УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1341/21

Провадження № 1-кс/568/56/21

16 вересня 2021 р. м.Радивилів

Слідчий суддя Радивилівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м.Радивилів клопотання прокурора Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури за матеріалами кримінального провадження №0000161 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 14.08.19 р. виданого на ім`я ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтоване наступним.

Під час чергування, інспектором зупинено автомобіль, під керуванням ОСОБА_3 , який пред`явив посвідчення водія серії НОМЕР_1 з ознаками підробки.

За даним фактом зареєстровано кримінальне провадження з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 358 КК України № 0000161 та розпочато досудове розслідування.

Під час досудового розслідування 14.09.21 р. дізнавачем проведено огляд посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 14.08.19 р. виданого на ім`я ОСОБА_3 , яке в подальшому було вилучено.

Постановою дізнавача відділу поліції № 2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області від 14.09.21 р., посвідчення посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 14.08.19 р. виданого на ім`я ОСОБА_3 з ознаками підробки, визнано речовим доказом та поміщено в сейф пакет «Національна поліція України ГСУ», який зберігається при матеріалах кримінального провадження.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу є самостійною правовою підставою для арешту майна, та не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

У кримінальному провадженні, посвідчення водія з ознаками підробки, є предметом, який використаний, як засіб вчинення кримінального правопорушення, і зберігло на собі його сліди, у зв`язку з чим виникла необхідність для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на посвідчення для забезпечення належного зберігання речових доказів у кримінальному провадженні.

В судове засідання власник майна та прокурор, не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Суд враховує, що відповідно до ст. 172 КПК України, неприбуття в судове засідання цих осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Розглянувши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про обгурнтованість вказаного клопотання, виходячи з наступного.

Одним із процесуальних джерел доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є речові докази.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Стаття 167 КПК України встановлює підстави для тимчасового вилучення майна, яке може вилучатися до вирішення питання про арешт такого майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати що вони використані як засоби кримінального правопорушення та (або) зберегли його сліди (п.1 ч. 2ст. 167 КПК України).

14.09.21р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості №0000161 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, 14.09.21 р. дізнавачем проведено огляд посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 14.08.19 р. виданого на ім`я ОСОБА_3 , яке в подальшому було вилучено.

Постановою від 14.09.21 р., посвідчення посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 14.08.19 р. виданого на ім`я ОСОБА_3 з ознаками підробки, визнано речовим доказом та поміщено в сейф пакет «Національна поліція України ГСУ», який зберігається при матеріалах кримінального провадження.

Зазначене у клопотанні вилучене майно є матеріальним об`єктом, на думку слідчого судді, може бути використано, як доказ у кримінальному провадженню, оскільки зберіг на собі сліди злочину, у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 358 КК України.

З метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, проведення експертиз та інших слідчих дій у кримінальному провадженні, збереження від втрати, знищення чи перетворення вилученого майна, задля використання його у доказових цілях, слідчий суддя дійшов висновку, що в даному випадку, розумним та співрозмірним обмеженню права власності, буде накладення арешту на вилучене майно.

Суд зазначає, що належне забезпечення збереження вказаних речових доказів -посвідчення водія, можливе лише за умови накладення на нього арешту із забороною у відчуженні, користуванні та розпорядженні ним власником.

Відповідно до ст. 173 КПК України прокурором доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючий, що повернення майна його власнику може позбавити орган досудового розслідування можливості повного, всебічного та неупередженого проведення слідчих дій, що у свою чергу позбавить можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання про накладення арешту на майно, яке було вилучене 14.09.21 р.

Керуючись ст. 170, 171,175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна - задоволити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 14.09.21 р., а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 14.08.19 р. виданого на ім`я ОСОБА_3 , яке знаходяться в сейф пакеті «Національної поліції України Головне Слідче Управління» №7167377, до прийняття кінцевого рішення по кримінальному провадженні №0000161 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.09.21 року.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1