Справа № 136/1323/21
провадження №1-кп/136/93/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Липовець клопотання про закриття кримінального провадження, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000755 від 13.12.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -
за участі учасників кримінального провадження
прокурора ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
На розгляд суду надійшло вищевказане клопотання прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 .
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що у провадженні слідчого відділу Відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області перебуває вищевказане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000755 від 13.12.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Установлено, що 13.12.2016 до ЧЧ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області надійшла письмова заява від громадянки ОСОБА_4 , про те, що 12.12.2016 невідома особа зателефонувала на її мобільний телефон та представившись працівником служби безпеки ПАТ «Приватбанк», шахрайським шляхом заволоділа її коштами в сумі 3651 гривень, які в подальшому були зняті в смт. Турбів, Липовецького району, Вінницької області, внаслідок чого потерпілому заподіяно матеріальну шкоду.
У ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження проведено, ряд слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення особи, яка таємно заволоділа коштами в сумі 3651 гривень, які в подальшому були зняті в смт. Турбів, Липовецького району, Вінницької області, належні ОСОБА_4 , однак на даний час такої особи не встановлено.
Ураховуючи те, що з дня вчинення кримінального правопорушення минуло більше трьох років, особу, яка вчинила кримінальне правопорушення не встановлено, що є підставою для закриття кримінального провадження, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, наведене стало підставою звернення прокурора до суду із даним клопотанням.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала з підстав наведених у ньому, просив суд його задовольнити.
Потерпіла у підготовче судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день та час, клопотань про відкладення розгляду клопотання до суду не направила.
Суд, вислухавши прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження встановив, що 13.12.2016 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000755 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
З витягу ЄРДР слідує, що 13.12.2016 за заявою ОСОБА_4 було внесеног відомості про те, що 12.12.2016 невідома особа зателефонувала на її мобільний телефон та представившись працівником служби безпеки Приватбанку, шахрайським шляхом заволоділа її коштами в сумі 3651 грн., які у подальшому були зняті в смт. Турбів.
Суд зауважує, що з матеріалів вищевказаного кримінального провадження встановлено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження було допитано потерпілу ОСОБА_4 , яка показала, що перед зняттям з її картки суми коштів у розмірі 3651 грн на її мобільний телефон поступив дзвінок з номеру іншого мобільного телефону, користуючись яким невідома її особа обманним шляхом випитала інформацію по її кредитній картці.
Крім того,із Виписки по особовому рахунку ОСОБА_4 наданої ПриватБанком від 13.12.2016 вбачається інформація про суму коштів, які були зняті з банкомату відповідного банку за вказаною адресою його місцезнаходження.
Однак, попри наявну інформацію, в ході досудового розслідування, за період з 13.12.2016 не було проявлено ініціативи щодо отримання доступу до відомостей оператора стартового пакету потерпілої та особи, яка здійснила, перед зняттям її коштів, телефонний дзвінок із визначеного номеру, не було спроб встановити чи обладнано банкомат, з якого було знято кошти, засобами відео спостереження та вилучення відповідного відео від 13.12.2016 за наявності, не проведено інших будь яких слідчих (розшукових) дій.
Встановлені судом обставини спростовують доводи прокурора про неможливість встановлення беззаперечних доказів вчинення злочину конкретною особою.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Публічність, згідно ст.25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Частиною 1 ст.190 КК України, визначено, що заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) - карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.
Відповідно до ч.2 ст.12 КК України (в редакції діючій на час вчинення кримінального правопорушення) злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання.
В силу п.2 ч.1 ст. 49 КК України (в редакції діючій на час вчинення кримінального правопорушення) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Згідно ч.2 ст.12 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
За змістом п.2 ч.1 ст.49КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Встановлено, що закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини першої цієї статті.
Згідно до п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом в разі, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Перерив строку давності відбувається як через ухилення від слідства та суду, а також через вчинення особою до закінчення зазначених строків, хоча б одного нового злочину.
Вимоги, якими держава обмежує свої повноваження щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини, носять індивідуальний характер, оскільки окрім перебігу часу вимагається не ухилення від слідства та суду, а також невчинення нового злочину, що неможливо виконати, якщо особа чи особи, які вчинили злочин, не встановлені.
Досудове розслідування не може вважатися повним, а закриття кримінального провадження буде суперечити зазначеним вище завданням та засадам кримінального провадження якщо не буде дотримано вказаних вимог.
Рішення про закриття кримінального провадження можливе після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року, п. 65) для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості.
В п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року, зазначено, що державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності.
Суд, дослідивши обставини даного кримінального провадження, безпосередньо дослідивши і оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази, які стосуються цього провадження у їх сукупності, встановив порушення кримінального процесуального закону, які допустив орган досудового розслідування, та майже протягом чотирьох років, окрім допиту потерпілої та отримання виписки по її банківському рахунку жодних слідчих дій у даному кримінальному провадженні не здійснювалось, а надані прокурорами вказівки залишались без будь якого реагування, що дає підстави суду зробити висновок про поверховість, неповноту і необ`єктивність судового розгляду, тому суд вважає, що відсутні правові підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Керуючись ст.12, 49 КК України, ст.314, 284-286, 372 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000755 від 13.12.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, - відмовити.
Матеріали кримінального провадження №0000755 від 13.12.2016 повернути прокурору.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.
Повний текст ухвали суду складено та оголошено учасникам судового провадження 12.10.2021 о 09:30 годині.

Суддя ОСОБА_1