Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 518/215/19
Провадження № 1-кп/499/7/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , представника потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт кримінального провадження №0000328 внесеного до ЄРДР від 09.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уроженця смт. Ширяєве Ширяївського району, Одеської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утримані дітей не маючого, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого, у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.09.2018 року, приблизно о 22:30 годині, точний час суду встановити не виявилося можливим, обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме автомобілем марки «ЗАЗ 110309-42», д/н НОМЕР_1 , який на момент ДТП знаходився в справному стані, а саме його гальмівна система, рульове керування, ходова частина та система освітлювання перебували в працездатному стані та дозволяли обвинуваченому ОСОБА_4 змінювати напрям та характер руху залежно від ситуації, що складається на дорозі. Рухаючись в темну пору доби у умовах недостатньої видимості з увімкненим світлом фар та невстановленою швидкістю по асфальтобетонному, мокрому дорожньому покриттю місцевої автодороги з одностороннім рухом, яка має одну смугу для руху в попутному напрямку по вул. Соборній в смт. Ширяєве в напрямку від вул. Шклярука до вул. Коробченко, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, внаслідок чого поблизу магазину «Європа» навпроти домоволодіння №120 по вул. Соборній в смт. Ширяєве здійснив наїзд невстановленою частиною автомобілю «ЗАЗ 110309-42», д/н НОМЕР_1 на пішохода, який знаходився на проїжджій частині в горизонтальному положенні, а саме на потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , який перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, лежав на проїжджій частині дороги. Після чого обвинувачений ОСОБА_4 не зупинив свій автомобіль та з місця пригоди зник.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 порушив вимоги п.2.3б, п.2.10а «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, згідно з якими:

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.2.10 У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

a)негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Внаслідок дорожньо-транспортної події на місці загинув потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , смерть якого згідно з висновком експерта №51 від 09.10.2018 року, знаходиться в прямому зв`язку з закритою травмою тулуба у вигляді множинних переломів ребер, розривів легенів та правої долі печінки і наступила від шоку.

Порушення водієм автомобіля «ЗАЗ 110309-42», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 вимог п.2.3б, п.2.10а «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідків.

Обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінувалось порушення вимог п. 2.9.а) та п.12.3 Правил дорожнього руху, однак суд вважає, що порушення даних пунктів ПДР не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

При первісному допиті обвинуваченого, ОСОБА_4 у своїх показах вину визнав частково, в частині того, що керуючи автомобілем «ЗАЗ 110309-42», д/н НОМЕР_1 08.09.2018 року та рухаючись по вул. Соробній в смт. Ширяєве він відчув, що щось переїхав, отже факт наїзду ним на перешкоду на дорозі автомобілем був. Пояснив, що 08.09.2018 року у нього був день народження, однак алкогольних напоїв він не вживав, його друзі пили горілку, а він безалкогольне пиво. Ввечері 08.09.2018 року, він підвіз додому свого товариша, потім заїхав до магазину «Мінімаркет», де продавцем працював ОСОБА_8 , купив каву, сигарети та поїхав додому. Цивільний позов визнав в повному обсязі. Надалі змінив покази, вказав, що наїхав на потерпілого не він. Вказав, що в той вечір також був у магазині в ОСОБА_9 , бачив там свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ще одного чоловіка, який сидів з ними, він його не знав, потім це виявився потерпілий. В даний магазин з ним приїхало два товариша. Безалкогольне пиво він вживав у товариша вдома, приблизно 4 пляшки.

При повторному допиті обвинувачений ОСОБА_4 показав суду, що приблизно 06.09.2018 року він придбав у ОСОБА_12 автомобіль ЗАЗ білого кольору, при купівлі авто, останнє на повну технічну справність перевірено не було, однак всі системи працювали справно. Також зазначив, що має водійське посвідчення з 2011 року, та є відкрита категорія для керування легковим автомобілем. Також показав, що 08.09.2018 року він алкогольні напої не вживав, ввечері, приблизно біля 22:00 годин, він під`їхав до магазину «Мінімаркет», біля якого стояв автомобіль Мазда синього кольору, він зайшов всередину, взяв каву та через п`ять хвилин покинув магазин, сів у своє авто ЗАЗ білого кольору та поїхав по односторонній дорозі в напрямку на північ. Коли від`їжджав від магазину, то ОСОБА_13 синього кольору ще знаходилася там. Коли він рухався по вул. Соборній в смт. Ширяєве, яка є дорогою з одностороннім рухом, то жодних людей не бачив, при цьому їхав на ближньому світлі фар, жодних наїздів не відчув. Направляючись додому, він біля будинку ОСОБА_14 побачив свого знайомого ОСОБА_15 , зупинився, поспілкувався з ним хвилин 5 та останній повідомив йому, що десь там когось переїхали. Він повернувся до місця, де відбулася ДТП, бачив там швидку допомогу та багато людей, а також помітив, що на дорозі щось чи хтось лежить. Через короткий проміжок часу він поїхав додому, а вранці 09.09.2018 року його мати повідомила йому, що його шукають співробітники поліції. Приблизно о 06:30 годин до нього додому приїхав слідчий, з яким вони разом на його автомобілі ЗАЗ поїхали до відділку поліції, де був здійснений огляд його транспортного засобу. При цьому експерт брав зразки з автомобілю не біля поліції, а на «естокаді» за 1 км. від поліції. 09.09.2018 року він весь день провів у поліції, його допитували у якості свідка, возили до смт. Іванівка на освідування, він підписував усі документи які йому надавали, тому що він не розумів їх зміст. Також показав суду, що свій автомобіль він мив зранку 08.09.2018 року, жодна інша особа в цей день, окрім нього, ним не користувалася. Подряпини на машині були ще до його купівлі, однак чому була витерта частина бамперу на авто пояснити не може. Вказав, що вину не визнає в повному обсязі, нікого не бачив на дорозі та нікого не переїжджав. Зазначив, що ні з пам`яттю ні з психікою жодних проблем ніколи не мав.

Виступаючи в судових дебатах обвинувачений вказав, що кається, жалкує про те, що трапилося, не хотів, щоб так сталося, про що також вказав в останнюму слові обвинуваченого.

Враховуючи також виступ захисника обвинуваченого в судових дебатах, та вищевказані покази обвинуваченого, а також ту обставину, що в даному судовому засіданні обвинувачений вказав, що вину визнає частково, судом позиція ОСОБА_4 як часткове визнання вини, розцінюється саме в тій частині, що внаслідок його дій настала смерть потерпілого, однак він не мав змоги їх уникнути (технічної можливості уникнути ДТП). Цивільний позов визнав частково, в якій саме сумі не відзначив.

Захисник обвинуваченого у судових дебатах зазначив, що сторона захисту вважає недопистимими доказами всі пояснення ОСОБА_4 , які він надавав у відділку поліції, протокол слідчого експерименту проведеного за його участю, протокол огляду транспортного засобу, оскільки на час вчинення даних процесуальних дій ОСОБА_4 перебував у процесуальному статусі свідка, йому не було забезпечено права на захист, що є порушенням принципу верховенства права та у відповідності до ст.87 КПК України є недопустимими. Також, захисник обвинуваченого, відзначив, що обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_4 в ході судового розгляду не доведено поза розумним сумнівом, не надано доказів (окрім пояснень свідка ОСОБА_10 , який є працівником поліції та може бути заангажованим) щодо перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння, а навпаки вказана обставина спростовується актом дослідження обвинуваченого на стан сп`яніння, також висновком експерта №1142А виключається порушення обвинуваченим п.12.2, 12.3 ПДР, оскільки в обвинувальному актів не зазначено та органами досудового слідства не встановлено на якому (ближнюму чи дальному) світлі фар рухався обвинувачений. Також стороні захисту не є зрозумілим як ОСОБА_4 міг здійснити наїзд колесом на потерпілого без перекачування через нього, оскільки гальмівний шлях на проїжджій частині виявлений не був, є питання куди подівся телефон та верхня одежа потерпілого. Таким чином, оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях у відповідності до ст.62 КУ, відсутні підстави для винесення обвинувального вироку суду, тому просив суд визнати ОСОБА_4 не винуватим у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Щодо цивільного позову, то захисник обвинуваченого вказував також на ту обставину, що оскільки цивільно відповідальність ОСОБА_4 була застрахована, в сторони обвинувачення про це наявний страховий поліс, тому потерпілій спочатку необхідно було б звернутися до страхової компанії та залучити її у якості співвідповідача, та у разі непрокриття всіх витрат страховою виплатою, за даною різницею звернутися до обвинуваченого. Також додав, що незалежно від доведеності вини обвинуваченого, у відповідності до норм цивільного законодавства, останній зобов`язаний відшкодувати шкоду, тому наразі по мірі своєї фінансової можливості має бажання відшкодовувати потерпілій шкоду.

Потерпіла у судове засідання не з`явилася, однак у судовому засіданні був присутній її представник, сторони вважали за можливе розглянути справу у її відсутності. Допитана раніше, потерпіла ОСОБА_16 , яка являється дружиною померлого ОСОБА_7 показала суду, що 08.09.2018 року вона була на роботі, на протязі дня розмовляла зі своїм чоловіком по телефону. Він їй повідомив, що вживає алкогольні напої у виді пива разом з знайомими Горішнім та ОСОБА_9 . Потерпілий працював далекобійником та інколи вживав алкогольні напої, але лише коли приїзжав з рейсу, щоб відпочити. Приблизно о 21:00 вона повернулася з роботи, чоловіка вдома не було. Телефонувала вона йому останній раз о 23:00 приблизно, однак слухавку чоловік не брав, телефон був вимкнутий. В той день накрапав дощ та дорожнє покриття було мокрим. Надалі, приблизно о 00:00 годин 09.09.2018 року до неї приїхав слідчий з Ширяївського ВП та повідомив про ДТП та вона поїхала з ним на місце пригоди. На місці пригоди вона побачила, що труп її чоловіка знаходився по ліву сторону від узбіччя, вважає, що він йшов з магазину Європа з півдня на північ по напрямку руху автомобілів. Також зазначила, що їй повернули телефон її чоловіка, який знайшли на місці пригоди, він був візуально цілісний, однак не працював через сильний удар. Також, потерпіла вказала, що з моменту ДТП до часу її допиту обвинувачений жодного разу до неї не підходив, вибачення не просив, матеріальної допомоги не надавав. Наразі вона не працює, у неї залишилося двоє неповнолітніх дітей, всі заощадження вона витратила на поховання чоловіка. Наразі знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки заробіток чоловіка був основним засобом для існування їх сім`ї. Разом з тим, вказала, що не бажає, щоб обвинуваченому призначили реальну міру покарання у виді позбавлення волі, лише хоче щоб їй відшкодували кошти, витрачені на поховання чоловіка. Цивільний позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

У судовому засіданні представник потерпілої повідомив, що на минулому тижні, а саме після судового засідання 24.11.2021 року до нього підійшов обвинувачений та просив передати потерпілій грошові кошти у розмірі 5500,00 грн. як компенсацію за матеріальну шкоду, які були передані потерпілій. Вважає що вина ОСОБА_4 доведена у судовому засіданні належними та допустимими доказами, тому просив суд визнати винним його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, потерпіла при цьому не наполягає на застосування до обвинуваченого реальної міри покарання, оскільки потерпіла залишилася одна з двома синами, яких необхідно утримувати та піклуватися про їх розвиток, тому краще б обвинувачений, перебуваючи на волі, міг би працювати та відшкодовувати їй шкоду, завдану кримінальним правопорушенням.

Винність ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими, та наведених у вироку, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Показами свідка ОСОБА_17 , який показав суду, що у вересні місяці 2018 року він працював продавцем у магазині «Мінімаркет» в смт. Ширяєве Ширяївського району Одеської області з 08:00 по 23:00 год. Точного дня він не пам`ятає у вересні місяці 2018 року приблизно між 10 та 11 годиною ночі, до нього в магазин зайшов обвинувачений ОСОБА_18 , якого він знає в лице, проте жодних стосунків не підтримує, замовив у нього каву, яку випив та вийшов з магазину, жодних алкогольних напоїв у нього не придбавав. В цей час в магазині також перебували дві дівчини, а після того, як ОСОБА_18 придбав каву, в магазин зайшов ОСОБА_19 , який також замовив чи то каву, чи чай та покинув приміщення магазину. Після чого об 23:00 год. він зачинив магазин та поїхав додому. Про ДТП він дізнався на наступний день. При цьому потерпілого, який загинув він не знав та в той день не бачив. Їхав він додому в протилежному напрямку, де сталося ДТП, про яке він дізнався пізніше.

Свідок ОСОБА_20 , показав суду, що восени, приблизно на початку вересня 2018 року він перебував в смт. Ширяєве на своєму автомобілі МAZDA 3, синього кольору. Близько 22 години він під`їхав до магазину «Мінімаркет», біля якого було припарковано машину продавця даного магазину ОСОБА_21 , інших авто не було, він зайшов в магазин, замовив каву, після чого в магазин зайшов ОСОБА_18 , який теж замовив каву та спілкувався з двома дівчинами, яких пригостив кавою. При цьому ОСОБА_4 раніше він знав тільки в лице, в магазині запаху алкоголю від нього не чув, обвинувачений поводив себе адекватно. Після чого він, свідок, вийшов з магазину, біля якого стояло авто білого кольору «Славута» в напрямку на північ. Свідок у своїй машині випив каву, не бачив коли від`їхала «Славута», коли він на своєму авто від`їжджав, через хвилин 7-8, то її вже не було. Він, від`їхавши від магазину, попрямував до центра селища по односторонній дорозі, яка веде з півночі на південь. Проїхавши деяку відстань, біля початку парку, на відстані 300-400 м. від магазину він, за 40-50 метрів помітив, що на дорозі лежить людина, одразу зупинився за 15-20 метрів від особи, оскільки їхав з малою швидкістю, приблизно 30-40 км/год. на ближньому світлі фар. Асфальт був темного кольору, трохи накрапав дощ, людина, яка знаходилася на дорозі була також була одягнення в темну одежу. Вийшовши з машини та підійшовши до особи, яка лежала на проїжджій частині, він побачив, що це чоловік, який лежав обличчям та грудьми до низу, важко дихав, харчав, нічого не міг сказати. Він викликав швидку, яка приїхала через 5 хвилин, потерпілий помер по приїзду швидкої допомоги, приблизно о 22:30 22:40 годин. Також вказав, що до приїзду швидкої допомоги, потерпілий не рухався. Через короткий проміжок часу, після того як він зупинився біля потерпілого, вийшла жінка, яка проживала по сусідству за метрів 15 від місця пригоди, та повідомила йому, що декілька хвилин тому чула сильний удар, після чого відразу вийшла подивитися, що сталося. Також свідок повідомив, що особисто не бачив, як обвинувачений ОСОБА_4 керував транспортним засобом, на місці, де знайшов потерпілого не було жодних слідів ДТП, потерпілий був одягнений у сорочку та джинсові штани, куртки у нього не було. Мобільний телефон потерпілого він знайшов за 0,5 1 м. від місця, де лежав потерпілий.

Свідок ОСОБА_22 показала, що у вересні місяці 2018 році, після 22:00 годин, точну дату не пам`ятає, перебуваючи за місцем свого мешкання, по АДРЕСА_3 , що є центром селища, почула сильний удар, неначе по воротам чи хвіртці хтось сильно вдарив та вирішила вийти і подивитися, що сталося. Скільки в той час проїхало по вулиці авто, вона сказати не може, оскільки вже звикла до шуму від авто. Приблизно через п`ять хвилин після почутого удару вона вийшла на вулицю та побачила свідка ОСОБА_23 . При цьому вказала, що ОСОБА_19 не може бути причетним до даної події, оскільки вона бачила як зупинялося його авто, так як в той час вже вийшла на подвір`я, а удар відбувся раніше. Вийшов на дорогу, вона побачила чоловіка, який лежав на проїжджій частині, він був одягнутий у чорні штани та сорочку, був без куртки. В той час погода була добра, але асфальтне покриття було вологе, так як перед цим накрапав дощ.

Свідок ОСОБА_24 показав суду, що у вересні місяці 2018 році у темний час доби, він на автомобілі ВАЗ 2107 червоного кольору рухався по дорозі в кафе «Аїст» з півдня на північ разом зі своїм другом ОСОБА_25 з увімкненим дальнім світлом фар та по дорозі, недалеко від парку, на відстані приблизно 20-30 м. від автомобіля побачив людину, яка лежала в поперек дороги та вони зупинилися, щоб йому допомогти. При цьому вказав, що було прохолодно, асфальтне покриття було мокрим, накрапав дощ. Особу, яка лежала на дорозі було добре видно від світла вуличного ліхтаря, при цьому людина була йому не знайома. Особа була в стані сильного алкогольного сп`яніння, з ротової порожнини відчувався запах алкоголю. При намаганні надати йому допомогу та відвезти до дому, потерпілий, як стало зрозуміло в подальшому, відмовився, кричав, розмахував руками, при намаганні відтягнути його на узбіччя, потерпілий відштовхував їх з другом. Зрозумівши, що особа не бажає приймати їх допомогу, вони залишили його на дорозі, а самі направилася по своїм справам, а саме поїхали в кафе «Аїст», яке знаходилося неподалік, і через деякий час, вже там, біля кафе, почули, що знайшли людину, яку збила машина. Також свідок зазначив, що потерпілий був одягнутий у чорну куртку, видимих тілесних ушкоджень не мав. Також показав, що бачив потерпілого за 20м. від того місця, де його знайшли уже після ДТП. Також пояснив, що в подальшому повертався на місце ДТП, з цікавості, в ту ж ніч співробітники поліції оглянули його авто, жодних ушкоджень чи підозрілих слідів на автомобілі не було. ОСОБА_4 в той вечір не бачив. Швидкість його авто була 40-50 км.

Свідок ОСОБА_26 , показав суду, що у вересні місяці у 2018 році, він разом з ОСОБА_27 та його кумом ОСОБА_28 (потерпілим) пили каву, а ОСОБА_29 пив пиво, на літній терасі магазину ОСОБА_9 приблизно о 18:00 годині. Через невеликий проміжок часу до магазину під`їхав обвинувачений ОСОБА_4 на автомобілі ЗАЗ білого кольору, при цьому саме ОСОБА_18 був за кермом авто, разом з своїми знайомими (яких свідок не знає), та вони вживали пиво, так як у ОСОБА_30 в той день був день народження, він пригощав присутніх пивом на розлив. Свідок особисто бачив, як двічі обвинувачений замовляв пиво та сам його вживав з півлітрових пластикових стаканів. Це відбувалося приблизно о 18:30-19:00 годин. Десь приблизно о 19:30 годин ОСОБА_29 , випивши пива, вказав, що йому терміново потрібно йти додому, після чого вони розійшлися кожний по своїм справам. Чи від`їжджав від магазину обвинувачений за кермом авто ЗАЗ свідок не бачив, оскільки залишив магазин раніше. На його думку обвинувачений ОСОБА_4 в той вечір був на підпитку. Також свідок показав, що коли вони сиділи біля магазину, то потерпілий був одягнутий у куртку чорного кольору, жодних тілесних ушкоджень не мав. Також повідомив, що він був на місці ДТП, тоді коли там уже були поліцейські та медики, однак близько до тіла не підходив, чи був ОСОБА_29 у куртці не бачив, бачив лише, що тіло лежало посередині дороги. Також повідомив суду, що являється співробітником Ширяївського ВП, однак да участі у цьому кримінальному провадженні як поліцейський задіяний не був.

Свідок ОСОБА_31 у судовому засіданні пояснив, що точного числа та місяця не пам`ятає, він разом зі своїм знайомим ОСОБА_32 проїжджали по вулиці з одностороннім рухом, не пам`ятає які були погодні умови, однак дорожнє покриття було мокрим, вони їхали повільно 20-30 км/год., на ближньому світлі фар, але не виключає, що могли їхати на дальньому світлі, за метрів 30-50 вони побачили людину по ліву сторону, яка була на узбіччя, на ґрунтовій частині та намагалася підвестися, оскільки ймовірно була в стані алкогольного сп`яніння, при цьому на дорозі горіли ліхтарі, однак він (потерпілий) був у тіні. ОСОБА_24 зупинив машину, вийшов, допоміг даній особі, як виявилося потім потерпілому встати та запропонував йому підвезти його до дому, однак він відмовився, щось нерозбірливо говорив, відмахувався від ОСОБА_28 , після чого ОСОБА_29 повернувся в машину та вони поїхали далі. Свідок вказав, що з машини не виходив, бачив розмову між ОСОБА_28 та потерпілим через відчинені двері водія, інші машини в той час не проїжджали, вони стояли біля потерпілого приблизно хвилин 3-5.

Покази, отримані безпосередньо у суді від обвинуваченого та свідків у переважній частині є такими, що за змістом і хронологією відповідають одне одному та, при цьому, позитивно співвідносяться з письмовими доказами по справі, разом з тим, певні неточності в показах свідків суд відносить до незначних, оскільки не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 та могли утворитися внаслідок спливу тривалого часу після ДТП та безпосереднього їх допиту у судовому засіданні.

При цьому, суд покладає в основу судового рішення покази свідків лише частково та приймає в якості належних і допустимих доказів в частині хронології подій 08.09.2018 року, які відбувалися по вул. Соборній в смт. Ширяєве, де мала місця ДТП, оскільки жоден з вищевказаних свідків безпосередній очевидцем події не був, разом з тим сукупність показів свідків підтверджують факт наїзду автомобілю «ЗАЗ 110309-42», д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 на пішохода ОСОБА_7 .

Аналізуючи покази обвинуваченого та свідків, які були допитані під час судового розгляду, суд розцінює їх показання як правдиві, оскільки вони узгоджуються між собою, перед допитом свідки попереджались про кримінальну відповідальність за завідоме неправдиве показання. Крім того, свідчення свідків щодо хронології подій відповідають іншим письмовим доказам, наявним в матеріалах справи, які підтверджують винуватість ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими, та викладеними у вироку, а саме:

даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.09.2018 року, додатків до нього, ілюстративної фототаблиці та схеми до протоколу, з яких вбачається, що дорожньо-транспортна пригода мала місце у темний час доби, при штучному освітлені, без опадів, по асфальтованому вологому дорожньому покриттю на вулиці Соборній з однією смугою руху в одному напрямку навпроти будинку №120 смт. Ширяєве Ширяївського району (нині Березівського) Одеської області в напрямку від вулиці Шклярука до вулиці Коробченка, місце пригоди знаходилося у зоні дії дорожнього знаку 3,29 обмеження максимальної швидкості 40 км/год. Загальний стан видимості дороги 200м., при денному світлі 400 м., видимість конкретної перешкоди: пішохода 200 м., сліди гальмування, ознаки напрямку руху транспортного засобу, відокремлені від транспортного засобу частин та інші об`єктів, сліди зіткнення транспортного засобу з навколишніми предметами, інші сліди чи негативні обставини - відсутні. На вказаній ділянці дороги було виявлено труп ОСОБА_7 , який розташовувався на проїжджій частині за 1,5 метрів від лівого узбіччя та шмат волосся.

Вказані у протоколі та додатках до нього відомості підтверджують встановлені судом обставини щодо місця дорожньо-транспортної пригоди, що в свою чергу відповідає свідченням свідків, допитаних під час судового розгляду, так і поясненням обвинуваченого, та підтверджують ту обставину, що ДТП сталася темну добу пори та в умовах недостатньої видимості, оскільки відповідно до п.1.10 ПДР недостатня видимість - це видимість дороги в напрямку руху менше 300 м. у сутінках, в умовах туману, дощу, снігопаду тощо.

Згідно протоколу огляду трупа від 09.09.2018 року та висновку експерта №51 від 09.10.2018 рок, смерть громадянина ОСОБА_7 знаходиться в прямому зв`язку з закритою травмою тулубу у вигляді множинних переломів ребер, розривів легенів та правої долі печінки і наступила від шоку. При досліджені трупа ОСОБА_7 виявлені ушкодження: забійні садна, рани (дві) лівої половини обличчя, садно лівого плечового суглобу, синці задньої поверхні спини зліва, переломів IV-VIII ребер справа та ІІІ-VІІ ребер зліва. Дані ушкодження могли бути спричинені при первинному ударі колеса в область спини коли ОСОБА_7 знаходився в горизонтальному положенні на лівому боці з послідуючим зсувом тіла по дорожньому покриттю. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_7 виявлено спирт етиловий в концентрації в крові 3,84 проміле, дана концентрація при житті відноситься до тяжкого ступеню сп`яніння.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_33 , який наданий ним висновок експерта №51 від 09.10.2018 року підтримав в повному обсязі, відповідаючи на питання відзначив, що травми, отримані потерпілим свідчать про отримання лише одного удару (від колеса) та подальшим волочінням по дорожньому покриттю, при цьому перекачування колеса чи коліс через тіло потерпілого не було.

Згідно висновку експерта №1191-А від 21.11.2018 року, рульове керування, ходова частина та система освітлення автомобілю «ЗАЗ 110309-42», д/н НОМЕР_1 на момент виникнення події цієї пригоди знаходилася в працездатному стані, дозволяли водію контролювати, змінювати напрямок руху керованого ним автомобілю.

Дослідженим у судовому засіданні протоколом огляду предмету від 09.09.2018 року та оглянутим диском, на якому міститься відеозапис з камер спостереження магазину «Європа» підтверджено покази свідка ОСОБА_20 в частині хронології проїзду транспортних засобів по вул. Соборній в смт. Ширяєве, а саме вбачається, що з проміжком часу в одну хвилину по даній дорозі здійснено проїзд транспортних засобів, а саме перший транспортний засіб темного кольору, візуально схожий на автомобіль ВАЗ 2107 червоного кольору, другий транспортний засіб булого кольору візуально схожий на автомобіль ЗАЗ 110309-42 білого кольору під керуванням ОСОБА_4 та третій автомобіль темного кольору візуально схожий на автомобіль Мазда синього кольору під керуванням ОСОБА_20 .

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 09.09.2018 року та відеозапису до нього, від участі у якому ОСОБА_4 перебуваючи в статусі свідка відмовився, було встановлено конкретну видимість пішохода, який знаходився у горизонтальному положенні на проїзній частині при ближньому (22м.) та дальньому (52,3м.) світлі фар автомобілю ЗАЗ за умов, максимально наближених до умов, за яких настала ДТП, вихідні дані отримані внаслідок проведення вказаного слідчого експерименту були взяті за основу надання висновку експерта №1142-А.

Відповідно до висновку експерта №1142-А від 05.12.2018 року, наданого в результаті проведення судової автотехнічної експертизи, для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в ухвалі про призначення судової експертизи, у даній дорожній ситуації водій автомобілю ЗАЗ 110309-42 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.2, 12,9б та п.12.3 ПДР. При руху автомобілю ЗАЗ 110309-42 у даній дорожній ситуації з ввімкненим ближнім світлом фар, водій ОСОБА_4 діючи відповідно до вимог п.12.3 ПДР не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 , тому в діях ОСОБА_4 не вбачається невідповідності вимогам п.12.2 та п.12.3 ПДР , які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди. При руху автомобілю ЗАЗ 110309-42 у даній дорожній ситуації з ввімкненим дальнім світлом фар, водій ОСОБА_4 діючи відповідно до вимог п.12.3 ПДР мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 , тому в діях ОСОБА_4 вбачається невідповідності вимогам п.12.2 та п.12.3 ПДР, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_34 наданий ним висновок №1142-А від 05.12.2018 року підтримав в повному обсязі, зазначив, що при складанні висновку до уваги експертом були взяті вихідні дані з об`єктивних джерел, таких як протокол огляду місця події, схема ДТП, протокол слідчого експерименту та ін., при цьому покази ОСОБА_4 при наданні висновків до уваги не бралися. Відповідаючи на питання експерт відзначив, що в даному випадку при проведені експертизи він надав оцінку діям водія виходячи з положень п.12.2, 12.3 та 12.9 (б), які зазначені в експертизі, при цьому ним не досліджувалися дії водія ОСОБА_4 у відповідності до п.12.1 ПДР, оскільки в дорожній ситуації, що склалася використовувати є недоцільним, тому що даний пункт на практиці застосовується у разі руху автомобіля в складних дорожніх умовах, у умовах недостатньої видимості та у разі виїзду авто за межі проїжджої частини, натрапляння на перешкоду за межами проїжджої частин (огорожа, стовпчики та ін.), однак в даному випадку застосовується поняття «темна пора доби», тому експертом було розглянуто саме п.12.2 ПДР.

Досліджуючи всі докази в сукупності, суд прийшов до того висновку, що відповідно до матеріалів справи та встановлених у судовому засіданні обставин справи, встановити, з яким світлом фар рухався ОСОБА_4 в ході судового розгляду не виявилося можливим, тому враховуючи вищевказаний висновок експерта №1142-А, суд не може констатувати, що обвинуваченим ОСОБА_4 було дотримано чи знехтувано вимогами правил п.12.3 ПДР, які вказані в обвинувальному акті, однак враховуючи, що перешкод, які б мали місце для увімкнення дальнього світла фар (наприклад двосторонній рух дороги де трапилося ДТП) у обвинуваченого не було, враховуючи темну пору доби та умови недостатньої видимості останній повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, тобто обрати таке освітлення автомобільних фар, які б дозволили йому вчасно виявити перешкоду (зреагувати на зміну дорожньої обстановки) на дорозі та уникнути зіткнення з нею, тобто в даному випадку має місце недотримання п.2,3 б ПДР, відповідно до яких ОСОБА_4 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Оскільки усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь особи, у зв`язку з чим суд виключає з обвинувачення порушення водієм ОСОБА_4 п.12.3 ПДР.

Всі вищенаведені докази, досліджені в судовому засіданні, оцінені судом як належні та допустимі, містять інформацію щодо предмету доказування у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, протиправні, винні дії ОСОБА_4 призвели до вищезазначених наслідків, а саме: загибелі ОСОБА_7 .

Що стосується посилання захисника обвинуваченого на недопустимість доказів, а саме показів ОСОБА_4 , які надані під час досудового розслідування та відібрані у нього в період коли він мав статус свідка, протоколу огляду транспортного засобу, протоколу проведення слідчого експерименту, то суд вказує на таке.

Відповідно до ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння : порушення права особи на захист , отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права . Недопустимими є також докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи, що при ухвалені вироку суду суд бере до уваги тільки покази обвинуваченого, отримані безпосередньо в судовому засіданні, при дачі висновку експерта №1142-А, як відзначилося експертом у судовому засіданні, покази ОСОБА_4 як вихідні дані не розглядалися, тому підстав визнавати їх недопустимими немає, оскільки вони жодним чином не вплинули на встановлені у судовому засіданні обставини та в основу вироку не покладалися.

Що стоється протоколу огляду транспортного засобу від 09.09.2018 року, який був підписаний ОСОБА_4 в якості свідка, то суд вважає за необхідне визнати його недопустимим доказом, оскільки по перше допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_35 , який виступав понятим при огляді автомобілю ЗАЗ вказав, що ОСОБА_4 при огляді автомобілю присутній не був, по друге, в даному випадку має місце порушення права особи на захист, оскільки станом на час огляду його автомобілю ОСОБА_4 не було забезпечено участі захисника.

Що стосується визнання недопустимим доказом слідчого експерименту, проведеного 09.09.2018 року за участю ОСОБА_4 , то суд зазначає, що відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту та відеозапису до нього, ОСОБА_4 відмовився від участі в даному експерименті, при цьому ст.240 КПК України вказує, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, дана стаття не містить заборони проведення слідчого експерименту без участі підозрюваного чи інших осіб. В даному випадку дані зібрані під час його проведення стосуються лише встановлення конкретної відстані видимості пішохода, який знаходився у горизонтальному положенні на проїзній частині при ближньому (22м.) та дальньому (52,3м.) світлі фар автомобілю ЗАЗ за умов, максимально наближених до умов, за яких настала ДТП, вихідні дані отримані внаслідок проведення вказаного слідчого експерименту були взяті за основу надання висновку експерта №1142-А, на який захисник обвинуваченого посилався як на доказ невинуватості обвинуваченого. Інші підстави, які б могли слугувати причиною визнання даного слідчого експерименту недопустимим доказом судом не встановлено.

Що стосується посилання захисника обвинуваченого на ту обставину, що докази перебування ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння 08.09.2018 року відсутні та дана обставина не може бути підтверджено показами свідка ОСОБА_26 , який є працівником відділу поліції, слідчим відділом якого здійснювалося досудове розслідування, а спростовується протоколом медичного огляду для встановлення стану сп`яніння від 09.09.2018 року то суд погоджується з такими твердженнями в частині відсутності належних та допустимих доказів перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення кримінального правопорушення, оскільки виявлення у водіїв транспортних засобів стану алкогольного сп`яніння і процедуру проведення такого огляду визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735. Згідно п. 8 розділу І та п.9 розділу ІІ вказаної Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
При цьому суд відзначає, що зазначені доводи перебування ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння в момент ДТП в ході досудового та судового слідства не були підтверджені доказами поза розумним сумнівом, оскільки покази допитаного в судовому засіданні свідка, який вказував, що бачив, як ОСОБА_4 вживав пиво, стверджувального та беззаперечного характеру щодо перебування його напідпитку не мали, інших доказів перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння суду не надано, тому суд виключає з обвинувачення порушення водієм ОСОБА_4 п.2.9а ПДР.

Разом з тим, надаючи оцінку письмовим доказам, суд визнає недопустимим доказом протокол медичного огляду для встановлення факту вживання наркотичної речовини та стану сп`яніння від 09.09.2018 року, оскільки освідування ОСОБА_4 та виявлення в нього можливого стану алкогольного сп`яніння відбувалося з порушенням п.9 розділу ІІ вищевказаної Інсткрукції.

Оцінуючи в сукупності досліджені в ході судового розгляду докази, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених та наведених у вироку, доведена у повному обсязі та суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , так як обвинувачений ОСОБА_4 порушив вимоги п.2.3 б та п.2.10 а «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 67 КК України, під час судового розгляду не встановлено

Суд не визнає обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, оскільки дана обставина не знайшла свого підтвердження в ході судового слідства належними та допустимими доказами.

Обставини, які згідно з положеннями ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії тяжких злочинів, беручи до уваги невідповідність, на думку суду вимогам п.4.14а ПДР дій потерпілого ОСОБА_7 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, часткове відшкодування шкоди, дані про особу обвинуваченого, який є інвалідом ІІ групи, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога.

Також при призначені показання суд враховує думку потерпілої, яке не наполягала на позбавлені волі обвинуваченого, досудову доповідь на обвинуваченого, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, представник органу пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства в тому числі і окремих осіб.

Враховуючи, що обставини які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого відсутні, беручи до уваги сукупність обставин вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, наявність з боку обвинуваченого засудження своїх дій, відношення обвинуваченого до скоєного, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно застосувати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України. Однак, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, досудову доповідь, позицію сторін кримінального провадження, інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та застосування до нього ст. 75 КК України, тобто звільнення від відбування основного покарання з випробуванням.

При вирішенні питання про доцільність позбавлення ОСОБА_4 права керувати транспортними засобами суд виходить з наступного.

Згідно з п.п. 20, 21 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й мотиви допущених особою порушень правил дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, і з огляду на ці обставини визначати доцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання, зокрема позбавлення права керувати транспортними засобами.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 допустив низку порушень положень Правил дорожнього руху України, які знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали у виді спричинення смерті потерпілого, суд вважає за необхідне призначити йому додаткове покарання в межах санкції, встановленої ч.2 ст.286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Потерпілою в рамках даного кримінального провадження було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, відповідно до якого просила суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 21300,00 грн., моральну шкоду у розмірі 75000,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн. В ході розгляду, у зв`язку з частковим відшкодуванням шкоди обвинуваченим, розмір матеріальної шкоди було зменшено потерпілою на 5500,00 грн. та становить 15800,00 грн.

За змістом положень ст.128 ч.1, 5 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 129 ч.1 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Щодо позиції захисника обвинуваченого про необхідність звернення потерпілої до страхової компанії з заявою про здійснення страхового відшкодування та передчасному зверненню з таким позовом до обвинуваченого, то суд зазначає, що матеріалами кримінального провадження не підтверджено та у судовому засіданні доказів не надано, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 , як власника наземного транспортного засобу була застрахована.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Таким чином, в матеріалах справи наявні документально підтвердженні матеріальні витрати цивільного позивача, повзанні з похованням потерпілого ОСОБА_7 , отже позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі.

Що стосується стягнення моральної шкоди, то суд вказує на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як встановлено в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена, та в судовому засіданні встановлено, характер, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.1167 ЦК під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Статтею 23 ЦК передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізувати, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Вирішуючи питання щодо розміру стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої морального відшкодування, суд враховує, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого, які призвели до смерті чоловіка потерпілої, останній заподіяно моральну шкоду, а наслідки для потерпілої є психотравмуючими та обумовили порушення психоемоційної та соціальної сфер існування. Суд врахував, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпіла перенесла душевні страждання, пережила емоційний стрес, у неї виникла необхідність адаптуватися до нових умов існування та життєдіяльності без її чоловіка, смерть чоловіка обумовила необхідність потерпілої залучення фізичних, душевних та матеріальних ресурсів на подолання наслідків смерті близької людини, у неї на утриманні залишилося двоє неповнолітніх дітей.

Враховуючи глибину і тривалість моральних страждань потерпілої, настання невідворотних наслідків у виді смерті людини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі у розмірі 75000,00 гривень, що відповідає вимогам розумності та справедливості за обставин даного кримінального провадження.

Також суд не вбачає перешкод для задоволення вимог цивільного позивача про стягнення на її користь витрат на професійну правничу допомогу, оскільки їх понесення підтверджено матеріалами справи.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.75 КК України з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки передбачені п.1,2 ч. 1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації..

Цивільний позов ОСОБА_16 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_16 суму матеріальної шкоди у розмірі 15800,00 грн. (п`ятнадцять тисяч вісімсот гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_16 суму моральної шкоди у розмірі 75000,00 грн. (сімдесят п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_16 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.10.2018 року на пакет №1 з фрагментами волосся, на пакет №2 зі змивами з автомобіля, на пакет №3 з речами трупа ОСОБА_7 (сорочка, брюки, шкарпетки, труси, кросівки), автомобіль ЗАЗ білого кольору 10307-42, легковий комбі, державний номерний знак НОМЕР_1 скасувати.

Речові докази, а саме: пакет №1 з фрагментами волосся, на пакет №2 зі змивами з автомобіля знищити.

Речові докази пакет №3 з речами трупа ОСОБА_7 (сорочка, брюки, шкарпетки, труси, кросівки) повернути ОСОБА_16 .

Речові докази - автомобіль ЗАЗ білого кольору 10307-42, легковий комбі, державний номерний знак НОМЕР_1 повернути законному володільцю.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у розмірі 4290,00 грн. (чотири тисячі двісті дев`яносто гривень гривні 00 копійок)

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через Івановський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити сторонам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1