Справа № 589/394/21
Провадження № 1-кп/589/440/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

законних представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

малолітнього - ОСОБА_9 ,

представника ШМВ з питань пробації ОСОБА_10 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження по обвинуваченню неповнолітнього ОСОБА_8

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України

клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шостка, Сумської області, громадянина України, учня 8 класу Шосткинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2020 близько 02:00 год. малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з неповнолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 вирішив вчинити крадіжку з холодильника біля торгівельного кіоску в районі буд. АДРЕСА_3 . В подальшому, малолітній ОСОБА_9 разом з неповнолітнім ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення, поєднаного з проникненням у сховище, користуючись відсутністю власника торгівельного кіоску та сторонніх осіб, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає відчинив двері холодильника, зазначеного торгівельного кіоску та спільно з неповнолітнім ОСОБА_8 вчинив крадіжку належного ФОП ОСОБА_11 майна, а саме:

- пиво торгівельної марки «Чернігівське» типу «Світле» в пластикових пляшках об`ємом 2,35 літри, в кількості 6 штук, вартістю 228,24 грн;

- пиво торгівельної марки «Рогань» смаку «Традиційне», в пластикових пляшках об`ємом 2 літри, в кількості 4 штук, вартістю 207,04 грн;

- пиво торгівельної марки «Чернігівське» типу «Світле», в жерстяних банках об`ємом 0,5 літри, в кількості 2 штук, вартістю 36,14 грн;

- пиво торгівельної марки «Чернігівське» типу «Світле» в скляних пляшках об`ємом 0,5 літри, в кількості 4 штук, вартістю 52,32 грн;

- пиво торгівельної марки «Рогань» смаку «Традиційне» в пластикових пляшках об`ємом 1,2 літри, в кількості 2 штук, вартістю 53,76 грн;

- пиво торгівельної марки «Бад» в скляній пляшці об`ємом 0,5 літри, в кількості 1 штуки, вартістю 22,33 грн;

- пиво торгівельної марки «Білий ведмідь» в скляних пляшках об`ємом 0,5 літри, в кількості 3 штук, вартістю 50,31 грн.

Після цього, малолітній ОСОБА_9 разом з неповнолітнім ОСОБА_8 з місця вчинення суспільно небезпечного діяння зникли та викраденим майном розпорядились на власний розсуд, спричинивши потерпілій ФОП ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 650,14 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 показав, що минулої осені він та ОСОБА_9 гуляли вночі біля РАЦСу (вул. Шевченко) та побачили, що холодильник поряд з кіоском, що біля РАЦСу, привідчинений. Вони підійшли до холодильника, він відчинив дверцята та став брати пляшки з пивом і давати ОСОБА_12 ; взявши кілька пляшок, вони пішли у двір будинку та приховали пляшки з пивом в купі листя. Потім повернулись до холодильника і знову взяли пляшки з пивом та приховали. Так робили разів п`ять. Потім вони знайшли мішок з будівельним сміттям, сміття витрусили, а в мішок склали пляшки з пивом і пішли до своєї знайомої, де пили це пиво.

Малолітній ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що дійсно все було так, як розповів ОСОБА_8 . Також сказав, що розкаюється у своєму вчинку, просить суворо не карати.

Законний представник ОСОБА_9 ОСОБА_7 пояснила, що син не завжди до неї прислухається, навчатися не хоче, але став ночувати вдома і допомагати їй з хатньою роботою. Сподівається, що син виправиться і що його не заберуть з сім`ї.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням прокурора та за згодою захисника, законного представника та малолітнього ОСОБА_9 судом визнано недоцільним подальше дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Згідно зі ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

За положеннями ч.2 ст. 22 КК України, кримінальній відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК України, підлягають особи, які його вчинили у віці від 14 до 16 років.

У відповідності до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Частиною 2 статті 105 КК України передбачено, що суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:

1) застереження,

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх замінять чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

4) покладення на неповнолітнього, який досяг 15-річного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує 3-х років.

Відповідно положень ч. 3 ст. 105 КК України, до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у ч. 2 ст. 105 КК України.

Відповідно до ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно - небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Положення ст. 103 КК України вимагають, щоб суд при призначенні покарання неповнолітньому, крім обставин, передбачених в статтях 65-67 цього Кодексу врахував умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Відповідно до п. 18. постанови Пленуму ВСУ № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», під час досудового слідства та розгляду в суді справи про застосування примусових заходів виховного характеру крім обставин, зазначених у ст. 64 КПК ( 1001-05 ), необхідно повно й усебічно

з`ясувати:

1) дані про особу неповнолітнього - вік (число, місяць, рік народження, які мають бути підтверджені долученими до справи копіями свідоцтва чи актового запису про народження), інші біографічні дані; вікові і психологічні особливості (темперамент, рівень загального розвитку, інтереси, ціннісні орієнтації та ін.); стан здоров`я; соціальну (суспільну) характеристику (взаємовідносини в сім`ї та колективі, ставлення до праці, навчання, участь у суспільному житті тощо).

2) ставлення неповнолітнього до наслідків діяння, яке він учинив;

3) дані про батьків неповнолітнього (наявність у них судимостей, позбавлення їх батьківських прав, їхній спосіб життя, здатність забезпечити виховний вплив на неповнолітнього та постійний контроль за його поведінкою);

4) обставини, що негативно впливали на виховання неповнолітнього;

5) наявність дорослих підбурювачів та інших осіб, які втягнули неповнолітнього у злочинну діяльність.

Згідно даних медичного обстеження малолітній ОСОБА_9 має захворювання на алопецію, за іншими показниками - здоровий, протипоказань щодо перебування у спецзакладі не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

За місцем навчання ОСОБА_9 характеризується як учень, який має навчальні досягнення середнього та низького рівнів, не виявляє зацікавленості до навчання, домашні завдання виконує не систематично, на заняття приходить без підручників та зошитів, хоча забезпечений всім необхідним для навчання, часто порушує правила поведінки, не завжди охайний. Навчальний заклад відвідує системно, має лідерські амбіції, підтримує дружні стосунки з окремими однокласниками, бере участь у виховних заходах, екскурсійних поїздках, виконує громадські доручення. Мати учня ОСОБА_7 належного контролю за навчанням та поведінкою сина не здійснює, хоча підтримує контакт з класним керівником, відвідує батьківські збори. З`являється до школи на прохання адміністрації та вчителів, але виховного впливу на сина не має.

Згідно характеристики за місцем проживання скарг на ОСОБА_9 не надходило.

Згідно повідомлень служби у справах дітей та ювенальної превенції ОСОБА_9 на обліку в службі та секторі превенції не перебував.

З довідки КНП «Шосткинська дитяча лікарня» від 21.01.2021 № 99 вбачається, що малолітній ОСОБА_9 знаходився на стаціонарному лікуванні в педіатричному відділенні з 07.12.2020 по 09.12.2020 з діагнозом: Гостра алкогольна інтоксикація, важкий перебіг.

З довідки про склад сім`ї вбачається, що малолітній ОСОБА_9 зареєстрований з матір`ю ОСОБА_7 та іншими особами, спорідненість з якими за довідкою визначити неможливо.

Даних про дійсний склад сім`ї малолітнього та обстеження умов проживання та виховання малолітнього суду не надано.

Суд приходить до висновку, що при судовому розгляді достовірно встановлено, що ОСОБА_9 вчинив дії, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

Згідно п. 9 вказаної постанови до спеціальних навчально-виховних установ відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 105 КК України направляють неповнолітніх, котрі вийшли з-під контролю батьків чи осіб, які їх заміняють, не піддаються виховному впливу та не можуть бути виправлені шляхом застосування інших примусових заходів виховного характеру.

Дійсно судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що малолітній ОСОБА_9 вчинив неправомірні дії, що підпадають під ознаки тяжкого кримінального правопорушення.

Водночас, суд не може залишити поза увагою і інші обставини справи, зокрема те, що в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про те, що малолітній ОСОБА_9 не підлягає виховному впливу та що він не може бути виправлений шляхом застосування інших примусових заходів виховного характеру.

Так, суду не надано даних про умови проживання та виховання малолітнього ОСОБА_9 , стосунки в родині.

Надані суду характеристики на малолітнього фактично річної давнини, тобто актуальних даних щодо наявності або відсутності позитивних змін в поведінці малолітнього чи продовження вчинення ним протиправних дій протягом вказаного періоду суду не надано.

Разом з тим, мати малолітнього зазначила, що син в поведінці змінився в кращий бік допомагає, ночує вдома, хоча і не завжди слухається.

Також суд враховує, що представники служби у справах дітей і ювенальної превенції в судове засідання не з`явились, надали заяви про слухання без їх участі, жодної позиції по суті заявленого клопотання не висловили.

Отже, суду не надано достатніх даних, які б стали безумовною підставою для застосування відносно малолітнього саме такого виду примусових заходів виховного характеру як направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків.

Враховуючи всі вказані обставини, а також те, що на території України на даний час працює два спеціальних навчально-виховних заклади, де можуть перевиховуватись малолітні в Запорізькій та Донецькій областях, що територіально віддалені в м. Шостка і можуть позначитись на малолітньому не виправленням, а навпаки негативним формуванням його психічної діяльності, яка в силу його віку, ще формується, суд вважає за необхідне клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру задовольнити частково та застосувати до малолітнього ОСОБА_9 примусовий захід виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки, що відповідатиме даним про особу малолітнього, а також характеру вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння та меті його виправлення.

На підставі ст.ст. 97, 105 КК України, керуючись ст.ст.368-372, 376, 497-501 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру щодо малолітнього ОСОБА_9 задовольнити частково.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: заборонити перебувати поза домівкою в період часу з 22.00 до 07.00 без супроводу дорослих.

Встановити тривалість заходу виховного характеру щодо малолітнього ОСОБА_9 строком на 1 рік з моменту набрання чинності даного судового рішення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту її проголошення

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1