Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/831/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2021 року. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Кіровограда від 16 листопада 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тополине, Високопільського району, Херсонської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не маючого утриманців, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого останній раз:
-14.12.2017 року вироком Миронівського районного суду Київської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільненого по відбуттю строку покарання 12.08.2019 року,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 16 листопада 2021 року по 14 січня 2022 року включно.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ленінського районного суду м.Кіровограда перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0002064 стосовно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Під час судового розгляду процесуальним прокурором заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 строком на 60 діб, мотивуючи тим, що на даний час не зменшилися ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу. Так, ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, який він вчинив маючи непогашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, що вказує на його схильність до вчинення злочинів проти власності, не одружений, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, не працює та постійного джерела доходу не має та перебуваючи на волі може продовжити злочинну діяльність, а отже існують ризики: переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім того, обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може сприяти затягуванню судового розгляду в кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 є жителем іншої області.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 16 листопада 2021 року, зокрема, ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 16 листопада 2021 року по 14 січня 2022 року включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_7 , який раніше був засуджений та обвинувачується у скоєнні умисного тяжкого злочину проти власності, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, та беручи до уваги відсутність в останнього законних джерел для існування, може ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування), а також враховуючи наявність непогашеної та не знятої у встановленому законом порядку судимості за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, що вказує на його схильність до вчинення злочинів, може вчинити інше кримінальне правопорушення (ризик вчинення іншого кримінального правопорушення). За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що застосований до нього запобіжний захід надто суворий, а ризики зазначені прокурором ні чим не підтверджені. Крім того, вказує, що в матеріалах справи відсутні будь які докази вчинення саме ним зазначеного злочину.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід , обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом 11 цього Кодексу.

Так, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції при проведенні підготовчого судового засідання дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .
Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, санкції якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Окрім цього, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_7 , який раніше був засуджений та обвинувачується у скоєнні умисного тяжкого злочину проти власності, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, та беручи до уваги відсутність в останнього законних джерел для існування, може ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування), а також враховуючи наявність непогашеної та не знятої у встановленому законом порядку судимості за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, що вказує на його схильність до вчинення злочинів, може вчинити інше кримінальне правопорушення (ризик вчинення іншого кримінального правопорушення).

З урахуванням наведеного підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зникли та не зменшилися, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені мотиви.

Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі з приводу того, що ризики зазначені прокурором ні чим не підтверджені, є необґрунтовані та безпідставні, оскільки ризики у даному кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції знайшли своє об`єктивне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Крім того, доводи апеляційної скарги обвинуваченого з приводу того, що в матеріалах справи відсутні будь які докази вчинення саме ним зазначеного злочину, є необґрунтованими та безпідставними. Так, як питання стосовно доведеності вини, доказами по справі, або ні є предметом розгляду справи по суті.

Також, на переконання колегії суддів інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою ним в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Колегія суддів при цьому, також вважає правильним, що суд першої інстанції, оскільки дане кримінальне провадження стосується злочину, вчиненого із застосуванням насильства не визначив заставу.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого судом першої інстанції рішення колегією суддів не встановлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому ухвалу суду першої інстанції стосовно останнього від 16 листопада 2021 року, залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Кіровограда від 16 листопада 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 16 листопада 2021 року по 14 січня 2022 року включно залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)