справа № 703/3904/17
провадження № 1-кп/691/43/22
У Х В А Л А

26 січня 2022 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

Колегія суддів Городищенського районного суду Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

сторони кримінального провадження:

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

провівши в залі суду м.Городище Черкаської області підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001119 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України з розглядом клопотання прокурора про повернення обвинувального акту, -

встановила:

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 03 травня 2018 року прийнято до провадження обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0001119 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначено підготовче судове засідання на 31 травня 2018 року, яке неодноразово відкладалося по причині неявки обвинуваченого.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України першочерговим завданням підготовчого судового засідання є вирішення питання про можливість призначення судового розгляду, у зв`язку з чим, суд з`ясовує, чи наявні підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 1 ст. 314 КПК України.

25 січня 2022 року за вхідним №ЕП 146/22 до Городищенського районного суду Черкаської області надійшло клопотання прокурора про повернення обвинувального акту.

В підготовчому судовому засіданні 26 січня 2022 року прокурор клопотання підтримала та просила постановити ухвалу про повернення обвинувального акту, мотивуючи тим, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, який є особливо тяжким злочином. Згідно матеріалів кримінального провадження йому було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину 19 грудня 2017 року, допитано в якості підозрюваного 20 грудня 2017 року, проте слідчим захисника не було залучено. В подальшому відкрито матеріали кримінального провадження лише підозрюваному та передано для вручення обвинувальний акт лише обвинуваченому ОСОБА_6 , в той час, як обов`язкова участь захисника залежить від тяжкості кримінального правопорушення, щодо якого здійснюється кримінальне провадження. Крім того, просила врахувати, що визначення початкового моменту виникнення обов`язку щодо забезпечення захисника згідно з ч. 1 ст. 52 КПК залежить від набуття особою процесуального статусу підозрюваного та зазначила, що необхідною умовою реалізації права на захист є забезпечення основних його гарантій на усіх стадіях кримінального провадження, оскільки випадки, коли підозрюваному, обвинуваченому під час досудового розслідування не було призначено захисника за умови його обов`язкової участі, ставлять під сумнів питання належності та допустимості доказів, на яких ґрунтується обвинувальний акт прокурора, при цьому призначення захисника у судовому провадженні у таких справах не може саме по собі відновити порушене право на захист. Згідно ст. 293 КПК України, прокурор зобов`язаний під розписку надати копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику. Проте, слідчим було надано обвинувальний акт для вручення ОСОБА_6 у Вінницькій установі виконання покарань управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області, без участі захисника, у зв`язку з чим обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для належного забезпечення захисника ОСОБА_6 , допиту його із захисником, виконання відкриття матеріалів кримінального провадження та на підставі ст. 290 КПК України підозрюваному, захиснику належним чином вручити обвинувальний акт та скерувати його до суду, продовжити дію обраного запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_6 , щодо задоволення клопотання прокурора заперечив.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_8 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурара про поверення обвинувального акту, як необгрунтованого.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 інформовані про судове засідання, подали клопотання про проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності.

Колегія суддів, розглянувши клопотання прокурора, заслухавши прокурора, яка наполягає на поверненні обвинувального акту з додатками прокурору, як такого, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України, обвинуваченого, захисника, які заперечили проти, враховуючи належне повідомлення потерпілих, вивчивши матеріали обвинувального акту та додані до нього додатки, приходить до висновку, що у його задоволенні, слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, окрім іншого, прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем. Крім того, згідно із вимогами ст. ст. 291, 109 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком і повинен містити, зокрема, номер та найменування кожної процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення, цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Статтею 110 КПК України визначено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України. Крім того, згідно з вимогами ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, що передбачає наведення переліку й їх самих. Згідно з правилами ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, які приймаються у формі постанови у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. Обвинувальний акт, за нормами ч.1 ст.291 КПК України, складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Згідно ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і який завершує досудове розслідування. До обвинувального акта, за нормами ч.4 ст.291 КПК України, додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який оформлюється у відповідності до ст.109 КПК України.

У листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» надано роз`яснення, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти одне із рішень передбачених ст.314 КПК України, а саме повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам статті 291 КПК України, зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки. Зі змісту цієї норми закону чітко слідує, що єдиною передбаченою законом підставою для повернення обвинувального акта прокурору є невідповідність цього акту вимогам цього кодексу.

Згідно ст.293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду, прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.

Європейський Суд з прав людини у справі «Рожков проти РФ» від 31.10.2013 року зазначив, що принцип «рівності зброї» у наданні сторонами доказів передбачає зрівнювання сторін не за кількісними ознаками наданих повноважень, а за процесуальним статусом в ході усього процесу, в тому числі і в суді, а також встановлює, що кожній зі сторін повинна бути надана розумна можливість представляти свою правову позицію, включаючи свої докази, таким чином, щоб вона не була поставлена в значно менш вигідне становище ніж інша сторона.

Як вбачається з Постанови Верховного Суду України № 5-328кс16 від 24 листопада 2016 року, у міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією з гарантій права на справедливий суд, відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського Суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

Також, Європейський Суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»).

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України.

Із додатків до обвинувального акту вбачається, що до нього додано реєстр матеріалів досудового розслідування №0001119 та супровідний лист про направлення обвинувального акту до Вінницької установи виконання покарань управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області №1, для вручення ОСОБА_6 .. У судовому засіданні встановлено, що у матеріалах судового провадження розписки обвинуваченого та захисника про отримання обвинувального акту, дійсно, відсутні, що підтверджує пояснення прокурора про відсутність захисника при врученні обвинувального акту, як і ті обставини, що під час досудового розслідування захисника для здійснення захисту не було залучено, в тому числі і отримання копій процесуальних документів що, в свою чергу, зумовило всупереч вимогам закону пред`явлення ОСОБА_6 обвинувачення, а також надання доступу до матеріалів досудового розслідування без участі захисника, чим порушено його право на захист. Зазначена прокурором обставина, на думку колегії суддів, не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки відноситься до тих питань, які суд уповноважений вирішувати під час судового розгляду та ухвалення вироку, як і відповідно надавати оцінку доказам, зібраним в ході досудового розслідування.

В частині підстав для продовження дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу за клопотанням прокурора та звільнення обвинуваченого з-під варти, за усним клопотанням захисника, колегія суддів бере до уваги, що правові підстави як для продовження, так і звільнення обвинуваченого з під варти при розгляді клопотання прокурора про повернення обвинувального акту, не встановлені, стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 в законний спосіб вирішено питання про обрання запобіжного заходу та визначено строк його дії.

Керуючись ст. ст. 291, 293, 314, 369-372 КПК України, колегія суддів-

постановила :

У задоволенні клопотання прокурора про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001119 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3