УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року, слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю слідчого ОСОБА_2 , підозрюваного (власника майна) ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 при секретарі ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_2 погоджене з в.о. начальника відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 по матеріалам кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0001601 від 27.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289 КК України про арешт нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_2 , погоджене з в.о. начальника відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001601 від 27.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289 КК України, про накладення арешту на об`єкт житлової нерухомості квартиру АДРЕСА_1 , що на праві спільної сумісної власності зареєстрована за ОСОБА_3 (і.п.н. НОМЕР_1 ), ОСОБА_7 (і.п.н НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (і.п.н. НОМЕР_3 ) в частині, що належить підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.п.н. НОМЕР_1 ).

Клопотання мотивоване тим, що 30.05.2021слідчим управлінням ГУ Національної поліції в Київській області повідомлено:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, Закарпатської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відносноякого 28.02.2020 направлено обвинувальний акт до Мукачівського районного суду у Закарпатській області за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289 КК України, а саме: в участі у злочинній організації; у викраденні людини, з корисливих мотивів, що спричинило тяжкі наслідки, вчиненому злочинною організацією; у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), у великих розмірах, вчиненому злочинною організацією; у незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаному з погрозою та застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому злочинною організацією.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів № 269784049 від 10.08.2021, об`єкт житлової нерухомості квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності зареєстровано за ОСОБА_3 (і.п.н. НОМЕР_1 ) ОСОБА_7 (і.п.н НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (і.п.н. ).

Згідно п. 3 ч. 2 та ч. 5 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 2 ст. 255 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна;

- ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на

- ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 187 КК У країни, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна

- ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Враховуючи вищевказане, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою забезпечення кримінального провадження, необхідно забезпечити збереження вищезазначеного майна, а саме подальшого вирішення питання судом щодо конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , як міри покарання.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому та просив задовольнити його.

Підозрюваний (власник майна) ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 запреречували з приводу задоволення клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення слідчого, захисника, підозрюваного, прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частино 6 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Положенням ст. 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Як убачається з матеріалів клопотання у провадженні слідчого управління ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001601 від 27.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289 КК України.
При цьому, слідчий у клопотанні просить накласти арешт на квартиру, яка на праві спільної сумісної власності зареєстрована за ОСОБА_3 (і.п.н. НОМЕР_1 ) ОСОБА_7 (і.п.н НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (і.п.н. НОМЕР_3 ), з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання щодо підозрюваного ОСОБА_3 , забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Разом з тим, аналіз наданих в розпорядження слідчого судді матеріалів, свідчить про те, що слідчим не доведено правових підстав для накладення арешту на квартиру, яка на праві спільної сумісної власності зареєстрована за ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_3 , а так само розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своє власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Окрім того, в розпорядження слідчого судді не надано доказів на підтвердження розміру збитків та заявленого цивільного позову, що свідчить про недоведеність слідчим співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

А тому, на квартиру АДРЕСА_1 , що на праві спільної сумісної власності зареєстрована за ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в частині, що належить підозрюваному ОСОБА_3 , в силу вимог ч. 5, ч. 6 ст. 170 КПК України не може бути накладений арешт з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, забезпечення заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

З урахуванням наведеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим не доведено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КК України для накладення арешту на частину квартири підозрюваного ОСОБА_3 .

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактами вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість та недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_2 погодженого з в.о. начальника відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 по матеріалам кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0001601 від 27.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289 КК України про арешт нерухомого майна відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1