Справа № 135/1335/21
Провадження № 1-кп/147/33/22
УХВАЛА
іменем України

04 лютого 2022 року смт. Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду клопотання прокурора Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 14 грудня 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності
в с т а н о в и в :
До Тростянецького районного суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, в якому просить ухвалити рішення про закриття кримінального провадження № 0000111 від 14.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. В обгрунтування клопотання покликається на те, що у провадженні слідчого відділення відділення поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження № 0000111 від 14.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КК України, згідно матеріалів якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуваючи покарання в державній установі «Ладижинська виправна колонія (№39)» з 16.03.2007 був заражений інфекційним захворюванням гепатитом «С». В ході досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення джерела зараження ОСОБА_5 , особи, яка могла своїми діями або бездіяльністю здійснити зараження потерпілого. Під час проведення досудового розслідування допитано потерпілого з метою встановлення можливого часу зараження інфекційним захворюванням та встановлення особи, яка могла здійснити зараження потерпілого. У подальшому проведено допити засуджених, які відбували покарання разом з? ОСОБА_6 , працівників виправної колонії та медичної частини, що здійснює надання медичної допомоги засудженим на території виправної колонії. В ході проведення допитів, часу зараження, а також особи, яка могла заразити потерпілого не встановлено. Окрім цього, в ході досудового розслідування витребувано медичні документи під час відбування покарання засудженим ОСОБА_6 в державній установі «Ладижинська виправна колонія (№39)» та разом з матеріалами кримінального провадження скеровано для проведення комісійної судово-медичної експертизи до Вінницького обласного бюро судово-медичних експертиз. Відповідно до висновку експертів №23-к від 27.02.2014 неможливо встановити давність інфікування вірусом гепатиту «С». Також, для проведення повного і об`єктивного досудового розслідування, додатково зібрано матеріали та надіслано лист для проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи та направлено до Вінницького обласного бюро судово-медичних експертиз. Відповідно до листа в.о. начальника обласного бюро судово-медичної експертизи встановлено, що встановлення періоду зараження вірусним гепатитом «С» конкретної особи можливе за надання оригіналів медичної документації на її ім`я з результатами визначення відповідних показників в період від народження по теперішній час. На виконання даного листа в ході досудового розслідування неодноразово надіслано запити до медичних установ Донецької області, де проходив лікування ОСОБА_7 , однак жодних відповідей на запити не надійшло. Враховуючи зібрані докази, особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, не встановлено, а строк притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення, який становить 5 років, закінчився, тому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000111 від 14.12.2012 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 130 КК України, підлягає закриттю на підставі п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав, покликаючись на доводи викладені в ньому, просить закрити кримінальне провадження № 0000111 від 14.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Потерпілий ОСОБА_4 клопотання прокурора вважає необгрунтованим та безпідставним, просить відмовити у його задоволенні та зазначив, що під час досудового розслідування не було виконано ухвал слідчих суддів Ладижинського міського суду за 2019 рік та 2020 рік, не взято до уваги його медичні документи, які він надавав слідчому.
Заслухавши сторони кримінального провадження щодо заявленого клопотання, дослідивши доводи клопотання, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Згідно з п.1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини першої цієї статті. При цьому законодавець зазначив, що закриття кримінального провадження із вказаної підстави здійснюється судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 284 КК України).
Пунктом 3-1 частини 1 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом в разі, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КК України є нетяжким злочином.
Пунктом 3 частини 1 статті 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 5 років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
З моменту вчинення кримінального правопорушення минуло більше 5 років. В той же час, досудовим розслідуванням особу, яка вчинила вказане правопорушення, не встановлено.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування вчинені наступні дії: допитано потерпілого ОСОБА_4 , допитано свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , проведено комісійну судово-медичну експертизу, на виконання доручення долучено посадові інструкції лікаря-психіатра, лікаря-терапевта, начальника медичної частини, лікаря-стоматолога, лікаря-рентгенолога, фельдшера, рентген-лаборанта, провізора (фармацевта), фельдшера наркологічного кабінету, лікаря-нарколога наркологічного кабінету, лаборанта (фельдшера-лаборанта) клініко-діагностичної лабораторії, допитано свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Крім того в матеріалах справи міститься доручення слідчого від 08.08.2018, 09.01.2019 , без дати на а.с.183, від 20.09.2021 про проведення слідчих (розшукових дій), однак відповіді на вказані доручення відсутні та інші слідчі дії у кримінальному провадженні не вчинялись з 2017 року.
В матеріалах кримінального провадження наявні листи - запити від 15.11.2019, 25.11.2019, 17.12.2019, 26.12.2019, 28.01.2020, 15.03.2020, 04.05.2020, 22.06.2020, 21.05.2021, 11.10.2021 в Центр первинної медико-санітарної допомоги №1, №2, Головну лікарню КМЛ №1, КНП «Міська лікарня №1», КНП «Міська лікарня №2», КНП «Міська лікарня №3» м. Краматорська про надання інформації про те, чи здавав ОСОБА_4 аналізи на виявлення інфекційного захворювання гепатиту «С», а також чи знаходився на обліку у лікаря нарколога, при цьому зазначити період часу на надання слідчому амбулаторної медичної карти ОСОБА_4 . При цьому відсутні будь-які відомості про направлення цих листів запитів та відповідні відомості про їх отримання/не отримання адресатами.
Враховуючи наведене, суд констатує, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження фактично не здійснювалося. Належні та ефективні заходи спрямовані на розкриття вказаного злочину не були здійснені. Досудове розслідування та процесуальне керівництво з боку прокурора були неналежними.
Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно з ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.
Статтею 25 КПК України встановлено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
З огляду на досудове розслідування кримінального провадження № 0000111 від 14.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КК України, суд вважає, що його розслідування не може відповідати вимозі ефективності.
Суд зазначає, що з 2017 року до часу звернення прокурора із зазначеним клопотанням до суду, досудове розслідування у кримінальному провадженні взагалі не здійснювалося.
Крім того, прокурор, який звертається із вказаним клопотанням і призначений у кримінальному провадженні жодних процесуальних рішень, вказівок на розкриття вказаного злочину не приймав.
Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі "Євген Петренко проти України" (заява N 55749/08 від 29.01.2015 року) п. 65 "…для того, щоб розслідування могло вважатися "ефективним", воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості". Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини "Юрій Іларіонович Щокін проти України" від 03.10.2013 року, заява N 4299/03 "…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах "Начова та інші проти Болгарії" (Natchova et autres c. Bulgarie), пункт 113, та "Рамсахай та інші проти Нідерландів" (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), пункт 324).
Тобто, з викладеного вбачається, що у кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України. А прокурор, не дивлячись на вказані обставини, направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Однак, як вбачається з досліджених матеріалів за клопотанням прокурора про закриття кримінального провадження, належного та повного проведення слідчих дій у справі проведено не було.
Суд вважає, що використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства" як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження № 0000111 від 14.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КК України шляхом закриття судом на підставі п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, суперечить вимогам ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усталеній практиці Європейського суду з прав людини, завданням та загальним засадам, встановленим чиним КПК України.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст. ст. 284, 314, 372 КПК України, суд
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання прокурора Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 14 грудня 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, відмовити.
Кримінальне провадження, внесенео до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 14 грудня 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КК України, повернути прокурору Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено о 09.30 год. 07 лютого 2022 року.

Суддя ОСОБА_1