Провадження №: 1-кс/755/4606/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" жовтня 2021 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002613 від 10.09.2021 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002613 від 10.09.2021 року.

Клопотання мотивовано тим, що 09.09.2021 року він керував автомобілем «Kia Opirus», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Празька, 18в, та здійснив виїзд за межі проїзної частини, де відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка отримала тілесні ушкодження. 09.09.2021 року був проведений огляд місця події з оглядом автомобіля «Kia Opirus», під час якого було виявлено зовнішні механічні пошкодження транспортного засобу. По завершенню огляду місця ДТП, вище вказаний автомобіль був направлений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, за адресою: м. Київ, вул. Г. Хоткевича, 20б. 29 вересня 2021 року слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/15131/21 (1-кс/755/4060/21) винесено ухвалу про арешт майна на автомобіль «Kia Opirus», д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження та користування. ОСОБА_3 вважає, що вказаний арешт на майно повинен бути скасований, оскільки на даний час всі необхідні судові експертизи, призначені слідчим, були проведені, автомобіль «Kia Opirus» оглянутий та вивчений експертами, всі дослідження були зроблені, у зв`язку з чим необхідність в його арешті та утриманні на майданчику тимчасового утримання транспортного засобу відпала.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував. Крім того, надав копію висновку експерта.

Дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У провадженні слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002613 від 10.09.2021 року.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 29.09.2021 року в рамках кримінального провадження № 0002613 від 10.09.2021 року накладено арешт на автомобіль «Kia Opirus», д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження та користування.

Арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідування кримінального правопорушення.

Для ефективного розслідування кримінального правопорушення орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

З огляду на вказане, майно, яке відповідає визначеним у п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України критеріям та має ознаки речових доказів, повинно вилучатись та арештовуватись незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт у порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Разом з тим, за змістом ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства, держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного, неупередженого розслідування і судового розгляду.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що: 1) в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба;

2) арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

За приписами ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

Зазначені положення кримінального процесуального закону також узгоджуються і з практикою Європейського суду з прав людини, у відповідності до якої володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі «Іатрідіс проти Греції» 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі «Антріш проти Франції» 22.09.1994 р. та у справі «Кушоглу проти Болгарії» 10.05.2007 р.). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» 23.09.1982р.).

Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» 21.02.1986 р.).

Слідчий суддя в даному випадку враховує вимоги ч. 3 ст. 132, ч. 1 ст. 174 КПК України та виходить з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні - вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Аналізуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини та підстави, з наявністю яких закон пов`язує можливість вирішити питання про скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002613 від 10.09.2021 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174, 309, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002613 від 10.09.2021 року задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 29.09.2021 року, в частині заборони відчуження та користування транспортним засобом «Kia Opirus», д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1