілого, яка датована 16.07.2021 не відповідає вказаним вимогам ч. 5 ст. 55, 110, 222 КПК України, оскільки у мотивувальній частині слідчий не вказав очевидних та достатніх підставах вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.
Положеннями ч. 1, 2, 3 ст. 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 є заявником в межах даного кримінального провадження, відомості до ЄРДР внесені саме на підставі його заяви про вчинення кримінального правопорушення. Сама лише ця обставина є підставою, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 55 КПК України, для визнання особи потерпілим.
Крім того, ОСОБА_3 даним кримінальним правопорушенням можливо було завдано матеріальної та моральної шкоди, що можливо встановити під час здійснення досудового розслідування, а тому відсутні будь-які правові підстави для відмови заявнику в залученні його до кримінального провадження в якості потерпілого.
Таким чином, в розумінні приписів кримінального процесуального законодавства України, ОСОБА_3 є особою, якій завдано шкоду вчиненням кримінального правопорушення.
Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова від 16.07.2021 року про відмову у задоволенні клопотання винесена слідчим третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 є необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 55, 303, 306, 307, 309, КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого третього слідчого відділу ( з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління ДБР, розташованого в м. Хмильницькому, щодо незадоволення клопотання про визнання потерпілим - задовольнити.
Скасувати постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 від 16.07.2021 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000011 від 13.02.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 372, ч. 2 372, ч. 1 ст. 396 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1