УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 620 190 000 000 007 13 від 23.05.2019 за ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України,
у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Державного бюро розслідувань (далі - ДБР) ОСОБА_5 від 07.06.2021 у кримінальному провадженні № 620 190 000 000 007 13 від 23.05.2019 про відмову у задоволенні клопотання від 17.03.2021 про здійснення низки процесуальних дій.
На обґрунтування скарги заявник зазначив, що ДБР здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, у якому заявник 17.03.2021 звернувся з клопотанням, у якому просив здійснити огляд низки документів, звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна.
У зв`язку з тим, що слідчим покладений на нього ст. 220 КПК України обов`язок у триденний строк не виконаний, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.04.2021 слідчого зобов`язано його розглянути.
У подальшому 14.06.2021 представник отримав постанову слідчого ОСОБА_5 від 07.06.2021, якою відмовлено у задоволенні клопотання заявника, оскільки останній не є учасником кримінального провадження та не уповноважений звертатись до слідчого з клопотанням про вчинення процесуальних дій.
Вважаючи вказане рішення слідчого необґрунтованим, заявник просив його скасувати та зобов`язати слідчого розглянути та вирішити ініційоване ним у клопотанні питання по суті.
У судове засідання з розгляду скарги, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду скарги, заявник не прибув.

Враховуючи обмежені законом строки вирішення скарг зазначеної категорії, наявність документів, що дозволяють встановити необхідні обставини, слідчий суддя вважав за можливе провести розгляд скарги без участі заявника.

Слідчий ДБР, будучи повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду, у судове засідання не з`явився, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК не є перешкодою для розгляду скарги.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК фіксація за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу, долучені до неї документи, дійшов висновку про таке.
Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та керуватись у своїй діяльності рішеннями Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Водночас у рішенні ЄСПЛ у справі «Салов проти України» вказано, що поняття «обвинувачення» має «автономне» значення, воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Рінгайзен проти Австрії» Європейський Суд визначив, що моментом висунення обвинувачення особі може вважатись початок досудового розслідування щодо конкретної особи чи арешт банківських рахунків конкретної особи.

Отже, виходячи з наведеного вище, підозрюваним є особа, відносно якої фактично здійснюється досудове розслідування, однак формально не повідомлено про підозру.

Матеріалами скарги доведено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 620 190 000 000 007 13 здійснюється у тому числі відносно дій ОСОБА_4 , наділяє останнього правом користуватись процесуальними засобами захисту під час обмеження його законних прав чи інтересів, у тому числі ініціювати до слідчого проведення процесуальних дій шляхом звернення з клопотаннями.
Аналогічного висновку дійшов слідчий суддя 14.04.2021, ухвалюючи рішення про покладення на слідчого ДБР обов`язку розглянути клопотання представника ОСОБА_4 від 17.03.2021, яке слідчим проігнороване, оскільки з постанови останнього від 07.06.2021 вбачається, що клопотання заявника по суті не вирішене, тому що порушене у ньому питання не було предметом розгляду.
Відповідно до ст. 220 КПК слідчий, розглядаючи клопотання учасника кримінального провадження, за наявності відповідних підстав зобов`язаний винести вмотивовану постанову у разі повної або часткової відмови у задоволенні клопотання.

З наведеного витікає, що стаття 220 КПК покладає на слідчого безальтернативний обов`язок розглянути таке клопотання відповідного учасника кримінального провадження та у разі відмови у його задоволенні винести рішення, яке б відповідало вимогам ст. 110 КПК, зокрема, містило мотиви прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

Таким чином, обґрунтовуючи відмову у задоволенні клопотання заявника від 17.03.2021, слідчий послався на обставини, що спростовані наданими заявником матеріалами та ухилився від виконання покладеного на нього рішенням слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києві від 14.04.2021 обов`язку щодо розгляду вказаного клопотання
Отже, оскаржена заявником постанова слідчого від 07.06.2021 про відмову у задоволенні клопотання не містить обґрунтування прийняття рішення про відмову у проведенні ініційованих заявником процесуальних дій.

У силу 9 КПК саме на слідчого та прокурора покладений обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Водночас, вказане рішення слідчого не відповідає вищезазначеним положенням кримінального процесуального закону, оскільки останній фактично відмовив заявнику у розгляді поданого ним клопотання, з підстав, що не відповідають матеріалам кримінального провадження, чим суттєво порушив права гр. ОСОБА_6 та його представника.

Наведений висновок має наслідком задоволення скарги.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 221, 303, 306 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 07.06.2021 у кримінальному провадженні № 620 190 000 000 007 13 від 23.05.2019 скасувати.

Зобов`язати слідчого Державного бюро розслідувань, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 620 190 000 000 007 13 від 23.05.2019 у триденний строк з дня отримання цієї ухвали розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 17.03.2021.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1