Дата документу 18.03.2022 Справа № 334/2791/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 334/2791/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/933/22 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2022 року м. Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 2 березня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 2 березня 2022 року під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задоволено частково.

Даною ухвалою суду змінено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На вказане рішення суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, вважаю, що у відкритті провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

На підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 422-1 КПК України, в апеляційному порядку може бути оскаржена лише ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Тобто, кримінальним процесуальним законом України визначена особлива процедура апеляційного оскарження ухвал суду, яка в даному випадку не дотримана апелянтом.

Слід звернути увагу, що оскаржуване судове рішення прийнято під час розгляду кримінального провадження по суті висунутого ОСОБА_4 обвинувачення і питання щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою чи продовження строку тримання особи під вартою не йшлося.

Отже, враховуючи наведене, ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 2 березня 2022 року, якою клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено частково та змінено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на особисте зобов`язання не може бути предметом апеляційного перегляду, оскільки не входить до переліку ухвал, що підлягають оскарженню в апеляційному порядку, відповідно до ст. 422-1, ст. 392 КПК України.

Крім того, вважаю за необхідне звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави (рішення у справі «Скорик проти України» від 08.01.2008 р.).
З урахуванням наведеного, прокурором подано апеляційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а тому, згідно з вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України, у відкритті провадження за його апеляційною скаргою слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя

У Х В А Л И В:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 2 березня 2022 року, якою змінено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня отримання копії судового рішення.

Суддя Запорізького
апеляційного суду ОСОБА_2