Справа №463/8978/21
Провадження №1-кп/463/556/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 р. Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
неповнолітнього ОСОБА_4 ,
законного представника
неповнолітньої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
та представника відділу
у справах дітей ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001185 від 14.06.2021 стосовно неповнолітнього -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв Миколаївського району Львівської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.259 КК України, -

в с т а н о в и в :

09 серпня 2021 року до Личаківського районного суду м. Львова надійшло клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.259 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , будучи неповнолітнім, вчинив суспільно-небезпечне діяння за наступних обставин. 14.06.2021 о 01 год. 25 хв. перебуваючи за адресою : АДРЕСА_3 , діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою, використовуючи свій мобільний телефон із абонентським номером НОМЕР_1 , здійснив дзвінок з нього на лінію екстреного виклику «102» та повідомив завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху у готелі «Львів», що за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 7.
У діях неповнолітнього ОСОБА_4 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння передбаченого ч. 1 ст.259 КК України, однак повідомлення про підозру йому не оголошувалося у зв`язку з тим, що він не досягнув віку кримінальної відповідальності, тобто, не є суб`єктом вказаного кримінального правопорушення.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі неповнолітню під нагляд батьків вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нових злочинів.
В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст.259 КК України, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, детально пояснив про обставини вчинення ним суспільно небезпечного діяння.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 , - його батько ОСОБА_5 обіцяє забезпечити належний догляд за сином, приділяти ще більшу увагу його вихованню та розвитку.
Захисник в судовому засіданні клопотання підтримав.
Представник сектору соціально-правового захисту дітей у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації не заперечив проти задоволення клопотання.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння та кваліфікація такого, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності її позиції, роз`яснивши ОСОБА_4 , що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст.259 КК України.
За ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.
Згідно з п.3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.
Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.
Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:
- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;
- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2ст. 97 КК України);
- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1ст. 105 КК України.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.
Суд ухвалюючи судове рішення у даній справі, керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.
До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.
Дії неповнолітнього ОСОБА_4 мiстять ознаки суспiльно-небезпечного дiяння, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.
Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст.259 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_4 не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.
Враховуючи обставини провадження та той факт, що ОСОБА_4 на даний час навчається, дані про сім`ю, здатність батька забезпечити виховний вплив на ОСОБА_4 та постійний контроль за його поведінкою, здатність позитивного впливу, умови життя, виховання і поведінку неповнолітнього, його ставлення до вчиненого, обставини, що негативно впливали на виховання, суд вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме, передання під нагляд батька.
Таким чином, клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд батька ОСОБА_5 обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.
Керуючись ст.22, ст.97, ст.105 КК України, ст.ст.369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд, -
у х в а л и в:

клопотання задоволити.
Застосувати щодо неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді передання під нагляд батька ОСОБА_5 , на строк 1 (один) рік.
Речові докази: мобільний телефон чорного кольору марки «Microsoft», моделі RM-1077, ІМЕІ1: НОМЕР_2 - слід повернути ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1