Справа № 297/414/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2022 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду судове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 03 лютого 2021 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишково, Хустського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , пенсіонера, раніше не судимого, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,

встановив:

11 листопада 2018 року, близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись поблизу будинку №53 по вул. Бем Йожефа в м. Берегове, в ході сварки, яка виникла на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин між ним та ОСОБА_6 , який в той час намагався демонтувати замковий механізм на металевих воротах, які ведуть до вищевказаного домоволодіння, належного ОСОБА_7 , маючи на меті викликати в ОСОБА_6 реальне побоювання за своє життя та посягаючи на його особисту безпеку, тримаючи в руках сільськогосподарські вили, намагався ними завдати потерпілому удари в область тулуба, після чого почав бігти за ОСОБА_6 та в ході чого висловлював на адресу потерпілого погрози вбивством, вказуючи на те, що вб`є його та всю його сім`ю.

Обстановка, що склалась, дала підстави ОСОБА_6 сприймати дії та погрози ОСОБА_5 як реальну загрозу своєму життю, усвідомлюючи, що ОСОБА_5 , може здійснити цю погрозу, застосувавши до нього вказані сільськогосподарські вили, що викликало реальні побоювання за своє життя, що і змусило його тікати за допомогою до сторонніх осіб, в напрямку готелю «Міраж», розташованого в м. Берегове по вул. Лисенка, 35, що підтверджується висновком судово-психологічної експертизи №473 від 09.10.2020.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, тобто в погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.
18 січня 2022 року через канцелярію суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 129 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності (а.с. 192-193).

27 січня 2022 року через канцелярію суду потерпілий ОСОБА_6 подав заперечення проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 129 КК України, посилаючись на те, що відсутні підстави для застосування строків давності, оскільки строк давності в той час коли обвинувачений не з`являвся в судові засідання без поважних причин зупинявся. Враховуючи наведені обставини просив відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 ..

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника про закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності, просив таке задоволити.

Захисник ОСОБА_4 подане ним клопотання про закриття кримінального провадження підтримав, просив, на підставі ст. 49 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 129 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечив щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 129 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив та просив відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 129 КК України, з підстав викладених у запереченні.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження з приводу звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 129 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (у редакції, що діяла на день вчинення злочину), - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Так, злочин, передбачений ч. 1 ст. 129 КК України (у редакції, що діяла на день вчинення злочину), відповідно до ст. 12 КК України (у редакції, що діяла на день вчинення злочину), відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, є закінчення строків, встановлених ч. 1 ст. 49 КК України.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч.1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від відповідальності з нереабілітуючих підстав.
Суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.
За наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України та за згодою обвинуваченого, суд ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язком суду.
У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений.
Згідно обвинувального акта, злочин, передбачений ч. 1 ст. 129 КК України, був вчинений 11 листопада 2018 року, і ця обставина сторонами не заперечується.
Отже, з часу вчинення злочину минуло більше 3 років, тобто у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 2 ч. 1 ст.49 КК України (у редакції, що діяла на день вчинення злочину).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що з дня вчинення ОСОБА_5 11 листопада 2018 року злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України(у редакції, що діяла на день вчинення злочину) відноситься до злочинів невеликої тяжкості, минуло понад 3 роки, перебіг строків давності, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 49 КК України, не зупинявся та не переривався, а також враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник просили кримінальне провадження закрити, у зв`язку із закінченням строків давності, ОСОБА_5 в судовому засіданні надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, суд вважає на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 129 КК України, а кримінальне провадження відносно останнього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

Разом з тим, в судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до положень ч. 3 ст. 285 КК України, було роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувався.
Судові витрати відсутні.

Разом з тим, 11 серпня 2021 року потерпілий ОСОБА_8 подав цивільний позов в даному кримінальному провадженні про стягнення з ОСОБА_5 в його користь матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину (а.с. 86-88).

Так, суд враховує, що у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.
Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Такого правового висновку дійшла колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду у своїй Постанові №161/694/20 від 10 серпня 2021 року.
Керуючись ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, ч. 4 ст. 286, 288, КПК України,

ухвалив:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 129 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином залишити без розгляду, роз`яснивши ОСОБА_6 право звернутися до суду з таким в порядку цивільного судочинства.

Ухвала протягом 7 діб з дня її проголошення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_9