Справа № 154/3830/21 Провадження №11-сс/802/525/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000646 від 11.10.2021 року, за апеляційною скаргою прокурора Володимир-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 жовтня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Володимир Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_7 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області звернувся до Володимир-Волинського міського суду Волинської області із клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000646, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.10.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.240 КК України.
Клопотання мотивував тим, що 11.10.2021 року працівниками СРПП Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області по вулиці Каразіна в місті Володимирі-Волинському було зупинено автомобіль марки «Маз», р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_8 , котрий перевозив пісок у кількості близько 12 тон, із земельної ділянки, що розміщена у селі Верба, Володимир-Волинського району, без відповідної документації, що може свідчити про порушення правил охорони надр, що створило небезпеку для довкілля. 11.10.2021 року відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000646 за попередньою кваліфікацією за ч.1 ст.240 КК України. 12.10.2021 року пiд час обшуку по вулиці Каразіна місті Володимира - Волинського, а саме в автомобiлi марки «Маз», р.н.з. НОМЕР_2 , було виявлено та в подальшому вилучено: блокнот червоного кольору iз записами, довідку обліку робочого часу механізмів надання в оренду на 1 аркуші, довідку обліку робочого часу механізмів надання в оренду ОСОБА_9 з записами на 1 аркуші, довідку підтвердження без No видана на водія ОСОБА_8 за жовтень 2021 року на 1 аркуші, товарно-транспортна накладна від 09.10.2021 року на 1 аркуші, товарно транспортні накладнi вiд 08.10.2021 року, 07.10.2021 року та вiд 04.10.2021 року, без номеру довідка підтвердження за жовтень 2021 року на 1 аркуші та відомості з обліку палива за жовтень 2021 року на 1 аркуші якi поміщенi до спец. пакету НПУ NKIV 1136699. Вказує на те, необхідність накладення арешту на майно полягає в тому, що вилучене майно має на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст.98 КПК України та підлягає арешту із забороною відчуження, розпорядження та користуванням (а.с.2-3).
Ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20.10.2021 року в задоволенні вказаного клопотання відмовлено.
Свою ухвалу слідчий суддя мотивував тим, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Відповідно до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України. Кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.240 КК України є порушення встановлених правил охорони надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля. В матеріалах клопотання відсутні будь-які дані, які б підтверджували наявність такої небезпеки. Також не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, оскільки дане майно з обігу не вилучено, відсутні достатні відомості того, що майно на яке пропонується накласти арешт, здобуто злочинним шляхом чи є предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.240 КК України. Не обґрунтовано необхідність позбавлення власника права володіти, користування та розпорядження вказаним майном. Крім того, дане клопотання подано слідчим з порушенням вимог п.2 ч.5 ст.171 КПК України, оскільки подано після спливу 48 годин з часу вилучення майна. Також слідчий суддя звертає увагу, що у відмітці «Погоджено» прокурор Володимир-Волинської окружної прокуратури, не зазначено прізвище прокурора, який погодив клопотання, що не дає можливості перевірити чи погоджено воно прокурором, який визначений здійснювати процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні. Зважаючи, що органом досудового розслідування не доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, не доведено, що вилучене майно має доказове значення у кримінальному провадженні №0000646, а відтак наявність критеріїв, визначених ч.2 ст.170 КПК України, не доведено ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для арешту майна (а.с.48-49).
В поданій апеляційній скарзі прокурор, вважає ухвалу слідчого судді незаконною, зазначене рішення суду передчасним. Вказує нате, що сукупність зібраних на даний час відомостей дають підстави стверджувати про те, що вилучене в ході огляду місця події майно мають ознаки речових доказів у вказаному кримінальному провадженні та можуть бути знищенні, спотвореними у разі не застосування арешту майна для забезпечення їх збереження в якості речового доказу. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на майно у повному обсязі (а.с.50-52).
Володілець майна та його представник ОСОБА_10 будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавали, а тому суд вирішує розглядати справу за їх відсутності.
Заслухавши доповідача, який виклав суть та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арештом майна згідно із ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

В п.1 ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку згідно із ч.3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, за наслідками розгляду поданого слідчим СВ Володимир-Волинського відділу поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 клопотання, слідчий суддя дійшов до законного та обґрунтованого висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що СВ Володимир-Волинського відділу поліції ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000646 від 11.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240 КК України (а.с.4).
Підставою для реєстрації даних відомостей в Єдиному реєстрі досудових розслідувань слугували матеріали правоохоронних органів про те, що 11.10.2021 року працівниками СРПП Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області по вулиці Каразіна в місті Володимирі-Волинському було зупинено автомобіль марки «Маз», р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_8 , котрий перевозив пісок у кількості близько 12 тон, із земельної ділянки, що розміщена у селі Верба, Володимир-Волинського району, без відповідної документації, що може свідчити про порушення правил охорони надер, що створило небезпеку для довкілля.
В ході проведення огляду місця події 11.10.2021 року по вулиці Каразіна місті Володимира Волинського вилучено та поміщено товаро-транспортна накладна форми № 1-ТН від 11.10.2021 року у спец.пакет НП SUD2068821, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на належний автомобіль марки «Маз», р.н.з. НОМЕР_1 рік випуску 2008. Автомобіль марки «Маз», р.н.з. НОМЕР_1 належний ОСОБА_11 залишено за місцем вилучення (а.с.5).
В ході проведення обшуку 12.10.2021 року по вулиці Каразіна місті Володимира - Волинського, а саме в автомобiлi марки «Маз», р.н.з. НОМЕР_2 , було виявлено та в подальшому вилучено: блокнот червоного кольору iз записами, довідку обліку робочого часу механізмів надання в оренду на 1 аркуші, довідку обліку робочого часу механізмів надання в оренду ОСОБА_9 з записами на 1 аркуші, довідку підтвердження без No видана на водія ОСОБА_8 за жовтень 2021 року на 1 аркуші, товарно-транспортна накладна від 09.10.2021 року на 1 аркуші, товарно транспортні накладнi вiд 08.10.2021 року, від 07.10.2021 року та вiд 04.10.2021 року, без номеру довідка підтвердження за жовтень 2021 року на 1 аркуші та відомості з обліку палива за жовтень 2021 року на 1 аркуші, якi поміщенi до спеціального пакету НПУ NKIV 1136699 (а.с.39-41).
Постановою слідчого від 11.10.2021 року вилучені в ході огляду місця події товаро-транспортна накладна форми № 1-ТН від 11.10.2021 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на належний автомобіль марки «Маз», р.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль марки «Маз», р.н.з. НОМЕР_1 належний ОСОБА_11 , пісок у кількості близько 12 тон, який знаходиться на задній частині автомобіля марки «Маз», р.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (а.с.10).
Доводячи підставність поданого клопотання про накладення арешту на товаро-транспортну накладну, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль та пісок у кількості близько 12 тон, який знаходиться на задній частині автомобіля, слідчий та прокурор вказували про те, що вони є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240 КК України і це майно зберегло на собі сліди злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим визнане речовим доказом. А тому, саме з метою збереження речових доказів, просили накласти арешт на цей транспортний засіб навантажений піском, транспортну накладну та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Проте, матеріали клопотання не містять доказів, а слідчий та прокурор в ході його розгляду не навели достатніх обґрунтувань та не надали належних і допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, окрім як визнання цього майна речовим доказом постановою слідчого.
Також судом встановлено, що нікому з юридичних чи фізичних осіб, як на момент проведення огляду, так і на момент подання клопотання не набули статусу підозрюваного у межах даного провадження. Матеріалами клопотання не наведено достатніх підстав вважати, що автомобіль марки «Маз», р.н.з. НОМЕР_1 , на задній частині якого знаходиться навантажений пісок у кількості близько 12 тон за вказаних обставин є предметами вчинення кримінального правопорушення та мають значення речового доказу у даному провадженні.
Крім того слідчим суддею вірно зазначено, що в матеріалах клопотання відсутні будь-які дані, які б підтверджували наявність небезпеки, порушення встановлених правил охорони надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч.1 ст.240 КК України.
Також слідчий суддя вірно вказав про те, що дане клопотання подано слідчим з порушенням вимог п.2 ч.5 ст.171 КПК України, оскільки подано після спливу 48 годин з часу вилучення майна. Одночасно слідчим суддею було звернуто увагу на те, що у відмітці «Погоджено» прокурор Володимир-Волинської окружної прокуратури, не зазначено прізвище прокурора, який погодив клопотання, що не дає можливості перевірити чи погоджено воно прокурором, який визначений здійснювати процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, з чим і погоджується апеляційний суд.
А тому, проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що майно, яке було вилучено в ході проведення огляду місця події, не може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240 КК України в кримінальному провадженні, оскільки слідчим та прокурором не доведено, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до ч.1 ст.173 КПК України на нього не може бути накладено арешт.
Таким чином колегія суддів вважає вірним висновок слідчого судді про відсутність законних підстав для накладення арешту на майно. Не було таких здобуто і в ході апеляційного розгляду провадження.
Усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду, є безпідставними, так як були предметом розгляду в суді першої інстанції і їм була дана вірна юридична оцінка. При цьому, на думку апеляційного суду доводи прокурора фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень норм кримінально-процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Оскаржувана ухвала слідчого судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Володимир-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 жовтня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Володимир Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_7 про арешт майна, залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий:

Судді: