Дата документу 08.11.2021 Справа № 336/7456/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/7456/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1722/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2021 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нестерянка, Оріхівського району, Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 листопада 2021 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та ОСОБА_9 , у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2021 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 листопада 2021 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, який вчинив в той час, коли в провадженні суду перебувало декілька кримінальних проваджень відносно нього за вчинення злочинів проти власності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обвинувачений раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований та має постійне місце проживання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що судове засідання відбулось без третього обвинуваченого, а оскаржувану ухвалу суд першої інстанції проголосив у відсутність обвинувачених.

Зазначає, що прокурор не обґрунтував жодного ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України.

Звертає увагу на те, що всі розумні строку тримання його під вартою вже сплили.

Крім того, зауважує, що він має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікарів нарколога та психолога не перебуває.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу без доповнень.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, зазначив, що розумні строки тримання під вартою обвинуваченого сплили. Вказав, що вказане кримінальне провадження не розглядали тривалий час, оскільки прокурор не може забезпечити явку потерпілого.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, заяв та клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 не подавав.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення в тому числі умисних корисливих злочинів проти власності, раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання як з випробуванням з іспитовим строком, так і по відбуттю строку покарання, а маючи не зняту та не погашену судимість, знову обвинувачується у вчиненні умисного нетяжкого злочину в даному провадженні та у вчиненні інших умисних корисливих злочинів в інших кримінальних провадженнях, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що вказує на про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших злочинів.

Встановлений ризик є надзвичайно високим, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчить про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не порушує його права на судовий розгляд упродовж розумного строку, оскільки відповідно до п. 110 Рішення ЄСПЛ «Кудла проти Польщі», тривале тримання під вартою може бути виправдане у кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, яка незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на даний час не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленому ризику без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи з приводу того, що судове засідання 29 вересня 2021 року проводилось судом першої інстанції без участі обвинуваченого ОСОБА_9 також не можуться взятись до уваги з боку апеляційного суду, оскільки в такому судовому засіданні вирішувалось тільки питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 і по суті кримінальне провадження не розглядалось.

При цьому, як вбачається із журналу судового засідання та оскаржуваної ухвали, ані обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , ані їх захисники не заперечували щодо розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу без участі іншого обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника.

Доводи з приводу оголошення оскаржуваної ухвали у відсутність обвинувачених є не підтвердженими та взагалі не свідчать про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального законодавства.

Більш того, як вбачається із матеріалів кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_6 було отримано копію оскаржуваної ухвали (а.с. 39).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2021 року, якою продовжено застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 листопада 2021 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4