ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/360/22 Справа № 175/1120/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001652, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт. Окрім того, судом визначено долю речових доказів та вирішено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 5 192,50 грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, та 20 000, 00 грн. - в рахунок відшкодування моральної.

Згідно з обставинами, встановленими судом, обвинувачений ОСОБА_7 03.12.2019 року близько о 02.25 годині знаходився поблизу будинку АДРЕСА_2 спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Перебуваючи у вказаному місці, між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який знаходився неподалік від вищевказаною адреси, виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 .
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, 03.12.2019 року близько о 02.30 годині, ОСОБА_7 наблизившись до потерпілого ОСОБА_15 , діючи умисно на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, знаходячись на відстані витягнутої руки один від одного, наніс правою рукою зжатою у кулак не менше двох ударів в обличчя потерпілого ОСОБА_14 .
Внаслідок умисних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_15 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток носу зі зміщенням; одного садна в проекції носо-губної складки праворуч.
Ушкодження у вигляді садна в проекції носогубної складки праворуч - відноситься до легких тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки. На підставі п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.11.1995 року №6.
За своїм характером виявлене тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток носу зі зміщенням відноситься до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день). На підставі п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.11.1995 року №6. Термін зрощення кісткової тканини до 21-ї доби.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині цивільного позову та призначити новий розгляд провадження в порядку цивільного судочинства.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на те, що суд приймаючи рішення про задоволення цивільного позову не навів у вироку докладних мотивів свого рішення, пославшись лише на те, що доводи цивільного позову ґрунтуються на досліджених доказах.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого, потерпілого та його представника, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, та кваліфікація його дій прокурором не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
Вирішуючи питання про необхідність скасування вироку в частині цивільного позову, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
В силу вимог ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, завданої злочином, у розмірі 5192,50 грн. та моральної у розмірі 20000 грн.
Задовольняючи повністю цивільний позов потерпілого, суд, керуючись положеннями ст.ст. 1166, 1167, 1177 Цивільного Кодексу України, дійшов висновку, що заявлена потерпілим матеріальна шкода підтверджується долученими до позову розрахунковим документам, а моральна відповідає понесеним ним моральним втратам.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на неповноту дослідження доказів, наданих на підтвердження визначеного судом розміру матеріальної шкоди.
Між тим, жодних доводів стосовно невідповідності цієї суми наданим доказам не наводить та клопотань про їх дослідження не заявляє.
Більш того, прокурор порушує питання про необхідність скасування вироку в цій частині, що не узгоджується з положеннями ст. 412 КПК України.
Суд звертає увагу на те, що обвинувачений під час апеляційного розгляду вказав на узгодженість вимог про стягнення матеріальної шкоди та при цьому доведеність факту її спричинення не заперечував.
З огляду на викладенні обставини, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи прокурора, а тому приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення його апеляційної скарги.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України,
колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4