У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2021 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні №0000651 від 24 листопада 2020 року, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про накладення арешту на майно.
В С Т А Н О В И В:
Прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_2 звернулася із клопотанням про накладення арешту, яке вмотивоване наступним.
21.11.2020 року до чергової частини Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, нині відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_3 , про те, що невстановлена особа 21.06.2018 року використала завідомо підроблений договір купівлі-продажу та таким чином заволоділа квартирою АДРЕСА_1 .
У заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 повідомила, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.07.1993 року, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів, розпорядження №11443 від 07.07.1993 року ОСОБА_4 та його матері ОСОБА_5 .
У 2002 році ОСОБА_5 померла.
З 2003 року ОСОБА_3 її мати ОСОБА_6 та ОСОБА_4 почали проживати однією сім`єю до смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У подальшому звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини, стало відомо, що 23.06.2018 року Державним реєстратором ОСОБА_7 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зареєстровано право власності на вказану квартиру за ОСОБА_8 , підставою виникнення якого являвся договір купівлі-продажу №2962, виданий 16.11.2001 року, приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу ОСОБА_9
16.08.2018 року право власності на підставі договору дарування №1489 від 16.08.2008 року було зареєстроване Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за ОСОБА_11 .
08.04.2019 року право власності на квартиру на підставі договору дарування №613 від 08.04.2019 року було зареєстроване Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за ОСОБА_13 .
Таким чином право власності на квартиру АДРЕСА_1 було набутим більше ніж через 17 років з дня нібито підписання договору купівлі-продажу між власниками квартири ОСОБА_4 , його матір`ю ОСОБА_14 та ОСОБА_8 .
Окрім цього за період спільного проживання ОСОБА_4 , його матір ОСОБА_14 ніколи не висловлювали наміри про продаж квартири та не повідомляли про такий правочин, який вже відбувся.
За даним фактом СД відділенням поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, яке зареєстровано 24.11.2020 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000651.
В ході досудового розслідування були підтвердженні факти, викладені у заяві ОСОБА_3 .
Договір купівлі-продажу №2962 від 16.11.2001 року посвідчений приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу ОСОБА_9 якщо і видавався, то був виданим в порушення ЗУ «Про нотаріат», оскільки станом на 16.11.2001 рік згідно ЗУ «Про нотаріат» викладеного в редакції від 29.11.2000 року та в редакції від 20.02.2002 року, відповідно до ст. 55 посвідчення угод про відчуження квартири мало провадитись за місцезнаходженням вказаного майна.
Незважаючи на вищевикладене державний реєстратор ОСОБА_7 чітко усвідомлюючи той факт, що договір купівлі-продажу від 16.11.2001 року був посвідчений нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу ОСОБА_9 в порушення ст. 55 ЗУ «Про нотаріат», здійснив реєстрацію кв. АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 .
Згідно отриманої відповіді на запит з Мін`юсту південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) на виконання наказу №1087/5 від 07.07.2014 року від приватного нотаріуса Севастопольського міського нотаріального округу ОСОБА_9 до Державного нотаріального архіву Херсонської області не надходили архівні справи та документи нотаріального діловодства. Окрім цього до Головного управління юстиції у Херсонській області не надходили гербова печатка приватного нотаріусу для її знищення.
За вищевазаних обставин встановлених в ході досудового розслідування є реальні підстави вважати, що при отриманні права власності начебто громадянином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мало місце подання державному реєстратору ОСОБА_7 завідомо підробленого документу.
Таким чином встановлено, що право власності на нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , було набуте на підставі підробленого документу, тобто набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення.
До судового засідання прокурор у передбачений кодексом строк не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, таким чином не забажав реалізувати свій обов`язок щодо доведення обставин вказаних у ст. 170 КПК України. .
Дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про таке.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Аналіз вказаних норм процесуального законодавства, дає слідчому судді право прийти до висновку, що у випадку звернення із клопотанням про накладення арешту, сторона кримінального провадження повинна з`явитися до слідчого судді, задля підтвердження викладених у клопотанні обставин чи фактів та надання відповідних доказів. У такому разі слідчий суддя не повинен здійснювати судовий виклик, оскільки з`явлення до суду є обов`язком особи, яка звернулась із таким клопотанням.
Крім того, згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;2) перелік і види майна, що належить арештувати;3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 6 ст. 132 КПК України до клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
В даному випадку, слідчим суддею не вбачається підстав для накладення арешту на вказане в клопотанні майно, оскільки слідчим не доведено наявності ризиків, що вказане майно може бути піддано зміні чи знищенню. Також суддею врахований той факт, що у рамках даного провадження уже був застосований захід забезпечення кримінального провадження, однак рішенням апеляційного суду скасований як безпідставний.
Керуючись ст.ст. 170-175, 372, КПК України, слідчий суддя -
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні №0000651 від 24 листопада 2020 року, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про накладення арешту на майно - відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів.

Суддя ОСОБА_15
17.12.2021