Справа № 571/1916/19
Провадження № 1-кс/565/184/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі колегії суддів:
головуючої судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2
ОСОБА_3
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (дистанційно),
захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
розглянувши в судовому засіданні у залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000254 від 23 травня 2019 року відносно:
- ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 4, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України;
- ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 289 КК України,
в с т а н о в и в:
27 вересня 2021 року до суду прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 . У клопотанні прокурор покликається на наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у даному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначає, що вказані ризики продовжують існувати на даний час.

В обґрунтування ризику переховування ОСОБА_7 від суду прокурор посилається на те, що один із злочинів, які йому інкримінуються, відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що є вагомим психологічним фактором, який може спонукати обвинуваченого переховуватись від суду.

Після вчинення злочинів ОСОБА_7 зник із місця події, допоміг ОСОБА_6 позбавитися тіла потерпілого ОСОБА_10 та в подальшому переховувались від правоохоронних органів, що дає реальні підстави вважати, що він з метою уникнення передбаченого покарання може ухилятися від суду.

Дане твердження також базується на тому, що ОСОБА_7 , не маючи власної сім`ї та постійного місця роботи, може покинути межі території України.

Обгрунтовуючи ризик незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні прокурор зазначає, що перебування ОСОБА_7 на волі надасть йому можливість незаконно впливати на потерпілу та свідків, частина з яких є з с. Сновидовичі Рокитнівського району, шляхом погроз, вмовляння чи переконання у дачі вигідних для нього, одночасно необ`єктивних показань, а також перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином. Лише перебування ОСОБА_7 в слідчому ізоляторі унеможливить спілкування зі свідками та потерпілою у кримінальному провадженні.

Посилаючись на ризик вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення прокурор зазначає, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення двох умисних злочинів, він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_11 , які зможуть забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти виникненню ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, окрім як тримання під вартою неможливе.

Враховуючи викладене прокурор просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 діб.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав клопотання з викладених у ньому підстав.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та захисник останнього ОСОБА_8 зазначили, що у вирішенні клопотання прокурора покладаються на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_9 зазначив, що підтримує думку прокурора.

Заслухавши думки учасників провадження щодо заявленого прокурором клопотання, суд дійшов наступних висновків.
06 серпня 2021 року ухвалою колегії суддів Кузнецовського міського суду відносно обвинуваченого ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб до 04 жовтня 2021 року.
Відповідно до ч. 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно із ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання певним ризикам..
Матеріали кримінального провадження переконливо свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 289 КК України, та наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої ст. 177 КПК України, а тому суд приходить до переконання про необхідність вирішення питання про продовження запобіжного заходу.
До таких висновкві суд прийшов враховуючи наступне.
У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Один із злочинів, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 відноситься до категорії тяжких злочинів. У разі визнання судом ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до вісьми років, а інші більш м`які міри покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення не передбачені, відтак, суд погоджується, з доводами прокурора, про те, що можливість застосування до особи покарання у виді позбавлення волі на значний строк, може у разі усвідомлення особою невідворотності і реальності його застосування спонукати ОСОБА_7 переховуватись від суду.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином прокурором під час судового засідання не був обґрунтований достатньо для того, щоб взяти його до уваги.
Судом також враховано, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працює, не одружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного джерела доходів, що з урахуванням серйозності висунутого проти нього обвинувачення, свідчить про його суспільну небезпеку, як особи, та тяжкості покарання, що загрожує у разі доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дає суду достатньо підстав з певною вірогідністю стверджувати, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду та продовжити злочинну діяльність.
Будь-яких даних про наявність підстав для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
За наведеного, суд вважає, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні ОСОБА_12 запобіжного заходу не зменшились та не перестали існувати, а тому клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На думку суду застава, як альтернативний вид запобіжного заходу, у 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 59 475 (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста сімдесят п`ять) грн., з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 належно виконувати покладені на нього обов`язки та забезпечити виконання завдань кримінального провадження, а також є помірною та пропорційною щодо нього та обставин злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується.
Керуючись статтями 177, 178, 183, 199, 331, 372, 376, 395 КПК України, суд,

у х в а л и в:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на шістдесят діб.
Строк дії ухвали суду до 27 листопада 2021 року включно.
Визначити ОСОБА_7 розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, у виді двадцяти п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 56 750 (п`ятдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Рівненській області, рахунок отримувача № UA0010559 , банк отримувача ДКСУ, м. Київ, МФО 820172, .
В разі внесення застави покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з усіма свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду.
У разі внесення застави оригінал документу з відміткою банку має бути наданий відповідальній особі Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор», яка після перевірки має розпорядитися про звільнення обвинуваченого з-під варти, про що повідомити слідчого та суд.
З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Після внесення застави і звільнення з-під варти ОСОБА_7 необхідно вважати, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити до 26 листопада 2021 року.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3