УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.12.2021 Справа №607/23327/21 Провадження №1-кс/607/7518/2021 м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого слідчого слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000026 від 02.12.2020 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2021 старший слідчий слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000026 від 02.12.2020 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, яке належать підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартиру, за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 69 кв.м., яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 та квартиру, за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 36,4 кв.м., яка на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення кримінального провадження.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що слідчим відділом УСБУ Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000026 від 02.12.2020 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у 2016 році у ОСОБА_5 , як радикально налаштованої проти дій органів державної влади України особи, виник злочинний умисел вступити до складу терористичної організації «Луганська народна республіка» (далі - «ЛНР») і взяти участь у її діяльності.

При цьому ОСОБА_5 було відомо, що «ЛНР» є стійкою організацією, яка безперервно функціонує з квітня 2014 року, з чіткою ієрархією та структурою, що складається з політичного і силового блоків, з розподілом ролей та функцій між її учасниками, встановленими правилами поведінки, обов`язковими для усіх учасників під час підготовки і вчинення терористичних актів, а також, що вона здійснює терористичну діяльність на території України з відому та за вказівкою її керівників, тобто, що вказана організація у відповідності до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року № 638-IV є терористичною.

Так, на учасників політичного блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки: створення так званих органів державної влади «ЛНР» та організація їх діяльності; організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу; надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ЛНР» для забезпечення їх протиправної діяльності; вчинення інших дій, спрямованих на повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

На учасників силового блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки: організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції та Операції об`єднаних сил; вчинення терористичних актів та диверсій на території України; з метою опору представникам державної влади та унеможливлення припинення злочинної діяльності правоохоронними органами та Збройними силами України, організація у групи осіб, які є прихильниками злочинної діяльності учасників «ЛНР», озброєння зазначених осіб та керівництво їхніми діями; вербування нових учасників до складу силового блоку «ЛНР» та керівництво їхніми діями; створення не передбачених законом збройних формувань та участь у їх діяльності; захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Луганської області; організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичних організацій; незаконне переслідування фізичних та юридичних осіб, які перебувають як на тимчасово окупованій території, так і за її межами, за невиконання ними вимог учасників терористичної організації «ЛНР», в тому числі і незаконне позбавлення волі таких осіб, заволодіння їх майном на користь терористичної організації «ЛНР», тощо.

Також, ОСОБА_5 як мешканець тимчасово окупованого міста Алчевськ Луганської області був обізнаний, що учасники силового блоку «ЛНР» на території вказаної області, маючи у своєму розпорядженні вогнепальну зброю, важке військове озброєння та техніку, вчиняють акти тероризму, а саме: застосовують зброю, вчиняють вибухи, вбивства, захоплюють адміністративні будівлі, заручників, перешкоджають виконанню свого обов`язку співробітникам правоохоронних органів та Збройних Сил України, знищують військову техніку, чинять інші дії, які створюють небезпеку для життя і здоров`я людей, заподіюють значну майнову шкоду, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та для впливу на прийняття рішень, вчинення дій органами державної влади і місцевого самоврядування, привернення уваги громадськості до політичних та інших поглядів терористів, що полягають в несприйнятті державної влади України.

Крім того, ОСОБА_5 як колишній співробітник УМВС України в Луганській області також усвідомлював, що з квітня 2014 року в м. Луганську групами осіб, які здійснювали захоплення адміністративних будівель органів державної влади України та правоохоронних органів на території Луганської області, з метою сприяння насильницькій зміні меж території України, на виконання завдань силового блоку терористичної організації «ЛНР», після незаконного заволодіння зброєю та бойовими припасами із зазначених будівель, утворено ряд підрозділів, що увійшли до силового блоку терористичної організації «ЛНР», зокрема, й так зване «Міністерство державної безпеки».

Так, 25.11.2014 самопроголошеним «Головою ЛНР» виданий так званий указ № 51/1/01/11/14, згідно з яким створена структура виконавчих органів влади «ЛНР», до складу яких, відповідно до «Закону ЛНР «Про систему виконавчих органів державної влади Луганської народної республіки», крім «Голови ЛНР» увійшло у тому числі «Міністерство державної безпеки ЛНР».

Згідно з так званим положенням «Про Міністерство державної безпеки ЛНР» від 09.10.2014 № 16/01/10/14, «МДБ ЛНР» - це центральний воєнізований орган державного управління, який проводить в межах своєї компетенції державну політику в сфері забезпечення національної безпеки Луганської народної республіки, який здійснює регулювання і управління у сфері забезпечення безпеки особистості, суспільства і держави в межах своїх повноважень, який координує діяльність у цій сфері інших центральних органів державного управління, а також безпосередньо реалізує основні напрями діяльності та завдання органів державної безпеки Луганської народної республіки.

Відповідно до ст. 9 так званого «Тимчасового порядку роботи органів державної безпеки ЛНР», органи державної безпеки (до складу яких входять Міністерство державної безпеки, його територіальні органи, органи у військах, прикордонні органи, тощо) єдина централізована система органів державної безпеки, які здійснюють рішення в межах своїх повноважень, завдань із забезпечення безпеки Луганської народної республіки. Діяльність органів державної безпеки здійснюється за наступними напрямками: контррозвідувальна діяльність; боротьба з тероризмом; боротьба зі злочинністю; розвідувальна діяльність; прикордонна діяльність; забезпечення інформаційної безпеки; забезпечення безпеки Голови Луганської народної республіки.

Таким чином, ОСОБА_5 був достовірно обізнаний, що «ЛНР» є терористичною організацією, містить у складі свого силового блоку терористичну групу «Міністерство державної безпеки», підрозділи якої брали участь в бойових діях проти Збройних Сил України та незаконно переслідують фізичних та юридичних осіб за невиконання ними вимог учасників терористичної організації.

В свою чергу, у складі «Міністерства державної безпеки» представниками терористичної організації «Луганська народна республіка», для виконання завдань її силового блоку на всій тимчасово окупованій території Луганської області, створені територіальні підрозділи, в тому числі в м. Алчевськ Луганської області терористична група «Алчевський міжрайонний відділ Міністерства державної безпеки Луганської народної республіки».

Весною 2016 року ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, маючи досвід служби в органах внутрішніх справ України на посаді старшого оперуповноваженого сектора карного розшуку Алчевського міського відділу УМВС України в Луганській області, усвідомлюючи незаконність своїх дій, з ідеологічних та корисливих мотивів, добровільно і умисно вступив до складу терористичної організації «ЛНР» як співробітник так званого оперативного підрозділу «Алчевського міжрайонного відділу Міністерства державної безпеки Луганської народної республіки» (далі «Алчевського МРВ МДБ ЛНР»).

При цьому ОСОБА_5 усвідомлював, що основною метою діяльності терористичної організації «ЛНР» є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України, шляхом ведення бойових дій проти Збройних Сил України та правоохоронних органів, які діють в рамках проведення Операції об`єднаннях сил, і створення незаконного державного утворення «ЛНР» в порушення порядку, встановленого ст. ст. 2, 73 Конституції України. Після вступу ОСОБА_5 до складу терористичної організації «ЛНР» він був забезпечений форменим одягом з відповідними знаками розрізнення та символікою, вогнепальною зброєю, боєприпасами і щомісячною грошовою винагородою у російських рублях.

Протягом 2016-2018 років, ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території м. Алчевська та Луганської області, користуючись незаконно захопленими у 2014 році будівлями та приміщеннями, які використовують у своїй терористичній діяльності, в тому числі й так звані оперативні співробітники терористичної групи «Алчевського МРВ МДБ ЛНР», умисно, незаконно переслідував фізичних та юридичних осіб за невиконання ними вимог учасників терористичної організації, здійснював вилучення майна, виклики та затримання громадян, їх доставку, отримував пояснення, проводив розшукові заходи, допити, з метою протидії українським органам державної і виконавчої влади, правоохоронним органам і Збройним Силам України, чим забезпечував функціонування терористичної організації «ЛНР», як псевдодержавної структури.

Зокрема, в червні 2016 року ОСОБА_5 , усвідомлюючи свою злочинну діяльність, для незаконного перешкоджання професійній діяльності журналістів щодо висвітлення обставин окупації терористичною організацією «ЛНР» частини території Луганської області, у м. Алчевську здійснив незаконне затримання та доставлення в приміщення «Алчевського МРВ МДБ ЛНР» журналіста, під зміненими анкетними даними, громадянина ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_5 брав участь у незаконному допиті ОСОБА_7 , а також незаконно вилучив та знищив зібрані ним журналістські матеріали.

Окрім цього, 29.09.2018 ОСОБА_5 , забезпечуючи функціонування терористичної організації «ЛНР», незаконно утримував у приміщенні «Алчевського МРВ МДБ ЛНР», м. Алчевськ, вул. Леніна, громадянина України ОСОБА_8 . При цьому, з метою примушування останнього надавати показання, які не відповідають дійсності, а саме, що він співпрацює зі Збройними силами України, ОСОБА_5 заподіював йому фізичний біль, фізичне та моральне страждання, шляхом нанесення побоїв, насильницьких дій і психологічного тиску.

В подальшому, у період з 06 жовтня по 08 листопада 2018 року ОСОБА_5 , для злагодженості, координації дій учасників «ЛНР», умисно, спільно з іншим невстановленим представником терористичної групи «Алчевського МДБ ЛНР» здійснював протиправні допити завідомо незаконно затриманого ОСОБА_8 із застосуванням відеофіксації.

Окрім того, 19.11.2018 ОСОБА_5 , як службова особа «Алчевського МДБ ЛНР» брав участь у проведенні «так званої» слідчої дії стосовно ОСОБА_8 , в ході якої останній мав вказати місця та об`єкти, які він нібито фотографував та в подальшому передавав Українській владі, які раніше йому вказав ОСОБА_5 , та інші невстановлені службові особи « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Також, на початку осені 2018 року ОСОБА_5 змушував громадянина ОСОБА_9 до конфіденційного співробітництва і діяти в інтересах терористичної групи «Алчевський міжрайонний відділ Міністерства державної безпеки Луганської народної республіки», шляхом надання останнім інформації щодо соціальних процесів та діяльності Збройних сил України на підконтрольній території України.

У такий спосіб, ОСОБА_5 з травня 2016 року по листопад 2018 року, перебуваючи на тимчасово окупованій терористичною організацією «ЛНР» території Луганської області, діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, брав і продовжує брати участь у злочинній діяльності терористичної організації «ЛНР», забезпечуючи реалізацію цілей та завдань її силового блоку у складі терористичної групи «Алчевського міжрайонного відділу Міністерства державної безпеки Луганської народної республіки».

У клопотанні слідчий зазначив, що 05.11.2021 у кримінальному провадженні №0000026 від 02.12.2020, складено повідомлення про підозру та, в порядку ст.ст. 111, 112, 278 КПК України, громадянину України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 від 16.11.2021 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 22.11.2021 надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 13.12.2021 надано дозвіл на здійснення у кримінальному провадженні №0000026 від 02.12.2020 спеціального досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ініціатор клопотання зазначив, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69 кв. м, яка перейшла йому у власність відповідно до договору купівлі-продажу №1135, виданого 12.07.2013, засвідченого приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_10 . Також, встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 36,4 кв. м., яка перейшла у спільну сумісну власність відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 07.09.2006 Головного управління економіки і ринкових відносин Алчевської міської ради.

У клопотанні слідчий, посилаючись на положення ст.ст.170,173 КПК України, а також санкцію ч.1 ст.258-3 КК України, злочину в якому підозрюється ОСОБА_5 , яка передбачає відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, зазначає про наявність підстав для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , з метою забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна, а також враховуючи, що незабезпечення схоронності вказаного майна підозрюваного ОСОБА_5 може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У клопотанні слідчого зазначено про наявність передбачених ч.2 ст.172 КПК України підстав для розгляду клопотання про арешт майна, без повідомлення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_11 , що є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

За таких обставин слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення власника майна ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_11 , оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

В судовому засіданні слідчий та прокурор вимоги поданого клопотання уточнили, зазначили, що відповідно до долучених до клопотання правовстановлюючих документів квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 36,4 кв.м., належить тільки підозрюваному ОСОБА_5 . Також зазначили про необхідність накладення арешту на зазначені у клопотанні об`єкти нерухомості шляхом заборони відчуження вказаного майно.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора на підтримання заявленого клопотання, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Положеннями ч.5 ст. 170 КПК України визначено, що у такому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 02.12.2020, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

05.11.2021 у кримінальному провадженні № 0000026 від 02.12.2020, складено повідомлення про підозру та, в порядку ст.ст. 111, 112, 278 КПК України, громадянину України ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України. Санкція ч.1 ст.258-3 КК України передбачає застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Як вбачається із матеріалів клопотання, зокрема долученої до нього Інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №288230065 та №288230492 від 03.12.2021 у приватній власності підозрюваного ОСОБА_5 перебувають: квартира АДРЕСА_4 та квартира АДРЕСА_3 .

З урахуванням викладеного, існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що належне підозрюваному ОСОБА_5 на праві приватної власності майно, може бути конфісковано, що передбачено санкцією ч.1 ст. 258-3 КК України, як додаткове покарання (конфіскація майна).

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України підтверджується долученими матеріалами у їх сукупності. При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

З урахуванням обставин справи є розумним та співрозмірним обмеження права власності підозрюваного ОСОБА_5 завданням кримінального провадження, запобіганню можливості відчуження майна.

На переконання слідчого судді, з огляду на санкцію кримінального закону, незастосування арешту майна може привести до передачі майна.

Також, при прийнятті рішення, слідчий суддя приймає до уваги, що арешт майна у даному випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону відчужувати майно (тобто не забороняє користування, не припиняє права власності на нього, а лише є тимчасовим обмеженням права власності).

Поряд з цим, слідчим суддею враховано, що відповідно до ч.12 ст.170 КПК України не допускається заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, отже такий вид обмеження не перешкоджатиме праву у користуванні вказаною квартирою та домоволодінням особам, які на законних підставах у них проживають.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_4 та квартиру АДРЕСА_3 , які належать підозрюваному ОСОБА_5 , шляхом заборони їх відчуження, у зв`язку з чим уточнене клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Крім того, слідчий суддя, вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Уточнене клопотання старшого слідчого слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000026 від 02.12.2020 - задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 0000026 від 02.12.2020 арешт на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 69 кв.м. та квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 36,4 кв.м., які на праві приватної власності належать підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження вказаного майна.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1