Справа № 640/5129/19
н/п 1-кс/953/8686/21
"14" вересня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.12.2018, -
в с т а н о в и в :
08.09.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання власника майна ОСОБА_3 , в якому він просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.12.2018, а саме: автомобіль «Mazda 3», р.н. НОМЕР_1 , та визначити місцем його зберігання: м. Харків, вул. Пушкінська, 107; зобов`язати орган досудового розслідування повернути належне йому на праві власності майно, а саме автомобіль «Mazda 3», р.н. НОМЕР_1 , який залучений до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012, безкоштовно.
Власник майна ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, до канцелярії суду надійшла заява від ОСОБА_3 , в якій він просить провести судове засідання за його відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі.
Прокурор відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_4 до судового засідання не з`явилася, про дату, час, місце розгляду клопотання повідомлялася належним чином, до канцелярії суду надійшла заява від прокурора, в якій вона просить клопотання розглядати без її участі. Зазначає, що орган досудового розслідування не заперечує проти зняття арешту з вказаного автомобіля, оскільки всі необхідні експертні дослідження вже були проведені та їх висновки були долучені до матеріалів вказаного кримінального провадження.
Слідчий суддя, вивчивши надані документи та матеріали, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявник скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Згідно заяви прокурора, яка здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, орган досудового розслідування не заперечує проти зняття арешту з вказаного автомобіля, оскільки всі необхідні експертні дослідження вже були проведені та їх висновки були долучені до матеріалів вказаного кримінального провадження.
З наданих суду документів, встановлено, що на даний час вказаний в клопотанні автомобіль оглянутий, всі необхідні слідчі дії з ним проведені, призначені експертизи завершені. На даний час відсутня необхідність в повторному огляді або вчиненні інших дій з вказаним майном.
За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку про можливість задоволення клопотання та передачі вказаного транспортного засобу на відповідальне зберігання власнику вказаного автомобілю.
Керуючись ст. ст. 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.12.2018 задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1