У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» січня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001194 за апеляційною скаргою прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2021 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 1, 2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2021 року повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001194 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що висновки суду, викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають вимогам кримінального процесуального закону, а рішення про повернення обвинувального акта судом прийнято з істотним порушенням норм КПК України.
Зазначив, що 25.04.2017 до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001194 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України.

Вказав, що слідчим в обвинувальному акті зазначено адресу фактичного проживання ОСОБА_6 станом на момент складання обвинувального акта, а саме: АДРЕСА_1

На думку апелянта, твердження суду першої інстанції про те, що були вичерпані всі можливі варіанти виклику обвинуваченого у підготовче судове засідання, зокрема, привід обвинуваченого, оголошення у розшук, які не виявились дієвими, не є вірними.

Прокурор пояснив, що з 25.04.2017 за клопотанням прокурора судом ОСОБА_6 двічі було оголошено у розшук (ухвала суду про розшук від 17.01.2018 та від 18.12.2018) та двічі ОРС були закриті па підставі п. 1 ст. 9-2 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», у зв`язку із встановлення місцезнаходження обвинуваченого, про що було письмово повідомлено суд.

Вказав, що 29.09.2021 відбулося підготовче судове засідання з викликом сторін провадження. Під час вказаного судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 не з`явився. Привід співробітниками поліції не виконаний. Згідно рапорту ДОН СД01І ВИ Миколаївського РУГІ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 від 05.08.2021, ОСОБА_6 за вищевказаною адресою не проживає, встановити місцезнаходження не є можливим.

Зазначив, що під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за неможливе призначити справу до судового розгляду за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 та просила його оголосити у розшук. Однак суд першої інстанції, на думку прокурору, безпідставно повернув прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 .

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що як вбачається з обвинувального акта, обвинувачений ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Судом встановлено, що на неодноразові виклики за вказаним місцем проживання, обвинувачений ОСОБА_6 до суду не з`являвся. Привід правоохоронними органами не виконується. Згідно рапорту ДОП СДОП ВП Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 від 05.08.2021, ОСОБА_6 за вищевказаною адресою не проживає, встановити місцезнаходження останнього не надається можливим.
Суд зазначив, що згідно письмових пояснень ОСОБА_9 , який тривалий час мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_6 є його дядьком, однак він ніколи за вказаною адресою не проживав, місцезнаходження ОСОБА_6 йому невідоме.

Суд першої інстанції вказав, що судом були вичерпані всі можливі варіанти виклику обвинуваченого у підготовче судове засідання, зокрема, привід обвинуваченого, оголошення в розшук, які не виявились дієвими, та дійшов висновку, що відсутність обвинуваченого ОСОБА_6 за місцем проживання, зазначеним прокурором у обвинувальному акті, та неможливість встановлення місцезнаходження останнього, унеможливлює здійснення судового виклику, а відтак, і подальше проведення судових засідань.

Суд вважав, що не зазначення прокурором у обвинувальному акті фактичного місця знаходження обвинуваченого, є тим недоліком, без усунення якого не може розпочатися судовий розгляд, згідно з нормами КПК України, та може бути усунутий на стадії підготовчого судового засідання, шляхом повернення обвинувального акта прокурору.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасника судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив таке.

Висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам закону є безпідставними.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Зазначені вимоги закону дотримані при складанні обвинувального акта щодо ОСОБА_6 .

Висновки суду першої інстанції про те, що місце проживання обвинуваченого ОСОБА_6 не відповідає дійсності, є неправильними, з огляду на таке.

Так, під час складання обвинувального акта щодо ОСОБА_6 , слідчим зазначено адресу фактичного проживання ОСОБА_6 , станом на момент складання обвинувального акта, а саме: АДРЕСА_1 .

Ця адреса фактичного місця проживання ОСОБА_6 була відома слідчому на момент складання обвинувального акта та направлення його на розгляд до суду.

Окрім того, в матеріалах кримінального провадження міститься вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.10.2020, згідно якого ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України. У цьому вироку зазначена адреса місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Тобто, адреса місця проживання ОСОБА_6 в обвинувальному акті №0001194 щодо ОСОБА_6 обвинуваченого за ч. 1 та 2 ст. 185 КК України, зазначена правильно.

Той факт, що ОСОБА_6 за вказаною адресою на даний час не проживає, не є недоліком обвинувального акта, та не є підставою для його повернення прокурору.

Відтак, висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, не ґрунтується на вимогах закону та судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

За такого, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 1 та 2 ст. 185 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10