Житомирський апеляційний суд
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 01 грудня 2021 року, якою відмовлено у прийнятті до розгляду його клопотання про скасування арешту майна,

в с т а н о в и л а :

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про скасування постанови старшого слідчого СВ Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_8 від 16 липня 2009 року про накладення арешту на майно, а саме 1/6 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 .

В клопотанні вказав, що процесуальне рішення слідчого стосовно арешту майна було прийнято під час дії КПК України, в редакції 1960 року. Наявність арешту позбавляє його права вільно розпоряджатись, володіти, користуватись та розпоряджатись майном.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що арешт було накладено постановою слідчого на підставі норм КПК України від 1960 року, а тому заявник повинен звернутися до районного суду м. Житомира за місцем знаходження нерухомого майна в порядку цивільного судочинства, що узгоджується з висновком Верховного суду України у справі №727/2878/19 від 30 червня 2020 року.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову старшого слідчого СВ Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_8 від 16 липня 2009 року про накладення арешту на майно, яке належить йому, а саме 1/6 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 .

Вказує, що він був засуджений вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 07 вересня 2009 року за ч. 2 ст. 190 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76 КК України його було звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку - 1 (один) рік 6 (шість) місяців. Вирок суду набрав законної сили 22.09.2009 року.

21.07.2009 року першою Житомирською державною нотаріальною конторою було зареєстровано обтяження №8897773 у виді арешту на 1/6 ідеальної частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Під час ухвалення вироку питання зняття арешту не вирішувалось.

Кримінальна справа розглянута, збитки відшкодовано, а тому вважає, що відпала потреба у арешті нерухомого майна, яке.

Прокурор про час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, просив справу розглядати у його відсутність, а тому колегія суддів вважає за можливе слухати справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 30.11.21 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира з клопотанням про скасування арешту нерухомого майна, а саме 1/6 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 , який було накладено постановою старшого слідчого СВ Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_8 від 16.07.2009 року.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 01 грудня 2021 року було відмовлено у прийнятті до розгляду вказаного клопотання засудженого ОСОБА_6 про скасування арешту майна.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя прийшов до помилкового висновку та невірно трактував постанову Великої палати ВС у справі №727/2878/19 від 30 червня 2020 року про те, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після постановлення вироку у кримінальній справі слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Так, ВС України зауважив, що спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого КПК України 1960 року та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №372/2904/17-ц).

У правовому висновку, яким слідчий суддя обґрунтовує своє рішення (справа №727/2878/19 від 30 червня 2020 року) Велика палата не розглядала питання, що вирішувалося слідчим суддею, а висловилася щодо порядку розгляду клопотання про зняття арешту майна накладеного слідчим суддею за правилами КПК України 2012 року після закриття кримінального провадження слідчим за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Суд зазначив, що вказане питання не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, а повинне вирішуватися слідчим суддею у порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

Також, Велика палата дійшла висновку, що спори про зняття арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, скасування постанови про порушення кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, ВС України наголошував, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року слід розглядати за правилами цивільного судочинства у випадку коли кримінальне провадження було закрите на момент звернення до суду з вимогою про звільнення майна з-під арешту, або були скасовані постанови про порушення кримінальної справи.

Разом з тим, у даному випадку засудженим ОСОБА_6 було порушено питання про звільнення майна з під арешту, накладеного на майно учасника кримінального провадження, який мав статус обвинуваченого, яке завершено постановленням обвинувального вироку, що набрав законної сили 22.09.2009 року, під час ухвалення якого питання про зняття арешту не вирішувалось.

Відповідно до ст. 409 КПК України ред. 1960 року питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Тобто, зняття арешту у цій справі повинне здійснюватися судом, який постановив вирок по цій справі у порядку ст. 409, 411 КПК України 1960 року.

До таких висновків прийшов ВС у справах № 272/469/21 від 01.12.2021 р., № 185/9002/20 від. 30.07.2021 р.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала слідчого судді не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому вважає за необхідне її скасувати та призначити новий розгляд клопотання засудженого ОСОБА_6 в суді першої інстанції судом, що постановив вирок у цій справі, в порядку ст. 409, 411 КПК України 1960 року.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 01 грудня 2021 року, якою відмовлено у прийнятті до розгляду клопотання засудженого ОСОБА_6 про скасування арешту майна - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд клопотання засудженого ОСОБА_6 в суді першої інстанції в порядку КПК України 1960 року.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: