Справа № 487/5876/21
Провадження № 1-кс/487/469/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2022 м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001115 від 17.08.2021 за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, про арешт майна,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі «2103 1500» (1957) білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , з метою заборони права відчуження вказаного майна, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
В судовому засіданні слідчий не був присутнім, надав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання за його відсутності.
Керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України, суд ухвалив клопотання слідчого розглядати без повідомлення підозрюваної, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження (ч. 6 ст. 170 КПК).
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Судом встановлено, що в провадженні Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0001115 17.08.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.364, ч. 1 ст. 366 КК України за фактом неналежного виконання службовою особою своїх посадових обов`язків за ч. 1 ст. 364 КК України, а також ч. 1 ст. 366 КК України за фактом службового підроблення шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
ОСОБА_5 10.12.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, тобто, в умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, використанні службовою особою службового становища в супереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди інтересам юридичної особи (зловживання службовим становищем).
12.01.2022 року ОСОБА_5 пред`явлено нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364 КК України, тобто, в умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, використанні службовою особою службового становища в супереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди інтересам юридичної особи (зловживання службовим становищем), та за ч. 1 ст. 366 КК України, тобто, у службовому підробленні шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
Необхідність арешту майна слідчий у клопотанні обгрунтовує, посилаючись на п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
При цьому, слідчий також посилається на відповідь Департаменту ЖКГ про те, що цивільний позов буде подано у випадку наявності завданої шкоди.
Судом встановлено, що обгрунтований цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній, а згідно з листом заступника директора департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради начальника управління комунального господарства міста від 18.01.2022 за вих. №151/08.01.01-10/07/14/22 вони лише в майбутньому планують подавати цивільний позов у разі наявності завданої шкоди.
Таким чином, на даний час слідчим не доведено необхідність такого арешту, а за такого, в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001115 від 17.08.2021 за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, про арешт майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошений 25.01.2022 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1