Справа № 357/489/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2022 суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №0000043 від 10.01.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України (справа №357/489/21, провадження 1-кп/357/183/22),-
В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

26.01.2022 року до канцелярії Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява про самовідвід судді Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_3 від розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №0000043 від 10.01.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України (справа №357/489/21, провадження 1-кп/357/183/22).

26.01.2022 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заява про самовідвід судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_3 передана судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви про самовідвід суддя ОСОБА_3 зазначає, що при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000043 від 10.01.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, зокрема під час дослідження доказів сторони обвинувачення у вигляді дисків з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських було встановлено, що вказані диски суддею вже досліджувались, але в межах справи про адміністративне правопорушення щодо того ж обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.130 КУпАП, вказаному відеозапису була надана оцінка на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, крім того під час розгляду справи про адміністративне правопорушення з`ясовувалися питання пов`язані з подіями 10.01.2021 року, які є також подіями кримінального провадження, тобто кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, стосуються однієї події та передбачають оцінку, здебільшого, одних і тих же доказів, а тому на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України не може брати участь у кримінальному провадженні та просить заяву задовольнити.

Відомості про участь сторін при розгляді заяви про відвід та фіксування судового процесу:

Учасники судового провадження належним чином повідомлені про судовий розгляд заяви про самовідвід, у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи положення ст.ст.22, 26, 28 та 81 КПК України, з метою дотримання розумних строків розгляду заяви про відвід, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, суддя під час судового провадження, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, суддя дійшов висновку, що відсутність всіх осіб, що беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду заяви про відвід, та вважає можливим провести розгляд заяви про відвід за їх відсутності.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, та на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Мотиви з яких виходить суд та положення закону, якими керувався при постановленні ухвали.

Дослідивши заяву про самовідвід, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, зокрема, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів безстороннім і справедливим судом.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики ЄСПЛ важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Згідно ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодекму порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав передбачених статтями 75-79 цього Кодексу слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року за заявою № 33949/02).

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки самої судді, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року за заявою № 33949/02).

Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству, і насамперед сторонам у процесі (п. 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року за заявою № 4785/05).

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого З`їздом суддів України від 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Згідно з п.12 Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача.

В свою чергу у справі «Рудніченко проти України», заява № 2775/07, рішення від 11 липня 2013 року Європейський суд з прав людини, констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, за такого обґрунтування. «Звертаючись до цієї справи, Суд зазначає, що суддя Р., який визнав заявника винним у складі єдиного судді, раніше розглянув по суті справу співучасника заявника ОСОБА_5 , у рамках якого вона висловила свою думку щодо причетності та ролі як Б., так і заявника, вважаючи, зокрема, що вони діяли у змові та що ініціативою заявника було викрадення разом з Б. обладнання з автомобілів ( див. пункт 13 вище). Обидві вищезазначені справи стосувалися однієї події та передбачали оцінку одних і тих же доказів.

Більше того, як зазначила заявниця, суддя Р. сама визнала це підставою для своєї заяви про самовідвід, яка, однак, була відхилена з формальних підстав, оскільки відвід цього судді не вимагається відповідно до норм законодавства (див. пункти 36-37 вище).

Отже, Суд визнає, що ця ситуація може викликати в заявника об`єктивно обґрунтовані сумніви щодо неупередженості цього судді … сам факт того, що заявницю судив суддя, яка сама поставила під сумнів її неупередженість у його справі, підриває вигляд справедливого судового розгляду. Суд вважає цього достатнім, щоб зробити висновок, що суд, який визнав заявника винним, не може вважатися неупередженим».

Під час судового розгляду встановлено, що доводи судді ОСОБА_3 у заяві про самовідвід зводяться до можливих сумнівів у її об`єктивності та неупередженості, оскільки нею надавалася оцінка, як доказу відеозапису з нагрудних камер поліцейських в постанові суду від 2 березня 2021 року, тоді як сторона обвинувачення, серед іншого, як на доказ винуватості ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, посилається на вказані відеозаписи, що може викликати в сторін кримінального провадження недовіру до судді, а також може тлумачитися як упереджене ставлення до однієї із сторін у справі.

З огляду на викладене, виходячи з обставин, якими суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_3 обґрунтовує свою заяву про самовідвід, а саме щодо вже сформованої у неї думки про подію, яка мала місце 10 січня 2021 року у зв`язку із розглядом 02.03.2021 року справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.130 КУпАП, враховуючи, що вказана справа про адміністративне правопорушення та кримінальне провадження стосуються однієї події, з метою виключення будь-яких сумнівів щодо неупередженості судді, а також з метою забезпечення умов, за яких у будь-кого із сторін не виникло б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, суд приходить до висновку про те, що заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід слід задовольнити.

Крім того, така позиція суду узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові Першої судової палати від 13 грудня 2018 року у справі 552/4932/17 та постанові Великої Палати від 14 листопада 2018 року у справі 1-96/2007.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 35, 75, 80, 81, 82, 107, 372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_3 про самовідвід - задовольнити.
Відвести суддю Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_3 від участі у розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №0000043 від 10.01.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України (справа №357/489/21, провадження 1-кп/357/183/22).
Передати обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №0000043 від 10.01.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України (справа №357/489/21, провадження 1-кп/357/183/22), іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ч. 3 ст.35 КПК України.
Виконання ухвали доручити відділу документального обігу і контролю по кримінальним справам та адміністративним правопорушенням апарату Білоцерківського міськрайонного суду.
Ухвала є остаточною та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_6