УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.10.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001243 від 02.10.2021 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Олексіївка, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, немаючого місця реєстрації та постійного місця проживання, підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням установлено, що 02.10.2021, приблизно о 09:00 год., водій ОСОБА_5 , керував трактором колісним «Беларус 892.2», без реєстраційного номера, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , із причепом невстановленої моделі саморобного виробництва, без реєстраційного номера, і здійснював рух по автодорозі, що веде до с. Петрове, з боку автодороги М-16 сполученням «Одеса - Кучурган» в Одеському районі Одеської області, не маючи при собі посвідчення тракториста або посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, та здійснював перевозку у кузові причепа групи дітей віком від 8 років, чим порушив вимоги п/п а) п. 2.1., п/п а), в) 21.11 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001) (далі Правила), що зобов`язують водія:
п. 1.7. - Водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності.
п. 2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення».
п. 21.11. Забороняється перевозити:
а) пасажирів поза кабіною автомобіля (крім передбачених цими Правилами випадків перевезення пасажирів у кузові вантажного автомобіля з бортовою платформою або в кузові-фургоні, призначених для перевезення пасажирів), у кузові автомобіля-самоскида, трактора, інших самохідних машин, на вантажному причепі, напівпричепі, в причепі-дачі, в кузові вантажного мотоцикла;
в) дітей до 16-річного віку в кузові будь-якого вантажного автомобіля;
Будучи неуважним, ОСОБА_5 , рух керованого трактора постійно не контролював, обрав швидкість руху керованого трактора, без урахування дорожньої обстановки, яка не забезпечує безпеку, і не дає можливість постійно контролювати рух транспортного засобу, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував та своєчасно не відреагував на її зміну, чим порушив вимоги п. 1.5., п/п б) п. 2.3. Правил, що зобов`язують водія:
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».
Діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення події дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_5 , здійснюючи рух на відстані 800 метрів від в`їзду в с. Петрове, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, а навпаки, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху (малолітніх пасажирів), при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, не обрав безпечну швидкість руху, допустив виїзд керованого ним трактора за межі проїзної частини праворуч, де сталося його перекидання, чим порушив вимоги п. 12.1. вказаних Правил, якими передбачено:
п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
Під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди малолітній пасажир ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував в кабіні трактора, отримав тілесні ушкодження, від яких настала його смерть під час доставлення до медичного закладу (КНП «Біляївська ЦРЛ»).
Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог п. 1.5., 1.7., п/п а) п. 2.1., п/п б) п. 2.3., 12.1., п/п а), в) п. 21.11. «Правил дорожнього руху» України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого.
Таким чином, під час досудового розслідування встановлено достатньо доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Таким чином, з урахуванням наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, наявності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також беручи до уваги неможливість запобігання вищезазначеним ризикам, шляхом застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримала у повному обсязі.
Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання, зазначивши що підозрюваний визнав вину у повному обсязі, підозрюваний має місце проживання, підозрюваний є сиротою, ризики викладені у клопотання не підтверджуються. Просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Підозрюваний в судовому засіданні пояснив, що з підозрою погоджується, в день вчинення кримінального правопорушення їхав збирати соняшник, транспорт перекинувся та йому сказали втекти. Стосовно клопотання підтримує думку захисника.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
04.10.2021 року ОСОБА_5 був затриманий та 05.10.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується матеріалами клопотання, а саме: протоколом огляду місця ДТП від 04.10.2021; протоколами допиту неповнолітніх ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 02.10.2021 року; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.10.2021 року та іншими матеріалами провадження в сукупності.
Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі матеріалів справи, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.
Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, те що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке призвело до загибелі дитини, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення та відсутність у підозрюваного документа на підтвердження права керування транспортними засобами, а також враховуючи характеризуючи дані підозрюваного, відповідно до яких останній не працевлаштований, дітей на утриманні немає, а також немає місця реєстрації та місця проживання, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується щей тим, що підозрюваний вже намагався переховуватись від органу досудового розслідування, шляхом залишеення місця вчинення кримінального правопорушення, але був затриманий працівниками правоохоронних органів.
Враховуючи також те, що підозрюваному при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження стануть відомі анкетні дані потерпілої та свідків (частина з яких є неповнолітніми особами), які в подальшому, будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику можливого незаконного впливу на потерпілу та свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що посилання сторони обвинувачення на існування ризиків передбачених п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, є абстрактним та необґрунтованим з огляду на наступне.
Так в своєму клопотанні, сторона обвинувачення лише посилається на існування вказаних ризиків, не надавши підтвердження їх існування та не зазначивши яким саме чином підозрюваний може перешкоджати вказаному кримінальному провадження, а також не вказані підстави можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.
Слідчий суддя враховує, що підозрюваний раніше не судимий.
З урахуванням викладеного, приходить до переконання, що ризики передбачені п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є такими, що не знайшли свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження.
Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).
Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.
З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини;
З урахуванням викладеного, враховуючи, що кримінальне правопорушення призвело до загибелі людини, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001243 від 02.10.2021 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 02.12.2021 року.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1