Справа № 214/4970/21
1-кп/214/716/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, маючого неповну загальну середню освіту, неодруженого, непрацюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого згідно положень ст. 89 КК України.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 29 травня 2021 року, приблизно о 15 годині, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_6 , розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , із корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони носять таємний характер, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу викрав із приміщення вказаної квартири належний ОСОБА_6 планшет марки «Lenovo Tab 3 Essential 710F» чорного кольору, вартістю 1289 грн. 70 коп., після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на вказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Також ОСОБА_4 повторно, 31 травня 2021 року, приблизно о 20 годині, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_7 , розташованим за адресою: АДРЕСА_3 , із корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони носять таємний характер, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу викрав із приміщення вказаної квартири належний ОСОБА_8 мобільний телефон марки «ZTE Blade A7 2019», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чорного кольору, вартістю 1938 грн., після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на вказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

У кримінальному провадженні 14 червня 2021 року між прокурором та обвинуваченим у присутності його захисника відповідно до вимог ст. 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості, за умовами якої обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вказаних вище обставин, при цьому сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років обмеження волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на остаточне призначення обвинуваченому покарання у виді 3 років обмеження волі з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а з боку потерпілих були надані письмові згоди на укладення угоди про визнання винуватості, з умовами якої кожний з них ознайомлений.

Відповідно до положень ст. 474 КПК України розгляд угоди, досягнутої під час досудового провадження, проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження, відсутність яких не є перешкодою для розгляду.

Обвинувачений пояснив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. ст. 394, 424, 474, 476 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Його захисник не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Прокурор уважав, що відсутні підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, просив постановити вирок за укладеною угодою.

Потерпілі в судове засідання не з`явились.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких завдана шкода лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, є кримінальним проступком, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, є нетяжким злочином.

Обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю.

Потерпілі, кожен окремо, надали письмові згоди на укладення угоди про визнання винуватості, з умовами угоди ознайомлені.

Також установлено, що укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто її укладення не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

З`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також відсутність передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України обставин для відмови в затвердженні угоди, суд приходить до висновку, що укладена угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у кримінальному провадженні не обирався.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до п. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376, 468-470, 472-475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14 червня 2021 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 (один) рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Після набрання вироком законної сили, речові докази планшет марки «Lenovo Tab 3 Essential 710F», який зберігається у ОСОБА_7 та мобільний телефон марки «ZTE Blade A7 2019»,який зберігається у ОСОБА_6 , повернути законним володільцям.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .