УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою за матеріали об`єднаного кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ч.2 ст.309 КК України, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001433 від 31.05.2020, №0000065 від 22.05.2020, №0001924 від 29.07.2020, №0001393 від 09.09.2020, №0001582 від 18.11.2020, №0000125 від 25.02.2021, №0000456 від 13.04.2021 та №0000084 від 16.01.2021, № 40000424 від 21.04.2021, № 40000461 від 28.04.2021,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ч.2 ст.309 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 під час судового розгляду заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, яке обґрунтоване тим, що ризики передбачені п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою на час проведення досудового розслідування не відпали, а саме, ОСОБА_6 може переховуватися від суду, не має місця постійного проживання, заробітку та жодних стійких соціальних зв`язків, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також продовжити вчиняти інші тяжкі кримінальні правопорушення проти власності. Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме ОСОБА_6 обвинувачується зокрема у вчиненні тяжких злочинів. Крім того, встановлено, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, судимість за який не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та скоїв нові корисливі злочини. Також, обвинувачений ОСОБА_6 ніде не працює, постійного джерела прибутку не має, у останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки, тобто не одружений, дітей не має, раніше судимий за вчинення корисливого злочину, що дає достатні підставі вважати, що знаходячись на свободі, обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заявив клопотання щодо заміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, оскільки існування ризиків зазначених в клопотанні прокурора не доведено, а ОСОБА_6 усвідомив свою протиправну поведінку, в разі продовження строку тримання під вартою, просив суд визначити заставу відповідно до вимог чиннного законодавства.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти продовження йому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтримав свого захисника щодо заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки він не переховувався від суду, а не знав про призначені судові засідання, тому не з`являвся до суду, наслідком чого і стало застосування до нього судом заходів примусу.
Суд розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, доходить такого висновку.
Згідно з положеннями ч. 1 і 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
При продовженні строку дії запобіжного заходу мають бути встановлені достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказує прокурор, чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
При вирішенні питання продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни під час судового розгляду, на переконання суду, оцінка доведеності винуватості особи є передчасною.
Таким чином, на стадії судового розгляду підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд констатує наявність ризиків передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, те, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а токож те, що останній не має зареєстрованого місця постійного проживання, заробітку та стійких соціальних зв`язків.
Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: злочини, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_6 , згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії як тяжких, так і нетяжких злочинів, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні декількох епізодів злочинної діяльності, під час судового провадження порушував свої процесуальні обов`язки - неявка за виклитком в судові засідання і не повідомлення про причини неявки, внаслідок чого до нього ухвалами суду від 08.02.2021, 10.03.2021 було застосовано заходи процесуального примусу - примусовий привід.. Вказані обставини, в тому числі відсутність усвідомлення порушень своїх процесуальних обов`язків під час судового розгляду свідчать на думку суду, про високу вірогідність подальшого порушення ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків. Вищезазначене дає достатні підстави вважати, що, знаходячись на волі, ОСОБА_6 буде переховуватись від суду, що є ризиком, передбаченим п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
У зв`язку з викладеним, жоден інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Крім того, знаходячись на свободі ОСОБА_6 зможе незаконно впливати на осіб, які є свідками по кримінальному провадженню, що в подальшому вплине на швидкий, повний та неупереджений судовий розгляд та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, що являється ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.
Існує також високий ризик ймовірності вчинення ОСОБА_6 інших кримінально караних діянь з врахуванням кількості кримінальних проваджень, що перебувають на судовому розгляді.
Даних, що за станом здоров`я обвинувачений не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі, суду не надано.
Продовження строку дії запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
З зазначених підстав застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі, цілодобового домашнього арешту, про який просять сторона захисту і обвинувачений, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Судом визнано обґрунтованим, правомірним та доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою, оскільки клопотання прокурора відповідає вимогам статей 184, 199 КПК України, крім того, встановлені ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, є реальними та виправдовують обмеження волі обвинуваченого.
Досліджені викладені обставини кримінального провадження вказують на те, що на даний час вказані ризики існують, суд не вбачає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі, цілодобового домашнього арешту, про застосування якого просила сторона захисту, з вказаних підстав суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою на 60 діб.
Крім того, за змістом ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.
Відповідно до ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.
Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Слід визначити, що на підозрюваного у разі внесення застави покладаються наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Запоріжжя Запорізької області, в якому він перебуває, без дозволу прокурора або суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утримуватися від спілкування зі свідком та потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, слід визначити два місяці з моменту внесення застави.
Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 372, 392 Кримінального процесуального кодексу України, суд -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, починаючи з 26 листопада 2021 до 24 січня 2022 включно.
Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою діє до 24 січня 2022 включно.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт - відмовити.
Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 68 100 гривень (шістдесят вісім тисяч сто), у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим овинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на відповідний рахунок ТУ ДСА України в Запорізькій області, , Банк отримувача Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача (IBAN) UA0001205
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі протягом строку її дії.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Запоріжжя Запорізької області, в якому він перебуває, без дозволу суду, повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Копію ухвали суду надіслати Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», вручити обвинуваченому, захиснику обвинуваченого та прокурорам.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи діб з дня її ухвалення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1