Номер провадження 11-кп/816/163/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 січня 2021 року про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 січня 2021 року було частково задоволено подання начальника державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» ОСОБА_8 задовольнити частково.

Встановлено ОСОБА_6 адміністративний нагляд строком на 1 рік.

Встановлено ОСОБА_6 обмеження згідно ст. 3 п. „б Закону України „Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі, а саме:

1.Прибувати на реєстраційну відмітку в період нагляду кожну 1 та 3 суботу щомісяця з 09.00 годин до 12.00 годин до ВП ГУ НП за місцем проживання.

2.Заборонено виходити з квартири або приватного домоволодіння, вибраного для мешкання після 22 години і до 6 годин ранку наступного дня без письмового дозволу керівництва ВП ГУ НП.

3.Заборонено виїзд за межі населеного пункту місця проживання на постійне чи тимчасове перебування без письмового дозволу керівництва ВП ГУ НП. В разі необхідності виїзду за територію пункту проживання піднаглядний зобов`язаний письмово повідомити керівництво ВП ГУ НП про мету, термін і точну адресу знаходження, отримати дозвіл, маршрутний лист, в якому робити відповідні реєстраційні відмітки.

4.Заборонено перебування в ресторанах, барах, кафе, магазинах та інших громадських містах, де здійснюється реалізація алкогольних напоїв на розлив.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою у задоволенні подання про встановлення адміністративного нагляду засудженому ОСОБА_6 - відмовити.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що причини накладення стягнень під час відбування покарання ОСОБА_6 полягали в упередженому ставленні керівництва установ, у яких він відбував покарання, а також те, що у зв`язку із станом здоров`я він не міг суворо дотримуватись режиму.

Також, апелянт зазначає, що суд не прийняв до уваги, клопотання засудженого, щодо ознайомлення з матеріалами подання, що суттєво порушує його процесуальні права, як учасника судового розгляду. Крім того, суд не взяв до уваги покази ОСОБА_6 , з приводу того, що встановлення над ним адміністративного нагляду буде порушувати його конституційні права на свободу та свободу пересування, а також те, що адміністративний нагляд буде заважати йому працевлаштуватись та налагодити сімейне життя.

Апеляційний розгляд даного кримінального провадження було призначено на 05 січня 2022 року і про час, день та місце апеляційного розгляду учасники даного провадження були повідомлені завчасно належним чином, шляхом направлення рекомендованих повідомлень на відому апеляційному суду адресу.

Разом з тим, від адвоката ОСОБА_9 , з яким засуджений ОСОБА_6 08 жовтня 2021 року уклав угоду та відмовився від захисника за призначенням адвоката ОСОБА_7 , а також самого ОСОБА_6 повторно надійшли клопотання про відкладення призначеного на вищезазначену дату апеляційного розгляду даного кримінального провадження на іншу дату, у зв`язку з хворобою засудженого ОСОБА_6 .

Від прокурора надійшла заява про здійснення апеляційного розгляду даного кримінального провадження за його відсутності.

Колегія суддів вирішуючи питання про можливість розгляду вказаного апеляційного провадження без участі засудженого та його захисника, та відмови в задоволенні клопотань про відкладення апеляційного розгляду, зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи бути присутньою на засіданні.

Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, відповідно практики Європейського суду з прав людини, реалізувати п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Так, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 січня 2021 року про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_6 , перебуває в Сумському апеляційному суді з лютого 2021 року, і оскаржується судове рішення, яке було ухвалено аж 19 січня 2021 року. Однак вказане кримінальне провадження , до цього часу ( 05 січня 2022 року) не знайшло свого вирішення у зв`язку з тим, що апеляційний розгляд за клопотаннями захисників та засудженого, з метою дотримання прав учасників судового провадження, неодноразово відкладався, близько п`яти раз, а саме, у зв`язку з неможливістю ОСОБА_6 прибути в судове засідання через хворобу, у зв`язку з тим, що останній уклав угоду з іншим адвокатом, якому потрібно було надати час для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з уточненням правової позиції між адвокатом ОСОБА_9 та засудженим ОСОБА_6 , у зв`язку зайнятістю адвоката ОСОБА_9 в іншому судовому процесі в суді першої інстанції, і останній раз, знову ж таки, у зв`язку з хворобою ОСОБА_6 .

Вказані обставини неявки у судові засідання засудженого та його захисника, які повідомлені про час, день та місце апеляційного розгляду, а також їх чергове звернення з заявами про відкладення розгляду провадження на іншу дату, на думку колегії суддів, свідчать про неналежне здійснення останніми своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, а також про зловживання наданими їм правами.

Таким чином, з врахуванням вказаних обставин, а також з врахуванням того, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища засудженого, і ОСОБА_10 , згідно довідки повторно перебуває лише на амбулаторному лікуванні, що не перешкоджає брати участь в судовому засіданні, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, як просить у заяві засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 та вважає за можливе, в даному конкретному випадку, здійснити апеляційний розгляд за відсутності засудженого та його захисника, що узгоджується з ч. 4 ст. 405 КПК України та п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

А тому, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», адміністративний нагляд - це система тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі, що здійснюються органами Національної поліції.

Згідно зі ст.2 вказаного Закону адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню злочинів окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них.

Відповідно до п. «б» ст.3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб, яких засуджено до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо під час відбування покарання їх поведінка свідчила, що вони вперто не бажають стати на шлях виправлення і залишаються небезпечними для суспільства.

Згідно ч.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про порушення правил адміністративного нагляду», адміністративний нагляд щодо осіб, названих у пунктах "а", "б" і "г" ст.3 Закону, встановлюється при звільненні їх з виправно-трудової установи строком від одного до двох років.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Висновки суду про наявність законних підстав для встановлення щодо ОСОБА_6 адміністративного нагляду на мінімальний строк 1 рік із встановленням певних обмежень, за обставин, вказаних в ухвалі суду, підтверджуються наявними в провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд надав належну правову оцінку.

Так, 11 грудня 2020 року до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло подання начальника Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» ОСОБА_8 про встановлення, відповідно до п. «б» ст.3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» відносно ОСОБА_6 адміністративного нагляду строком на 2 роки, з встановленням певних обмежень, а саме, з`являтись на реєстраційну відмітку в період нагляду кожну 1,2,3,4 суботу щомісяця з 09.00 годин до 12.00 годин до ВП ГУНП за місцем проживання; заборонити виходити з квартири або приватного домоволодіння, вибраного для мешкання після 22 години і до 6 годин ранку наступного дня без отримання на те письмового дозволу керівництва ВП ГУНП; заборонити виїзд за межі населеного пункту місця проживання на постійне чи тимчасове перебування без письмового дозволу керівництва ВП ГУНП. В разі необхідності виїзду за територію пункту проживання зобов`язати піднаглядного письмово повідомити керівництво ВП ГУ НП про мету, термін і точну адресу знаходження, отримати дозвіл, маршрутний лист, в якому робити відповідні реєстраційні відмітки; заборонити перебування в ресторанах, барах, кафе, магазинах і інших громадських містах, де здійснюється реалізація алкогольних напоїв на розлив, а також, заборонити перебування на вокзалах і в аеропорту, за місцем проживання.

Своє подання начальник Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» вмотивував тим, що поведінка засудженого ОСОБА_6 під час відбування покарання свідчить про його вперте небажання стати на шлях виправлення а також про те, що він залишається небезпечним для суспільства.

При розгляді вказаного подання, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 15 лютого 2007 року за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2016 року зараховано ОСОБА_6 період з 04 жовтня 2006 року по 14 травня 2007 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Початок строку 04 жовтня 2006 року, кінець строку 24 лютого 2021 року.

До державної установи «Сумська виправна колонія №16» засуджений прибув 25 грудня 2017 року з державної установи «Шосткинська виправна колонія (№66)».

При цьому, судом було враховано, що засуджений ОСОБА_6 під час перебування у виправних колоніях режим тримання порушував, за що мав 96 стягнень і лише 1 заохочення за участь у суспільно-корисній праці. Що засуджений у ДУ «Сумська виправна колонія №116» характеризується негативно, вимоги режиму тримання та розкладу денного порушує, за що має 18 стягнень, не працевлаштований, у зв`язку з власним небажанням, заохочень не має, участі у суспільно-корисній праці та житті відділення, а також у роботах з благоустрою колонії, поліпшення житлово-побутових умов засуджених, допоміжних роботах із забезпечення засуджених продовольством згідно ч.5 ст. 118 КВК України приймати не бажає, у відношенні до представників адміністрації установи не завжди ввічливий та тактовний, виконує їх законні вимоги тільки під контролем.

За таких обставин суд і дійшов висновку, з яким також погоджується і колегія суддів, що відносно засудженого ОСОБА_6 , який за весь час відбування покарання порушував умови його відбування, неодноразово отримував стягнення, та який не бажає ставати на шлях виправлення, має бути встановлено адміністративний нагляд.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те що причини накладення на ОСОБА_6 стягнень під час відбування покарання полягали в упередженому ставленні до нього керівництва установ, у яких він відбував покарання, колегія суддів вважає надуманими, необґрунтованими та такими, що не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

При цьому, доводи апелянта про те, що суд не прийняв до уваги клопотання засудженого щодо ознайомлення з матеріалами подання, що суттєво порушило його процесуальні права, як учасника судового розгляду, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах даного провадження взагалі відсутня заява засудженого про надання йому можливості ознайомитись з матеріалами клопотання, однак, є така заява захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 з особистим його підписом, що з матеріалами справи він ознайомився (а.п.24). Вказаний адвокат є фахівцем в галузі права, діяв виключно в інтересах засудженого, приймав участь під час розгляду даного провадження судом першої інстанції, а тому, будь-яких порушень прав ОСОБА_6 щодо не ознайомлення з матеріалами подання, на які вказує апелянт в поданій апеляційній скарзі, апеляційним судом не встановлено.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_6 не міг суворо дотримуватись режиму у зв`язку із станом здоров`я, колегія суддів не може прийняти до уваги, з врахуванням того, що в матеріалах даного провадження відсутні докази на підтвердження тих обставин, що засуджений має таке захворювання, за наявності якого йому б було заборонено працювати, не вчиняти дії, за які передбачено накладення стягнень, заборонено характеризуватись позитивно, з метою отримання висновку про те, що засуджений бажає стати чи став на шлях виправлення і після звільнення з місць позбавлення волі нових злочинів не вчинить.

Крім того, на спростування доводів апелянта про те, що встановлення над засудженим адміністративного нагляду буде порушувати його конституційні права на свободу та свободу пересування, а також, що адміністративний нагляд буде заважати йому працевлаштуватись та налагодити сімейне життя, колегія суддів зауважує, що адміністративний нагляд є лише системою тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі і метою його встановлення є запобігання вчиненню злочинів та здійснення виховного впливу на таких осіб.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність встановлення засудженому ОСОБА_6 адміністративного нагляду строком на один рік з певними обмеженнями і доводи апеляційної скарги, при цьому, не спростовують правильність таких висновків, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 січня 2021 року про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_6 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вказану ухвалу, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4