Дата документу Справа № 317/1484/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 317/1484/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/429/22 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула 07 лютого 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 03 серпня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2018 року за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини:

У травні 2021 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 .
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 03 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 .

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідні корективи як у поведінку засудженого, так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачає, натомість вбачає необхідність у подальшому виховному впливі на засудженого в умовах ізоляції від суспільства.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

В обґрунтування доводів зазначає, що постійно працював на швейному виробництві, але не був офіційно працевлаштований, має три заохочення, стягнень не має, матеріальна шкода внаслідок вчинення кримінального правопорушення відшкодована.

Просить ухвалу суду скасувати, задовольнивши його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу засудженого, просив задовольнити апеляційні вимоги.

Прокурор у судовому засіданні не погодився з апеляційною скаргою, вказав про не доведення засудженим свого виправлення, просив ухвалу суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2018 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року та остаточно призначено показання 3 роки 6 місяці позбавлення волі.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

За статтею 6 КВК України вбачається, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України N 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Згідно з матеріалами, що характеризують особу засудженого ОСОБА_8 , останній під час тримання в УВП № 3 характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 16.01.2019 року відбував покарання у державній установі «Жовтоводська виправна колонія (№ 26)», характеризувався позитивно, порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, стягнень не мав. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки має три заохочення. З 12.11.2020 року відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», характеризується посередньо, порушень вимог режиму відбування покарання не допускає, стягнень та заохочень не має.

На даний час на виробництві установи не працевлаштований. Із засудженими підтримує рівні взаємовідносини. У відношенні до персоналу установи дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, заради отримання поблажливості та пільг. Дотримується вимог санітарії та гігієни частково, спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку не завжди, має не завжди охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування під контролем, має посередній рівень необхідних навичок. Посередньо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює не завжди належний догляд. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться без ініціативи, чим надає негативний приклад іншим засудженим. Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу.

Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України прагнув до підвищення наявного загальноосвітнього та професійного рівня, у 2020 році закінчив Державний професійно-технічний навчальний заклад «Жовтоводський навчальний центр № 26» і здобув професію «Електрогазозварник 3-го розряду».

За вироком суду має позов 1 716, 00 грн., але в установі виконавчі листи на стягнення боргу відсутні.

13.02.2020 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст.100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України, у вигляді зміни умов тримання, а саме переведення до дільниці соціальної реабілітації.

17.09.2020 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст.82 Кримінального кодексу України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

29.04.2021 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст.81 Кримінального кодексу України у вигляді умовно-дострокового звільнення.

За виконання покладених обов`язків засуджений ОСОБА_8 має три заохочення, стягнень не має, однак поведінку засудженого за весь час відбування покарання не можна вважати стабільно позитивною.

Натомість, перспектива умовно-дострокового звільнення пов`язана із реальним станом поведінки засудженого, який відображає його правослухняну поведінку. Вагомих обставин, які б засвідчували зразковість поведінки засудженого матеріали справи не містять.

До того ж, однією із обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_8 за час відбування покарання не виявляв бажання працювати, згідно довідки установи взагалі не працював з листопада 2019 року по квітень 2021 року, заробітної плати не отримував, що є його прямим обов`язком згідно ч.1 ст.118 КВК України, та в свою чергу свідчить про відсутність повного виправлення з боку останнього в контексті вимог ст.6 КВК України, а пасивна поведінка засудженого та ставлення до праці не може бути визнана, як сумлінна.

При цьому, в матеріалах провадження відсутні документи на підтвердження будь-яких обмежень щодо працевлаштованості даного засудженого.

Залучення ОСОБА_8 до швейного виробництва, як про це зазначено в апеляційній скарзі, матеріалами провадження не підтверджується.

Тобто, сукупність даних про особу засудженого ОСОБА_8 за весь період відбування ним покарання беззаперечно не свідчать про його усталену сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення.

Також, з матеріалів провадження вбачається, що за вироком суду у засудженого ОСОБА_8 є майнові зобов`язання, що становить 1716 гривень. Відсутність виконавчих листів в установі виконання покарань не є підставою для невиконання судового рішення.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.

При цьому колегія суддів приймає до уваги поведінку засудженого під час відбуття покарання, його небажання працювати на виробництві колонії, весь час відбування покарання останній не працював, що свідчить про те, що засуджений не довів стабільності та позитивності поведінки, а отже і не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Одночасно колегія суддів зауважує, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Як вбачається з матеріалів провадження, відсутні достатні та вагомі докази, які б надавали законні підстави для висновку про виправлення ОСОБА_8 , його стабільно позитивну поведінку.

Наявність у засудженого заохочень не може свідчити про те, що ОСОБА_8 протягом всього періоду відбування покарання за вироком суду бажав стати на шлях виправлення та перевиховатися.

Таким чином, на думку колегії суддів, хоча ОСОБА_8 формально має право на зазначену пільгу, але своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вищевказаного клопотання. На даний час відсутні достатні відомості, які б свідчили про дійсне виправлення засудженого і які б слугували підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Отже, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що обумовлює відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 03 серпня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 ,залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4