Справа № 455/883/21
Провадження № 1-кп/455/194/2021
ВИРОК
Іменем України

31 серпня 2021 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 22.04.2021, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Соснівка Самбірського району Львівської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого згідно ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 21.04.2021, близько 20 години 40 хвилин, маючи умисел на незаконну порубку лісу, пішов у лісовий масив, який розташований на території с.Соснівка Самбірського району Львівської області, а саме в кварталі №9 обході №10 Спаського лісництва Державного підприємства «Старосамбірське лісомисливське господарство», на території якого розташований регіональний ландшафтний парк «Верхнє Дністровські Бескиди», що відноситься до природньо-заповідного фонду, де порушив встановленний порядок проведення порубки деревини, незаконно, без відповідного на це дозволу, з використанням бензопили, зрізав одне дерево породи «Ялиця», загальною кубомасою 4.08 метрів кубічних, чим заподіяв територіальній громаді Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області матеріальну шкоду на загальну суму 10290,00 гривень.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.246 КК України як незаконна порубка дерев на території природно-заповідного фонду.

07 травня 2021 між в.о. начальником Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з умовами даної угоди, ОСОБА_3 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленої підозри у судовому провадженні. Сторони угоди погодилися на призначення ОСОБА_3 покарання за ч.3 ст.246 КК України у виді штрафу в розмірі тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 гривень.

Обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою надійшов до суду.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України, визнав повністю та підтвердив фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому. Крім того зазначив, що цілком розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, та надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Стверджував, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримала позицію обвинуваченого та наполягала на затвердженні вказаної угоди, оскільки жодних порушень закону під час її підписання не було, вказана угода укладена добровільно без будь-якого примусу.

Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні також не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, та погодився на призначення узгодженого покарання.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні також не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Як відомо із змісту п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.2 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до абз.5 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді штрафу від тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк, отже дане кримінальне правопорушення, відповідно до класифікації, наведеної у ст.12 КК України, є нетяжким злочином, а відтак щодо такого відповідно до п.1 ч.4 ст.469 КПК України передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав беззастережно та надав суду згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості. Стверджував, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку, та те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Потерпілим у даному кримінальному провадженні є Старосамбірська міська рада, представник якої ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні надав згоду на укладення та затвердження даної угоди.

Як вбачається із матеріалів справи, завдану кримінальним правопорушенням шкоду на суму 10290,00 гривень обвинувачений ОСОБА_3 відшкодував добровільно в повному обсязі, що підтверджується квитанцією №21 від 06.05.2021.

Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та Кримінального Кодексу України, в тому числі щодо узгодженої міри покарання.

Зокрема, встановлено, що при укладенні угоди прокурором враховано вимоги ст.470 КПК України, зміст угоди відповідає вимогам, передбаченим ст.472 КПК України, угода укладалася за участі захисника, відповідно до вимог ст.52 КПК України.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, обвинувачений реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Перевіряючи узгоджене сторонами угоди покарання у виді у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 гривень, на відповідність його вимогам Кримінального Кодексу України, судом встановлено, що таке покарання визначене у межах, установлених у санкції ч.3 ст.246 КК України, із врахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який раніше не судимий згідно ст.89 КК України, позитивно характеризується за місцем проживання, наявності обставин, що пом`якшують покарання, якими є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку, відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Таким чином, на думку суду, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, та за своїм видом та мірою відповідає, визначеній у ст.50 КК України, меті покарання.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до переконання, що угоду про визнання винуватості, укладену 07 травня 2021 року між в.о. керівника Страросамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , та підозрюваним ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 гривень.

Цивільний позов по справі не заявлявся. Матеріальна шкода на загальну суму 10290гривень відшкодована добровільно у повному обсязі.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 23.04.2021 арешт на майно відповідно до ст.174 КПК України слід скасувати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.100, 174, 314, 369-371, 373-376, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000085 від 22.04.2021, укладену 07 травня 2021 року між в.о. керівника Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 1500 (тисячі п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Речові докази, а саме:

-один хлист (суцільного стовбура дерева нерозкряжованого на окремі колоди) породи «ялиця», загальним об`ємом 4,08 метрів кубічних, який знаходиться на зберіганні у лісника обходу №9 Спаського лісництва Державного підприємства «Старосамбірське лісомисливське господарство» ОСОБА_7 , - повернути Державному підприємству «Старосамбірське лісомисливське господарство»;

-бензопилу в корпусі червоного кольору без назви виробника в зборі з шиною та ланцом та сокиру, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, за адресою: м.Старий Самбір, вул.Л.Галицького, 41, Самбірського району Львівської області, - конфіскувати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 23.04.2021 на один хлист (суцільного стовбура дерева нерозкряжованого на окремі колоди) породи «ялиця», загальним об`ємом 4,08 метрів кубічних, бензопилу в корпусі червоного кольору без назви виробника в зборі з шиною та ланцом та сокиру.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Старосамбірський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1