ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/477/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 р. Тернопільський апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

розглянувши 14 грудня 2021 року у відкритому судовому засіданні в залі Тернопільського апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2021 року у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000026 від 02 грудня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, про арешт майна відмовлено.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 26 листопада 2021 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000026 від 02 грудня 2020 року та постановити нову, якою накласти арешт:

на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69 кв. м., яка на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та перейшла йому у власність відповідно до договору купівлі-продажу №1135, виданого 12.07.2013, засвідченого приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_9 ;

квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 36.4 кв. м., яка на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перейшла їм у спільну сумісну власність відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від. 07.09.2006 Головного управління економіки і ринкових відносин Алчевської міської ради.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що 05 листопада 2021 року у кримінальному провадженні за №0000026 від 02 грудня 2020 року, складено повідомлення про підозру та в порядку ст. ст. 111, 112, 278 КПК України громадянину України ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Вказує, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. У зв`язку з тим, що санкція статті ч. 1 ст. 258-3 КК України передбачає покарання з можливою конфіскацією майна, просить арештувати вищенаведені квартири, які перебувають у власності ОСОБА_8 .

Звертає увагу на те, що ні главою 17 КПК України, ні безпосередньо ст. 171 КПК України не передбачено долучення доказів, які б підтверджували обґрунтованість підозри ОСОБА_8 та доказів вручення останньому повідомлення про підозру. При цьому посилається на те, що зазначена підозра на підставі ст.ст. 111-112, 276-278 та глави 11 КПК України була опублікована в газеті Урядовий кур`єр, на сайті Офісу генерального прокурора, та у день її складання була вручена захиснику підозрюваного ОСОБА_8 - адвокату ОСОБА_11 .

Наголошує на тому, що слідчий просив розглянути зазначене клопотання в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України, а саме без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, однак слідчим суддею було викликано у судове засідання сторону захисту у даному кримінальному провадженні, що унеможливлює забезпечити схоронність у власності підозрюваного зазначеного нерухомого майна.

14 грудня 2021 року захисник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_11 подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Вважає ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2021 року законною та обґрунтованою. Вказує, що є недоведеним факт того, що ОСОБА_8 набув статусу підозрюваного в даному кримінальному провадженні. Зазначає, що до долученого повідомлення про підозру не додано жодного доказу її обґрунтованості.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 та слідчого ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, колегія суддів приходить до наступного.

Доводи клопотання прокурора щодо поновлення строку заслуговують на увагу, а тому колегія суддів вважає, що клопотання підлягає задоволенню з мотивів, викладених в клопотанні прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, тобто з метою конфіскації майна, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадку, передбаченому Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частиною 2 ст. 59 КК України передбачено, що конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Тобто для перевірки апеляційним судом обґрунтованості застосування такої правової підстави для арешту майна, як його можлива конфіскація, обов`язковими умовами є наявність у ОСОБА_8 статусу підозрюваного та визначення кримінальним законом хоча б за один тяжкий чи особливо тяжкий корисливий злочин, інкримінований йому, можливість застосування конфіскації майна як додаткового покарання.

Як вбачається з клопотання про арешт майна, 05 листопада 2021 року, у кримінальному провадженні 0000026 від 02 грудня 2020 року складено повідомлення про підозру та в порядку ст. ст. 111, 112, 278 КПК України громадянину України ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 42 КПК України процесуальний статус «підозрюваний» набуває особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення.

Наведена стаття 42 КПК передбачає, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, визначеному ст.ст. 276-278 цього Кодексу. Зокрема, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК). Поняття повідомлення у кримінальному провадженні міститься у ст. 111 КПК та відсилає до положень Глави 11 КПК.

Отже, статус підозрюваної особи наступає з моменту вручення йому повідомлення про підозру у належний спосіб.

Викладена у письмовому повідомленні підозра та вручена у належний спосіб є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення. Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний та його захисник одержують можливість цілеспрямовано реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України (п.2.2. Постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №536/2475/14-к провадження №13-34кс19 ).

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Проте, матеріали наданого слідчому судді клопотання про арешт майна не містять доказів виклику підозрюваного для вручення йому повідомлення про підозру у належний спосіб. Зокрема, не надано доказів як публікації виклику в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, так і на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначена підозра на підставі ст. ст. 111-112, 276-278 та глави 11 КПК України була опублікована в газеті Урядовий кур`єр та на сайті Офісу генерального прокурора, не беруться до уваги з огляду на відсутність поданих доказів до суду першої інстанції.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Як вбачається із додатків до апеляційної скарги, повістка про виклик ОСОБА_8 до слідчого опублікована в газеті Урядовий кур`єр 20 жовтня 2021 року, а повістка на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора 28 жовтня 2021 року, тому колегія суддів приходить до висновку, що вони існували на момент винесення 26 листопада 2021 року слідчим суддею оскаржуваної ухвали та могли бути долучені до поданого 15 листопада 2021 року слідчим клопотання про арешт майна.

Згідно із ч. 1 ст. 281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Слідчим у клопотанні зазначено, що 16 листопада 2021 року ОСОБА_8 оголошено у розшук у зв`язку з тим, що точне місце знаходження підозрюваного невідоме. Однак, постанови про оголошення у розшук підозрюваного, яка б підтверджувала даний факт, слідчим до клопотання не додано.

Крім цього, згідно із ч. 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 112, 113, 114, 114-1, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Однак, доказів здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_8 слідчим до клопотання не надано. Не подано таких доказів і в суді апеляційної інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_8 набув статусу підозрюваного відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, зокрема таких, які б свідчили про те, що йому як особі, щодо якої складено, однак не вручено внаслідок невстановлення її місцезнаходження, повідомлення про підозру, було вжито заходів для вручення цього повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень.

При цьому слідчим суддею вірно зазначено, що вручення повідомлення про підозру захиснику підозрюваного не свідчить про її вручення безпосередньо підозрюваному.

Крім цього, до матеріалів клопотання не долучено жодних доказів, які б підтверджували обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту на вищевказане майно.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, відмовляючи в задоволені клопотання слідчого, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, а тому доводи прокурора стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 309, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В:
Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2021 року, якою у відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000026 від 02 грудня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, про арешт майна, без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

СУДДІ:

________________ ___________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3