ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи 647/2569/20
Справа № 11-сс/819/616/21 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала про застосування
запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000387 від 27.06.2020 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні в.о. керівника Бериславської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 22.10.2021 щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Софіївка Новотроїцького району Херсонської області, громадянина України, не працюючого, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

Підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.358 КК України,

в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 22.10.2021 у задоволенні клопотання слідчого СВ Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 відмовлено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в період часу з 22-00 год. по 06-00 год. за адресою АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, тобто до 20.12.2021 включно без застосування засобів електронного контролю.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зазначає, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочинів не визнає. Таким чином немає підстав вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність, оскільки раніше злочинів не вчиняв, займав керівні посади на підприємстві, користувався повагою серед робочого колективу, що свідчить про те, що він має постійне місце роботи, стабільний дохід, позитивну ділову репутацію, має власне житло де проживає разом із дружиною та малолітньою донькою, має на утриманні батьків пенсійного віку.

Крім того, захисник вказує на те, що заробіток ОСОБА_7 складає єдине джерело доходів бюджету його родини. Так як він продовжує здійснювати підприємницьку діяльність у сфері торгівлі то відповідно домашній арешт ізолює його від ділового середовища.

Узагальнюючи свою апеляційну скаргу, захисник вказує на те, що підозрюваний ОСОБА_7 не намагатиметься переховуватися, а сприятиме слідству.

Просить ухвалу слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 22.10.2021 скасувати, постановити нову ухвалу про застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд відповідно до вимог ст. 177 КПК України не врахував ризики, а саме те, що ОСОБА_7 буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді безальтернативного позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, що саме по собі спонукатиме його до переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Незаконно впливати на свідка ОСОБА_11 , який разом з підозрюваним здійснював дії щодо збуту викраденого майна, інших свідків у кримінальному провадженні, які на даний час залишаються не встановленими, оскільки йому може бути відоме їх місце проживання.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином оскільки відмовився співпрацювати зі слідством, відмовився від дачі свідчень, що може негативно вплинути на повноту досудового розслідування, оскільки повний перелік осіб причетних до вчинення злочину та додаткових можливих свідків на час в ході досудового розслідування не встановлено.

Вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюється у вчиненні двох злочинів та його неправомірні дії можливо додатково кваліфікувати за іншими видами злочинів.

Крім того зазначає, що у ході досудового розслідування підтверджено існування обставин, які свідчать про те, що наявні ризики передбачені п. 1,3-5 ч.1 ст. 177 КПК України та виправдовують необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя хоча і перевірив мету і підстави для обрання запобіжного заходу, але не надав належної оцінки доказам наданим слідчим та процесуальним керівником про ризики передбачені п. 1,3-5 ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Просить ухвалу слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 22.10.2021 скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Вважає доцільним визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків у виді 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В апеляційній інстанції:

- захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 вважають, що слідчий суддя прийняв необґрунтоване рішення, підтримали апеляційну скаргу захисника та вважають апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою, просять залишити її без задоволення та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання;

- прокурор вважає апеляційну скаргу захисника такою, що не підлягає задоволенню, а слідчий суддя прийняв необґрунтоване рішення, просить скасувати ухвалу та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З`ясувавши обставини даного кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали, колегія суддів приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовуючи домашній арешт, слідчий суддя послався на те, що посилання прокурора на те, що ОСОБА_7 вчинив злочин, за яке передбачено покарання у вигляді безальтернативного позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, не може безумовно свідчити про те, що підозрюваний у випадку застосування до нього іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може переховуватись від органів досудового слідства або суду. Крім того, доказів ухилення підозрюваного від досудового розслідування, як і незаконного впливу на свідків у даному провадженні надано не було.

Разом із тим, слідчий суддя вважав доведеним прокурором ризик того, що ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Проте, наявність зазначеного ризику в сукупності з тяжкістю кримінальних правопорушень та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати виключною підставою для тримання останнього під вартою.

Слідчий суддя вважав не обґрунтованим та не доведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання стосовно виду запобіжного заходу, слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.358 КК України, особу підозрюваного, який не працює, раніше не судимий, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, та вважав, що до ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22-00 год. по 06-00 год., без застосування засобів електронного контролю, у межах строків досудового розслідування, поклавши обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді суду першої інстанції.

Так, слід зазначити, що на стадії досудового слідства слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України,

1. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право зокрема скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження 20.10.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.358 КК України (а.п. 26, 27).

Так, ОСОБА_7 26.06.2020 року біля 12:00 год., діючи спільно та узгоджено по наперед узгодженому плану, з невстановленими в ході досудового розслідування особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи спільно з невстановленими в ході досудового розслідування особами, які перебуваючи на земельній ділянці площею 8,18 Га, кадастровий номер :03:060:0004, яка знаходиться неподалік с. Качкарівка, Бериславського р-ну, Херсонської області за допомогою спеціальної техніки (комбайну та вантажних автомобілів) шляхом вільного доступу скосили з поля та завантаживши у вантажні автомобілі, вчинили крадіжку врожаю зерна ячменю загальною вагою не менше 53 тон 350 кг., вартість 1 тони якого згідно з висновком експерта № СЕ-19/122-20/2347-ТВ від 30.12.2020 року становить 4643 гривні 67 копійок на загальну суму 247 739 гривень 79 копійок, продавши сторонній особі.
Вказані грошові кошти в сумі 247 739 гривень 79 копійок, які відповідно до примітки 2 до ст.185 КК України у 235,7 разів перевищують неоподаткований мінімумів доходів громадян, і є великим розміром, обернув на свою та не встановлених в вході досудового розслідування осіб, користь та розпорядився ними на спільний з цими особами розсуд витративши на власні потреби, таким чином заподіявши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Крім того він, у не встановлених в ході досудового розслідування час, місці та обставинах, придбав товарно-транспортну накладну № 300018, яку зберігав при собі до того як 26.06.2020 в денний час доби знаходячись на авто дорозі МІ 4 сполученням «Миколаїв- Херсон» поблизу с. Чорнобаївка, м. Херсон (більш точної адреси в ході досудового розслідування не встановлено), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи впевненим у необізнаності його дій інших учасників (щодо підроблення офіційного документу), з корисливих мотивів, з метою розпорядитися на власний розсуд викраденим ним майном, до здобутої ним за невідомих обставин товарно- транспортної накладної № 300018 від 26.06.2020 року. Так відповідно до пункту 11.1 глави 11 правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в України, затверджених наказом міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року (в редакції з останніми змінами від 03.06.2019), є основним документом на перевезення вантажів, тобто містить зафіксовану на будь- яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, може бути використана як документ - докази у правозастосовній діяльності, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити, тобто відповідно до примітки ст.358 КК України є офіційним документом, власноручно здійснив механічне внесення за допомогою кулькової ручки синього кольору відомостей, щодо назви автомобіля та причепа, на якому здійснювалося перевезення викраденого вантажу зерна ячменю, автомобільного перевізника, ваги вантаж - зерно ячменю, достовірно знаючи, що вказаний вантаж було викрадено 26.06.2020 з поля поблизу с. Качкарівка Бериславського p-ну, Херсонської області, а не навантажено в м. Новий Буг, Миколаївської області, про що зазначено у вказаній товарно-транспортній накладній, тобто здійснив підроблення товарно-транспортної накладної.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, що завдала значної шкоди потерпілому та ч.1 ст. 358 КК України, - підроблення офіційного документу, яке видається особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, і підозра у вчиненні зазначеного злочину підтверджується наведеними в клопотанні слідчого доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме:

-протокол прийняття заяви про вчинення злочину ОСОБА_12 ;

-рапортом слідчого про виявлення під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000387 ознак злочину передбаченого ч.1 ст. 358 КК України;

-показаннями потерпілої ОСОБА_12 ; показаннями свідка ОСОБА_11 ;

-показаннями свідка ОСОБА_13 ;

-рапортом т.в.о заступника начальника Бериславського ВП;

-листом ДП «Херсонського морського торговельного порту» від 09.09.2020 року;

-показаннями свідка ОСОБА_14 ;

-висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/122-20/2347-ТВ від 30.12.2020 року;

-висновком судової почеркознавчої експертизи № СЕ-19/122-21/4892-ПЧ від 17.08.2021 року;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою та підставою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства і суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, відповідно до наданих суду матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 не працює, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, підозрюється у вчиненні у тому числі тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді безальтернативного позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Крім того, слід зазначити про те, що повний перелік осіб причетних до вчинення злочину на теперішній час в ході досудового розслідування не встановлено.

Всі ці обставини, а на сам перед відсутність інформації про повний перелік осіб причетних до вчинення злочину, вказують на можливість підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, судова колегія вважає, що підозру обґрунтовано вагомими доказами, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також враховує, що підозрюваний має постійне місце проживання, родину, однак доходить висновку, що даному ризику можливо запобігти шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме обравши відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов`язків.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» № 4 від 25 квітня 2003 року, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що зазначені в клопотанні слідчого мотиви й підстави поєднуються з такими ж вимогами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France judgment of 26 June 1991, Series 207 (1991) про те, що «попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути "формою очікування" обвинувального вироку (п.51)».

Крім того, рішенням Європейського суду визначено, зокрема, у справі «Попков проти Росії» від 06 грудня 2007 року, про те, що «підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою».

Разом з тим, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які у даному випадку, відповідно до ч. 2 ст. 177, ст. 181 КПК України, виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до клопотання слідчого СВ Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 та апеляційної скарги прокурора, основною підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 є тяжкість злочину та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Чинним КПК України не передбачено, що при підозрі або обвинувачені особи у вчиненні злочину за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, єдино-можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.

Всі вищезазначені обставини, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст. 358 КК України, вказують на можливість підозрюваного вчинення нових злочинів, тобто на наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України та нівелюють доводи захисника про те, що підозрюваний займаючи керівні посади на підприємстві користувався повагою серед робочого колективу, мав постійне місце роботи, стабільний дохід, позитивну ділову репутацію, а також має власне житло де проживає разом із дружиною та малолітньою дитиною, має на утриманні батьків пенсійного віку, а домашній арешт ізолює його від ділового середовища.

А тому, доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 та прокурора в частині застосування підозрюваному ОСОБА_7 інших запобіжних заходів є необґрунтованими та не базуються на матеріалах провадження.

Таким чином, на переконання колегії суддів, з урахуванням даних щодо особи підозрюваного, відсутності відомостей щодо спроб останнього ухилятися від органів досудового розслідування та суду, суд апеляційної інстанції вважає, що не зважаючи на підозру у вчиненні у тому числі тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від процесуальних обов`язків не є надто високою у зв`язку із чим відносно нього може бути застосований інший, більш м`який вид запобіжного заходу, не пов`язаний з тримання під вартою.

Судова колегія вважає, що ці ризики, відповідно до ч.2 ст.177, ст.181 КПК України, визначають за необхідне застосування саме запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому ухвала слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 22.10.2021 щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано для особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до п. с, ч. 1 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на свободу та особисту недоторканність - кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи здійснюється за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Таким чином, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які у даному випадку, відповідно до ч. 2 ст. 177, ст. 181 КПК України, виправдовують застосування саме такого запобіжного заходу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що клопотання слідчого СВ Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відповідає вимогам КПК України.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду частково, а тому з огляду на викладене, аналізуючи сукупність наведених вище обставин, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді суду першої інстанції скасувати.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами («Бекчиєв проти Молдови»).

Саме застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов`язків, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, оскільки останній являється особою яка не має судимості, має постійне місце проживання, де проживає разом із родиною.

За вищевказаних обставин, колегія суддів вважає, що наявні достатні підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, і ризики відповідно до ч.2 ст. 177, ст.181 КПК у своїй сукупності виправдовують застосування саме такого запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407 ч. 3 п. 1, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні в.о. керівника Бериславської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 22.10.2021 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 , погоджене виконувачем обов`язків керівника Бериславської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , строком на 2 місяці без застосування засобів електронного контролю.

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу до 20.12.2021 (включно).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1. Прибувати до слідчого/прокурора/суду за першою вимогою;

2. Не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого/суду;

3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

4. Утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні, за винятком участі у слідчих та судових діях.

Виконання ухвали доручити слідчому СВ Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокуратуру Херсонської області.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .