Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

23 листопада 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

Представника потерпілих - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції з ДУ «Луцький слідчий ізолятор» та Волинським апеляційним судом кримінальне провадження № 0001229 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої в АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , громадянки України, з неповною середньою освітою, не працюючої, раніше судимої, востаннє: 09.12.2015 року вироком Нікопольського районного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.5 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 травня 2020 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.5 ст. 186 України, та призначено покарання: за ч.2 ст. 190 КК України один рік позбавлення волі; за ч.5 ст. 186 КК України дев`ять років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначено - 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк покарання термін її попереднього ув`язнення з дня затримання - 10 червня 2019 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишено попередній тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 1 035 630 гривень та моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень; на користь потерпілого ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 455 695 гривень та моральну шкоду - 25 000 гривень; в дохід держави витрати, пов`язані із залученням експерта, - 5893 грн. 52 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів по справі.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_6 27.04.2016 року близько 15 год, діючи умисно, видаючи себе за працівника соціального захисту населення, яка нібито здійснює обмін коштів осіб похилого віку в національній та іноземній валюті на нову, з дозволу ОСОБА_12 зайшла в її помешкання, що на АДРЕСА_3 , де, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, отримала від ОСОБА_12 гроші в сумі 5 400 грн, залишивши потерпілій банкноти, що не є платіжними.

27.04.2016 року біля 18 год. ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_13 , видаючи себе за працівників соціального захисту населення, які нібито здійснюють обмін коштів у осіб похилого віку в національній та іноземній валюті на нову валюту, з дозволу ОСОБА_14 зайшла в її квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , де, шляхом обману, заволоділа майном 30 000 грн. та 900 доларів США, заподіявши шкоду на загальну суму 52 277 грн.

17.05.2017 року близько 15 год. ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_13 , видаючи себе за працівників соціального захисту населення, які здійснюють обмін коштів громадян у національній та іноземній валюті на нову валюту, з дозволу ОСОБА_15 зайшла в приміщення по АДРЕСА_5 , де, шляхом обману, отримала від останньої грошові кошти в сумі 16 000 грн. та 100 доларів США, завдавши потерпілій шкоди на загальну суму 18 643 грн.

17 травня 2017 року біля 16 год. ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_13 , видаючи себе за працівників соціального захисту населення, які здійснюють обмін коштів громадян, зокрема, осіб похилого віку, в національній та іноземній валюті на нову валюту, з дозволу ОСОБА_16 зайшла в квартиру АДРЕСА_6 , де, шляхом обману, заволоділа майном потерпілої грішми в сумі 8 000 грн. та 60 доларів США, чим заподіяла шкоду на загальну суму 9585,50 грн.

17 травня 2017 року у вечірню пору ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, видаючи себе за працівника соціального захисту населення, яка нібито здійснює обмін коштів громадян, зокрема, осіб похилого віку, в національній та іноземній валюті на нову валюту, з дозволу ОСОБА_17 зайшла в приміщення по АДРЕСА_7 , де, шляхом обману, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_17 - 950 грн. та 15 доларів США, завдавши потерпілій шкоди на суму 1355 грн.

17 травня 2017 року близько 20 год. ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_13 , видаючи себе за працівників соціального захисту населення, які здійснюють обмін коштів осіб похилого віку в національній та іноземній валюті на нову валюту, з дозволу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зайшла в приміщення квартири АДРЕСА_8 , де запропонувала ОСОБА_18 здійснити обмін їх коштів, які вони виклали на стіл - 100 000 грн, 30 313 доларів США і 4 600 Євро, на нову валюту. Дізнавшись від потерпілих про наявність в їх помешканні додаткових коштів у сумі 9 500 доларів США та 7 000 Євро, що належать їх сину - ОСОБА_11 , намагалася переконати їх про передачу цих коштів з цих же підстав. Подружжя ОСОБА_18 , зрозумівши, що їх обманюють, на обмін коштів не погодилися.

ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , розуміючи, що їх обман викрито, однак, бажаючи заволодіти коштами, відкрито викрали з вищезазначеної квартири кошти в сумі 100 000 грн, 30 313 доларів США 4 600 Євро, належні подружжю ОСОБА_18 , а також грошові кошти в сумі 9 500 доларів США та 7 000 Євро, що належать їх сину ОСОБА_11 , незважаючи на крики та опір ОСОБА_9 , якому ОСОБА_13 та ОСОБА_6 нанесли тілесні ушкодження.

У поданих на вирок апеляційних скаргах:

Обвинувачена ОСОБА_6 зазначає, що її дії стосовно потерпілих ОСОБА_18 відповідають кваліфікації статті 190 КК України, і неправильно кваліфіковані судом за ч. 5 ст. 186 КК України, у зв`язку з чим просить скасувати вирок, як незаконний, перекваліфікувати її дії щодо потерпілих ОСОБА_18 з ч. 5 ст. 186 на ст.190 КК України, призначивши законне покарання, відповідне її діям.

Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_19 , покликаючись на неправильність кваліфікації дій підзахисної за ч. 5 ст. 186 КК України щодо потерпілих ОСОБА_18 , просить змінити вирок, перекваліфікувати дії ОСОБА_6 за даним епізодом обвинувачення з ч. 5 ст. 186 на ст. 15 ч.2 ст. 190 КК України та призначити покарання в межах санкції даної статті із застосуванням ст. 75 КК України, відмовивши в задоволенні цивільних позовів.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_6 та правильності кваліфікації її дій, вважають вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 травня 2020 року незаконним внаслідок м`якості призначеного покарання, зважаючи на системний характер злочинної діяльності обвинуваченої та цинічну поведінку при скоєнні грабежу подружжя ОСОБА_18 , які є особами похилого віку. Просять скасувати вирок і ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання: за ч. 2 ст. 190 КК України три роки позбавлення волі: за ч. 5 ст. 186 КК України 13 років позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання 13 років позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна. В решті вирок залишити без змін.

Прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_6 та правильності кваліфікації її злочинних дій, вважає вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 травня 2020 року незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Зазначає, що злочинна діяльність ОСОБА_6 , яка раніше судима, носить системний характер, злочин скоєно щодо осіб похилого віку, заподіяна шкода не відшкодована, а тому просить вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 травня 2020 року скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190, ч.5 ст. 186 КК України, та призначити покарання: за ч.2 ст. 190 2 роки позбавлення волі; за ч.5 ст. 186 КК України - 10 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначити - 10 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна.

Прокурор також просить виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про вчинення ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч.2 ст. 190, ч.5 ст. 186 КК України, за попередньою змовою з ОСОБА_13 , вирок стосовно якого не набрав законної сили, із зазначенням про вчинення ОСОБА_6 цих злочинів за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.

Іншими учасниками судового провадження вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги сторони обвинувачення та апеляційної скарги потерпілих ОСОБА_18 , доводи обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_19 , які просять задовольнити їхні скарги і відхилити апеляційні скарги прокурора та потерпілих, представника потерпілих ОСОБА_8 , яка підтримує вимоги апелянтів ОСОБА_18 і прокурора, заперечує проти задоволення скарг обвинуваченої і її захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційні скарги обвинуваченої, її захисника та потерпілих ОСОБА_18 відхиленню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.5 ст. 186 КК України, за обставин, наведених у вироку, підтверджується сукупністю доказів, розглянутих в судовому засіданні, яким дана правильна юридична оцінка, і є обґрунтованим.

Під час судового слідства обвинуваченаОСОБА_6 підтвердила факти шахрайських дій щодо потерпілих по всіх епізодах пред`явленого їй обвинувачення, не заперечуючи місця, часу вчинення кримінального правопорушення та суми заподіяної шкоди. Зазначила, що коли перебувала в квартирі ОСОБА_18 , потерпілий ОСОБА_9 запідозрив, що їх обманюють і сказав, що жодних грошей міняти не буде, після чого ОСОБА_13 підійшов до вікна, у присутності ОСОБА_9 забрав гроші і почав втікати з квартири. ОСОБА_9 кричав, що їх грабують, вона також почала втікати з помешкання, але грошей з квартири не викрадала і ударів ОСОБА_9 не наносила.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що грошей з квартири ОСОБА_18 вона не викрадала і будь яких ударів ОСОБА_9 не наносила, не є переконливими і спростовується перевіреними в судовому засіданні доказами.

Згідно показань ОСОБА_9 17 травня 2017 року у вечірню пору в їх квартиру зайшла незнайома жінка та чоловік, якими виявилися ОСОБА_6 і ОСОБА_13 , котрі представилися представниками соціального захисту населення, пред`явивши свої документи, щоб допомогти провести обмін доларів. Його грошей було 100 000 грн, 30 313 доларі США. 4600 євро та гроші сина ОСОБА_20 9500 доларів США і 7000 євро. Їхні з дружиною кошти поклав на столі, а 9500 доларів США і 7000 євро поклав на підвіконня. Побачив, як ОСОБА_6 сховала собі 100 000 грн, після чого зрозумів, що їх обманюють, про що сказав дружині і присутнім, зазначивши, що ніяких грошей обмінювати не будуть.

Тоді ОСОБА_13 підійшов до вікна, в його присутності забрав з підвіконня долари та євро і почав вибігати з квартири. Він кричав, що їх грабують, намагався його зупинити, однак чоловік відштовхнув його, від чого він впав на підлогу. Намагався зупинити і ОСОБА_6 , яка в його присутності забрала гроші, схопив її за светер, але вона ногами почала наносити йому удари, від яких від знову впав і з викраденим зникла.

Показання ОСОБА_18 повністю узгоджуються з показаннями його дружини потерпілої ОСОБА_10 , яка ствердила, що, знаходячись за столом, чітко бачила, як ОСОБА_6 , яка перебувала в кімнаті, у їх присутності відкрито викрала кошти, забравши решту грошей зі столу в сумку, а коли чоловік намагався її зупинити, нанесла йому удари ногами.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 93 від 26.05.2017 року ( т.1 а. с. 210-211) ОСОБА_9 нанесені тілесні ушкодження у вигляді синців на 1 пальці правої руки, 1, 2, 3 пальців правої стопи, трьох саден в ділянці проекції лівого колінного суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Висновок експерта є чітким та категоричним і сумнів у колегії суддів не викликає.

При проведенні слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_9 детально розповів про обставини вчинення відносно нього грабежу групою осіб із заподіянням шкоди в особливо великих розмірах, що мало місце в його помешканні 17 травня 2017 року.

Колегія суддів критично оцінює твердження обвинуваченої ОСОБА_6 про неправильність кваліфікації її дій, як грабежу, щодо потерпілих ОСОБА_18 .

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму ВСУ « Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року № 10, грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою сергу усвідомлює, що її дії помічені та оцінюються, як викрадення.

Грабіж з об`єктивної сторони характеризується відкритим способом викрадення чужого майна, у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного. При грабежі, на відміну від шахрайства, винний діє відкрито та зухвало, з прямим умислом на заволодіння чужим майном з корисливим мотивом, що мало місце стосовно потерпілих ОСОБА_18 .

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 дійсно спочатку мала намір заволодіти коштами ОСОБА_18 шляхом обману, однак, після відмови ОСОБА_9 обмінювати кошти, коли неправомірні дії було викрито, не бажаючи відмовлятися від наміру заволодіти коштами потерпілих, відкрито викрала чуже майно, незважаючи на присутність подружжя у кімнаті, крики ОСОБА_9 та намагання перешкодити вчиненому злочину.

При обранні покарання ОСОБА_6 суд, як видно з вироку, дотримався положень ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та роз`яснень, що містяться в п.п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання, і врахував ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, скоїла злочин щодо осіб похилого віку, і призначив покарання в межах закону за вчинене у виді позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна з призначенням остаточного покарання девять років позбавлення волі з конфіскацією майна, належним чином вмотивувавши прийняте рішення та неможливість застосування щодо ОСОБА_6 положень статей 69 та 75 КК України.

Таке покарання, на думку колегії суддів, є достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Твердження прокурора про необхідність виключення із мотивувальної частини вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 травня 2020 року вказівки про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.5 ст. 186 України, за попередньою змовою з ОСОБА_13 , із зазначенням про вчинення ОСОБА_6 цих злочинів за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, колегія суддів вважає слушними.

В ході судового розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_6 встановлено, що постановою Верховного суду від 15.01.2020 року обвинувальний вирок щодо ОСОБА_13 , скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції, а, відтак, зважаючи на положення ст. 62 Конституції України, якою передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, суд першої інстанції у даному вироку повинен був зазначити, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 та ч. 5 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 вчинила за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.

Керуючись ст. ст. 404- 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково

Виключити із мотивувальної частини вироку вказівку про вчинення ОСОБА_6 злочинів передбачених ч.2 ст. 190, ч.5 ст. 186 КК України, за попередньою змовою з ОСОБА_13 , зазначивши про вчинення цих злочинів із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження

В решті вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 травня 2020 року залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_19 та потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту оголошення повного тексту ухвали, а ОСОБА_6 - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3