Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1891/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання дізнавача СД відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів,
ВСТАНОВИВ:
Дізнавач СД відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до суду із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, в якому він просить надати дізнавачу СД відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 або за дорученням дізнавача оперуповноваженому СКП відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області капітану поліції ОСОБА_5 , оперуповноваженому СКП відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , оперуповноваженому СКП відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області капітану поліції ОСОБА_7 , оперуповноваженому СКП відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 та старшому оперуповноваженому СКП відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області капітану поліції ОСОБА_9 тимчасовий доступ до речей та документів, а саме: до персональних даних, які можуть містити дані для встановлення особи, якій належить номер телефону НОМЕР_1 ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », місцевість в якій даний номер телефону проявляє найвищу активність та його місцезнаходження на даний момент. Також встановити абонентів з якими даний номер телефону проявляє високу активність, що дасть можливість встановити можливих співучасників.
З клопотання вбачається, що 03.09.2021 року ОСОБА_10 , переглядаючи сторінки в мережі Інтернет, в соціальній мережі Facebook, натрапив на оголошення про продаж товару, яке його зацікавило. З метою купівлі зазначеного товару, ОСОБА_10 зв`язався з продавцем за номером телефону вказаному в оголошенні і домовившись про ціну і спосіб доставки, переказав на банківський рахунок грошові кошти в сумі 10 220, 00 грн., після чого вийти на зв`язок з продавцем не вдалося.
05.10.2021 року відомості про вчинення даного кримінального правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.
В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 03.09.2021 року ОСОБА_10 перевів власні кошти у сумі 10 220,00 грн. разом з ОСОБА_11 , який перевів 8200,00 грн. через термінал АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на банківську карту № НОМЕР_2 , де в чеці було вказано ім`я ОСОБА_12 .
Зважаючи на вищевикладене, для встановлення істини у даному кримінальному провадженні, в органу досудового розслідування виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до речей і документів із розкриттям персональних даних, які можуть містити дані для встановлення особи, якій належить номер телефону НОМЕР_1 ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який був вказаний в оголошенні про продаж зернових культур в соціальній мережі Facebook та на який телефонував заявник ОСОБА_10 та домовлявся про купівлю зернових культур. Також, потрібно встановити місцевість в якій даний номер телефону проявляє найвищу активність та його місцезнаходження на даний момент та встановити абонентів з якими даний номер телефону проявляє високу активність, що дасть можливість встановити можливих співучасників.
Провести зазначене дослідження в інший спосіб, ніж шляхом тимчасового доступу до речей і документів не можливо.
Дані речі мають істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та можуть бути використані як докази.
Дізнавач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, до суду надав письмову заяву з проханням розглядати клопотання без його участі у зв`язку із службовою зайнятістю.
Прокурор в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву з проханням розглядати клопотання без його участі, подане клопотання підтримує та просить його задоволити.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали слідчий суддя приходить до наступного.

Ч.1 ст.160 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч.2 ст.160 КПК України, у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зазначаються: короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах; неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Зі змісту ч.2 ст. 162 КПК України вбачається, що інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо відноситься до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст.163 вказаного Кодексу, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, у тому числі які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають, або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або у сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також якщо сторона кримінального провадження доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Положеннями ч.ч.3, 4, 5 ст.132 наведеного Кодексу встановлено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, зокрема, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів, та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням, а для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний враховувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, та до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідчий суддя у контексті ст.8, ч.5 ст.9 КПК України, враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Зі змісту ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідує, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Проте, зміст розглядуваного клопотання дізнавача ОСОБА_3 не відповідає наведеним положенням ст.160, ч.ч.2, 3, 6 ст.163 КПК України, а також не обґрунтовується доданими до нього матеріалами, виходячи з нижчевикладеного.

У порушення ч.3 ст.132, ч.6 ст.163 КПК України, вказане клопотання або додані до нього документи не містять відомостей щодо існування обґрунтованої підозри про вчинення відповідною особою кримінального правопорушення у конкретному випадку, а зважаючи на кінцеву мету і завдання запропонованого стороною обвинувачення тимчасового доступу, про які йдеться у розглядуваному випадку, матеріалами зазначеного клопотання не доведено неможливість іншими способами встановити осіб, які вчинили нерозкритий до теперішнього часу злочин.

Всупереч тим же нормам закону та приписам п.6 ч.2 ст.160 КПК України, матеріалами клопотання не доведено підтвердження перебування у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » інформації, про яку йдеться у цьому клопотанні, а зазначена інформація стосується невизначеного кола абонентів цих операторів телекомунікацій, що у випадку надання тимчасового доступу до цієї інформації та її подальшого моніторингу або використання може призвести до безпідставного втручання у права і свободи сторонніх осіб, які не є учасниками цього кримінального провадження.

На обґрунтування поданого клопотання дізнавачем додано копію рапорта інспектора ВПК в Житомирській області Департаменту кіберполіції НП України ОСОБА_13 від 13.09.2021 року.

Відповідно до ст. 84-86 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Враховуючи наведене, рапорт інспектора ВПК в Житомирській області Департаменту кіберполіції НП України ОСОБА_13 від 13.09.2021 року не є належним і допустимим доказом у кримінальному провадженні в розумінні ст. 84-86 КПК України, жодного іншого належного та допустимого доказу можливої причетності осіб, які користуються зазначеним в клопотанні абонентським номером, до вчинення даного кримінального правопорушення матеріали клопотання не містять, а тому слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого до задоволення не підлягає.
Крім того,копії документів, долучених до матеріалів клопотання на які посилається дізнавач, не засвідчені належним чином, відповідно до вимог Національного стандарту України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.04.2003 № 55, що позбавляє слідчого суддю можливості вважати ці документи належними доказами в розумінні норм КПК України.
Оскільки з наданих до суду клопотання й доданих до нього матеріалів вбачається, що внесене до суду дізнавачем ОСОБА_3 клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, є необґрунтованим й безпідставним, та саме клопотання не відповідає вимогам ст.ст.160, 163 КПК України, а відтак єдиним можливим судовим рішенням з розгляду цього клопотання є його залишення без задоволення.

Керуючись ст.ст.3, 9, 26, 131-132, 159-163, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання дізнавача СД відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів відмовити.

Копію ухвали надати заінтересованим особам.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення й оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1