Справа № 147/797/20
Провадження № 1-кп/147/1/21
ВИРОК
іменем України

10 листопада 2021 року смт. Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 14.04.2020, щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Демидівка Тростянецького району Вінницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого,

за ч.2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Велика Стратіївка Тростянецького району Вінницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого,

за ч.2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
14 квітня 2020 року близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , перебуваючи обоє у стані алкогольного сп`яніння, будучи обізнаними в тому, що на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Тростянецький район, смт. Тростянець, провулок Космонавтів, належній ОСОБА_6 , посаджені саджанці плодових дерев, реалізуючи попередню домовленість направлену на викрадення чужого майна, ОСОБА_5 з ОСОБА_4 умисно, таємно, переслідуючи корисливі мотиви, шляхом вільного доступу зайшли на територію вказаної земельної ділянки та викрали 100 саджанцівплодових дерев яблуні сорту «Пінова», вирвавши їх із землі з корінням. Їх вартість згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №2958/20-21 від 17.04.2020 становить 6963 грн. Після вчинення крадіжки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 залишили місце події, а викраденими деревами розпорядилися на власний розсуд, а саме частину саджанців у кількості 26 штук ОСОБА_5 залишив собі, решту саджанців 74 штуки пошкодили та втратили ідучи до місця проживання ОСОБА_5 . Своїми діями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заподіяли потеріплому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 6963 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 185 КК України, визнав частково та пояснив, що напередодні 14 квітня 2020 року ввечері він з ОСОБА_5 вживали алкогольні напої, при цьому він вжив близько 300-400 грам алкоголю. Близько 02.00 год. ночі 14 квітня 2020 року, повертаючись через поле додому, в смт. Тростянець та побачили саджанці дерев. Йому відомо, що це поле ОСОБА_6 . Тоді він та ОСОБА_5 вирішили вирвати саджанці яблунь. Рвали їх руками складали на купу і в мішок. Коли рвали саджанці, то їх не рахували. Зазначає, що вирвали 36 саджанців яблунь. Після чого пішли до ОСОБА_5 додому та посадили їх. По дорозі можливо загубили одну яблуню. Вдома в ОСОБА_5 посадили 18 штук, решту роздали за могорич по сусідах. Працівники поліції приїхали близько 10 год. ранку. Цивільний позов не визнає. У вчиненому розкаюється.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 185 КК України, визнав частково та пояснив, що в квітні 2020 року точної дати не пам`ятає в нічну пору він з ОСОБА_4 перебували у нього вдома, де вживали спиртні напої. Алкоголю вжили близько 1 літри на двох. Після цього пішли по сусідній вулиці від АДРЕСА_3 . Проходячи повз земельну ділянку ОСОБА_6 побачили саджанці яблунь і в них виникла ідея їх вирвати. Коли рвали яблуні їх не рахували, а коли прийшли до нього до дому, то нарахували їх всього 36 штук. Він не пам`ятає чи по дорозі до дому вони губили саджанці. Посадили 18 шт. саджанців вже зранку у нього вдома, а решту ОСОБА_4 комусь роздав. Коли приїхала поліція, десь перед обідом, ОСОБА_4 викопав саджанці назад. Цивільний позов не визнає. У вчиненому розкаюється.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, винуватість обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення:
показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 про те, що близько 08.00 год. ранку вдома 14 квітня 2020 року по вул. Мічуріна, 71, що переходить в провулок Космонавтів він пішов до сараю та звернув увагу, що велика відстань біля його саду. Коли пішов подивитися туди, то побачив, що одні дерева порізані, а інші поламані. Викликав поліцію. Там були сліди взуття та сліди від машини. Коли від`їхали то знайшли один саджанець, а потім ще два по дорозі по провулку Космонавтів біля трансформатора. З оперативниками виїхали на вулицю Мічуріна і чекали слідчих. Слідчі повідомили, що вже вдома в ОСОБА_5 , і він теж туди поїхав. Там йому повернули частину саджанців. Зі слідчими нарахували, що викрали та пошкодили 100 саджанців дерев. Цивільний позов підтримує в повному обсязі;
показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що ще з осені вони надумали садити сад й для цього наймали людей, розробляли землю. Сад ріс біля їхнього місця проживання на земельній ділянці, яка належнить її чоловіку ОСОБА_6 . Весною 2020 року чоловік вийшов на город і побачив вирвані дерева. Зі слів чоловіка було вирвано більше сотні саджанців. Потім ОСОБА_6 викликав поліцію та через декілька годин саджанці буди віднайдені в обвинувачених;
показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , яка є дочкою ОСОБА_4 , та яка пояснила, що у березні-квітні 2020 року точної дати не пам`ятає до неї зранку прийшов тато ОСОБА_4 та запропонував саджанці яблунь. Вона погодилась взяти 5 дерев. На запитання звідки саджанці батько відповів, що з ним розрахувались деревами. Після цього подзвоника її баба та сказала, що в неї була поліція. Батько був у ОСОБА_5 . Тоді вона ( ОСОБА_9 ) з чоловіком поїхали до ОСОБА_5 , де вже був слідчий. З`ясувалось, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у нетверезому стані вчинили крадіжку. Частину дерев викопали у ОСОБА_5 , потім знайшли інші дерева по сусідах ОСОБА_5 . Син перерахував саджанці, їх було у відрі 36;
показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що весною 2020 року до нього на подвір`я приїхала поліція і одразу почали питати де саджанці. Зайшли в садочок, побачили там посаджені саджанці, які йому подарували з с.Гордіївки, і запитали де ще 40 саджанців. Він відповів, що нічого про це не знає. Він дізнався від людей, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вкрали саджанці у ОСОБА_6 ;
показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що про те що її колишній чоловік ОСОБА_5 та його друг ОСОБА_4 вчинили крадіжку саджанців дерев про що почула від дочки. Також дочка їй сказала, що вкрали саджанці в ОСОБА_6 , що була поліція і саджанці знайшли в ОСОБА_5 . Коли це було точно не пам`ятає;
протоколом огляду місця події слідчого СВ Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 від 14 квітня 2020 року з фототаблицею, відповідно до якого місцем огляду є земельна ділянка, яка розташована на вул. Космонавтів в смт. Тростянець Тростянецького району Вінницької області. Вхід до земельної ділянки здійснюється вільним доступом без огорожі, з правої сторони де закінчується земельна ділянка розміщена дорога вул. Мічуріна, з лівої сторони розміщена дорога провулок Космонавтів. Так зі сторони провулку Космонавтів з лівої сторони встановлено відсутність саджанців плодових дерев у кількості ста одиниць /а.с.199-200/;
договором купівлі-продажу земельної ділянки від 26 липня 2017 року, витягом з Державного рестру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідно до яких земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_4 , належить на праві приватної власності ОСОБА_6 /а.с.202-204/;
протоколом огляду місця події слідчого СВ Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 від 14 квітня 2020 року з фототаблицею, відповідно до якого огляд розпочато о 13.30 год. та закінчено о 13.50 год. оглядалося будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Вхід до домогосподарства здійснено через односторонню металеву хвіртку. Так, на вказаному домогосподарстві знаходиться одноповерховий житловий будинок з цегляного матеріалу. З лівої сторони від будинку знаходиться присадибна земельна ділянка, на якій виявлено саджанці у кількості 26 штук плодового дерева, які вилучаються та в подальшому поміщаються у кімнату зберігання речових доказів Тростянецького ВП / а.с.206-207/;
протоколом пред`явлення речей для впізнання слідчого СВ Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 від 14 квітня 2020 року, згідно з яким потеріплий ОСОБА_6 в присутності понятих впізнгав на фотознімках належні йому саджанці за зовнішніми ознаками та розмірами на фотознімку під номером 3 /а.с.220-222/;
висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №2958/20-21 від 17.04.2020, згідно з яким встановлено, що ринкова вартість 100 (ста) саджанців плодових дерев яблуні сорту «Пінова» висотою 1,5 м станом на 13.04.2020, складала 6963,00 грн, при умові здоровго стану / а.с.226-227/;
протоколом проведення слідчого експерименту слідчого Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 від 03 серпня 2020 року з фототаблицею, відповідно до яких слідчий експеримент проводився з метою перевірки та уточнення відомостей, які повідомили підозрювані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . З цією метою учасники прибули за адресою: АДРЕСА_4 , до земельної ділянки, на якій зростають саджанці молодих дерев, яка належить ОСОБА_6 . Присутнім підозрюваним ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запропоновано розповісти та показати на місцевості про обставини крадіжки, що мала місце близько 02.00 год. 14.04.2020. Підозрювані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомили, що 13.04.2020 у нічний час вони перебували в смт. Тростянець, де розпивали спиртні напої. Близько 02.00 год. 14.04.2020 підозрювані поверталися додому з смт. Тростянець в с. Велика Стратіївка. Прямуючи провулком Космонавтів в смт. Тростянець вони побачили на земельній ділянці зростають саджанці дерев яблуні. В той час у підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник умисел на вчинення крадіжки саджанців дерев. Підозрювані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вільно зайшли на необгороджену земельну ділянку та руками почали виривати саджанці з землі та в загальній кількості вирвали сто молодих саджанців дерев, які в руках віднесли до місця проживання ОСОБА_5 , де в подальшому розпорядились викраденим на власний розсуд /а.с.243-244/.
Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинувачених та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Вказані вище докази є узгодженими між собою та сумніву у своїй належності, достатності та допустимості, не викликають.
Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Правова природа кваліфікації злочинів пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення та доказування у визначений кримінальним процесуальним законом спосіб двох важливих обставин: 1) факту вчинення суб`єктом злочину суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту поведінки у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України.
Суд не бере до уваги показання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 щодо кількості викладених саджанців яблуні, оскільки останні на час вчинення кримінального правпорушення перебували у стані алкогольного сп`яніння, під час виривання саджанців на земельній ділянці, як вони стверджують, саджанців яблунь не рахували, не могли пригадати скільки втратили їх дорогою до будинку ОСОБА_5 . Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні та підтверджено доказами дослідженими судом, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_6 , протоколом огляду місця події від 14.04.2020 та протоколом проведення слідчого експерименту від 03.08.2020, обвинуваченими викрадено із земельної ділянки потерпілого сто саджанців яблуні.
Зазначені обставини вказують на наявність у діях ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ознак складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України - таємного викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена за попередньою змовою групою осіб.
За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст. ст. 85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, в судовому засіданні доведена повністю.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Пом`якшуючою вину обвинуваченого ОСОБА_4 обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття.
Пом`якшуючою вину обвинуваченого ОСОБА_5 обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття.
Обтяжуючою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбачену ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Обтяжуючою вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбачену ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, форму вини, обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, на диспансерному обліку у лікаря нарколога «Тростянецької ЦРЛ» не перебуває, під наглядом в психіатричному кабінеті КНП «Тростянецької ЦРЛ» не перебуває, матеріали досудової доповіді, обтяжуючі та пом`якшуючі покарання обставини, і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі.
Згідно з ч.1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, яке є неятжким злочином, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаних діянь, а також особу винного, який частково визнав себе винним в інкримінованому злочині, розкаюється у вчиненому, думку потерпілого, який просив не позбавляти волі обвинуваченого, суд переконаний, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та його перевиховання можливе без відбування покарання, а відтак останнього слід звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, форму вини, обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, на диспансерному обліку у лікаря нарколога «Тростянецької ЦРЛ» не перебуває, під наглядом в психіатричному кабінеті КНП «Тростянецької ЦРЛ» не перебуває, матеріали досудової доповіді, обтяжуючі та пом`якшуючі покарання обставини, і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, яке є неятжким злочином, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаних діянь, а також особу винного, який частково визнав себе винним в інкримінованому злочині, розкаюється у вчиненому, думку потерпілого, який просив не позбавляти волі обвинуваченого, суд переконаний, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та його перевиховання можливе без відбування покарання, а відтак останнього слід звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.
01 вересня 2021 року потеріплим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з вимогами ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Також у ч.1 ст. 368, ч.3, ч.4 ст. 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.
Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.
В позовній заяві потерпілий - цивільний позивач ОСОБА_6 просить суд стягнути солідарно з обвинувачених шкоду в розмірі 43500 грн. на його користь, а саме: вартість втраченого посадкового матеріалу (саджанців) 100 шт. по 60 грн., всього 6000 грн.; вартість робочої сили для проведення посадки по договору 100 шт. по 20 грн./шт., всього 2000 грн; вартість очікуваного прибутку з розрахунку 2 років врожаю 5000 грн.; моральна шкода враховуючи її довготривалість та негативний вплив на стан здоров`я 30000 грн.; побічні втрати матеріального характеру (роз`їзди з пошуку злочинців, участь у слідстві, відрив від звичних занять, втрата часу, бензин), всього 500 грн.
В судовому засіданні потерпілий позовні вимоги підтримав, просять позов задоволити в повному обсязі.
Обвинувачені цивільний позов не визнали.
Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в частині цивільного позову, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, приходить до висновку, що позов цивільного позивача у кримінальному провадженні підлягає до задоволення частково, з наступних підстав.
Вирішуючи позовні вимоги потеріплого до обвинувачених про відшкодування майнової шкоди, суд враховує наступне.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Вирішуючи питання про відшкодування шкоди та наявність підстав для стягнення її з цивільних відповідів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , суд враховує, що для настання відповідальності за завдання шкоди необхідна наявність таких умов: протиправна поведінка особи, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, наявність вини.
Суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами винуватості обвинувачених встановлено протиправну поведінку ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; встановлено наявність шкоди викрадення у потеріплого ОСОБА_6 100 саджанців плодових дерев яблуні сорту Пінова та причиновий зв`язок між діями обвинувачених та наслідками, що настали, який підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
За результатами розгляду кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що вина обвинувачених доведена, їх дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки в судовому засіданні доведено таємне викрадення у ОСОБА_6 100 саджанців плодових дерев яблуні сорту Пінова вчинене за попередньою змовою групою осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14.
Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.
Суд вважає, що позовні вимоги цивільного позивача про відшкодування майнової шкоди підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Висновокм експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №2958/20-21 від 17.04.2020, встановлена ринкова вартість 100 (ста) саджанців плодових дерев яблуні сорту «Пінова» висотою 1,5м станом на 13.04.2020, при умові здоровго стану.
Разом з тим, як слідує з позовної заяви цивільний позивач просить стягнути вартість саджанців дерев в розмірі за 100 шт. 6000 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З врахуванням вимог ст. 13 ЦПК України, з відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 слід солідарно стягнути завдану матеріальну шкоду в розмірі заявленому позивачем ОСОБА_6 в сумі 6000 грн.
Щодо стягнення з відповідачів на користо позивача матеріальної шкоди у відшкодування вартості робочої сили для проведення посадки по договору 100 шт. дерев по 20 грн./шт., всього 2000 грн., вартосі очікуваного прибутку з розрахунку 2 років врожаю 5000 грн.; побічні втрати матеріального характеру (роз`їзди з пошуку злочинців, участь у слідстві, відрив від звичних занять, втрата часу, бензин), всього 500 грн., то така задоволенню не підлягаєь, оскільки позивачем ОСОБА_6 не доведено належними доказами розмір заявленої у цій частині шкоди.
Вирішуючи цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд звертає увагу на наступне.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (п.3 ч.2 ст. 11 ЦК України).
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.9 ч.2 ст. 16 ЦК України).
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазанала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (ч.1, п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України).
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст. 23 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Вирішуючи питання щодо завданої моральної шкоди, суд виходить з того, що позивачем ОСОБА_6 в цивільному позові лише заявлено суму 30000 грн., яку слід стягнути з відповідачів у відшкодування йому моральної шкоди, проте не вказано та під час судового розгляду справи не доведено чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наведене позбавляє суд визначити заподіяння позивачеві моральної шкоди у зв`язку з вчиненим криманльним павопорушенням та відповідно оцінити обгрунтованість її розміру у грошовому еквіваленті.
Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід стягнути в рівних частках на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 326,88 грн.
Згідно з ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 127-129, 368-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді двох років обмеженні волі з іспитовим строком два роки.
На підставі ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Хомича ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді двох років обмеженні волі з іспитовим строком два роки.
На підставі ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, моральної шкоди, відмовити.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 326 (триста двадцять шість) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 15 травня 2020 року на 26 саджанців плодових дерев яблунь породи Пінова.
Речові докази, а саме 26 саджанців плодових дерев яблунь породи Пінова залишити власнику ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1