Провадження №1-кп/127/1135/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3 ,
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довжок, Житомирського району, Житомирської області, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , раніше судимого,
- 12.09.2018 вироком Житомирського районного суду Житомирської області за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.01.2021 змінено невідбуту частину покарання на обмеження волі строком на 2 роки 4 місяці 18 днів;
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000872 від 15.10.2021,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 12.09.2018 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, невідбута частина якого у подальшому ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.01.2021, відповідно до ст. 82 КК України, замінена на більш м`яке покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 4 місяці 18 днів, прибув 05.02.2021 для відбування вищевказаного покарання у виді обмеження волі до Державної установи «Бердичівський виправний центр (№108)», що знаходиться за адресою: м. Бердичів, вул. Низгірецька, 2.
Цього ж дня, ОСОБА_4 був письмово ознайомлений із вимогами Кримінально-виконавчого кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та нормативно-правовими актами, що регламентують порядок та умови відбування покарань засудженими до обмеження волі, межами виправного центру, а також попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі та у виді позбавлення волі, про що надав відповідну розписку.
В подальшому, 14.10.2021 близько о 15 годин 30 хвилин, ОСОБА_4 , будучи працевлаштованим на контрагентському об`єкті ПРАТ «Будматеріали», діючи умисно, порушуючи режим та умови відбування покарання, без відповідного дозволу адміністрації виправного центру, через ворота паркану контрагентського об`єкту, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Данила Нечая, 55, самовільно залишив місце обмеження волі, межі якого встановлено наказом Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України №4/ОД-21 від 15.01.2021 «Про встановлення меж державної установи «Бердичівський виправний центр (№108)», Актом про можливість використання засуджених державної установи «Бердичівський виправний центр (№108») на контрагентському об`єкті ПРАТ «Будматеріали» з план-схемою об`єкта та маршруту нагляду, затвердженого 14.01.2021 начальником Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, та направився до м. Житомир.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, визнав у повному обсязі, суду пояснив, що він відбував покарання у виді обмеження волі в ДУ «Бердичівський виправний центр (№108)» з якої був переведений на контрагентський об`єкт ПРАТ «Будматеріали», де працював та проживав. 14.10.2021 він самовільно залишив територію підприємства без відповідного дозволу адміністрації виправного центру, оскільки його цивільна дружина повідомила, що її дітям необхідна термінова операція та потрібні грошові кошти, в зв`язку з чим він мав домовитися з приводу продажу будинку. Оскільки, йому було відмовлено у наданні дозволу відлучитися з місць відбування покарання, він був змушений самовільно залишити виправний центр з метою отримання грошових коштів за будинок, що він і зробив. В подальшому, його було затримано працівниками поліції та доставлено в слідчий ізолятор. Також повідомив, що шкодує з приводу вчиненого та щиро розкаюється, просив суд суворо його не карати.
Зважаючи на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, дослідження протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.10.2021 (т.1 а.с. 27), витягу з кримінального провадження №0000872 від 15.10.2021 (т.1 а.с. 28,29), протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 17.10.2021 (т.1 а.с. 31,32 ), заяви ОСОБА_4 (т.1 а.с. 33), витяг з наказу №25А від 17.03.2021 (т.1 а.с. 34), посадової інструкції підсобного робітника від 17.03.2021 (т.1 а.с. 35, 36), ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області про зарахування в строк покарання час слідування ОСОБА_4 під вартою до виправного центру (т.1 а.с. 43), постанови про визнання речей і документів речовими доказами від 23.11.2021 та від 02.12.2021 (т.1 а.с. 45-48), суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 390 КК України, як самовільне залишення місця обмеження волі, вчинене особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Суд зважає на те, що обвинувачений раніше судимий (т.1 а.с. 53-55), за час відбування покарання у виправному центрі характеризується позитивно (т.1 а.с. 49,50), на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (т.1 а.с. 38).
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого суд вважає рецидив злочинів.
Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, раніше неодноразово судимий та відбував покарання у виді позбавлення волі, однак вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з уникненням від відбування покарання, суд приходить до висновку, що покарання достатнє для перевиховання та виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч. 1 ст. 390 КК України.
Крім того, судом враховано, що обвинуваченого було засуджено 12.09.2018 за вироком Житомирського районного суду Житомирської області за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі, невідбуту частину якого, на підставі ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.01.2021 було змінено на покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 4 місяці 18 днів. Також, 23.02.2021 ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_4 було зараховано в строк покарання час слідування під вартою до виправного центру з 13.01.2021 по 05.02.2021 з розрахунку, що один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі. Таким чином, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити з урахуванням ст. 71, ст. 72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком суду від 12.09.2018.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження слід зарахувати у строк покарання з моменту затримання, а саме з 17.10.2021 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.
З метою забезпечення виконання вироку суду запобіжний захід застосований до обвинуваченого у виді тримання під вартою слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не довше ніж на 60 днів, з дня оголошення вироку.
Початок строку відбуття покарання обвинуваченому слід рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 53, 65-67 КК України, ст. ст. 100, 349 ч. 3, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 12.09.2018, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 року 9 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження слід зарахувати у строк покарання з моменту затримання, а саме з 17.10.2021 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 у виді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили, але не довше, ніж на 60 днів, з 09.12.2021 до 06.02.2022.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Речові докази в кримінальному провадженні №0000872:
- характеристика, довідка про стягнення та заохочення, довідка з особової справи засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвала Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області №274/82/21 від 13.01.2021 року, розписка засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , договір №1 від 04.01.2021 року про надання послуг, строковий трудовий договір №39 від 17.03.2021 року, наказ №4/ОД-21 від 15.01.2021, витяг з Наказу №25А від 17.03.2021, витяг з Наказу №181 від 13.10.2021, акт про можливість працевикористання засуджених державної установи «Бердичівський виправний центр (№108)» на контрагентському об`єкті ПРАТ «Будматеріали» за адресою: м. Вінниця, Вінницька область, вул. Данила Нечая, 55, план-схема об`єкта та маршруту нагляду за засудженими на контрагентському об`єкті ПРАТ «Будматеріали», посадова інструкція підсобного робітника, після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: