Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/1719/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000072 від 01.04.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сичавка Комінтернівського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, судимого Овруцьким районним судом Житомирської області 12.05.2021 за ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік 4 місяці обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 має неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з рішенням Овруцького районного суду Житомирської області (виконавчий лист від 28.08.2012 у справі № 671-10985/12 р), зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дитини - в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.06.2012 і до 30.07.2024, тобто до досягнення дитиною повноліття.

Але ОСОБА_4 всупереч вимогам ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, злісно ухилявся від встановлених рішенням суду платежів на утримання дитини, оскільки, будучи працездатним, не працевлаштованим, за сприянням в офіційному працевлаштуванні в органи державної влади не звертався, іншої матеріальної допомоги ОСОБА_4 на утримання своєї дитини не надавав, в результаті чого утворилась заборгованість по виплаті встановлених виконавчим листом коштів на утримання дитини (аліментів), що сукупно перевищує суму виплат за три місяці аліментних платежів за період часу з 01.04.2017 до 28.02.2021 року на загальну суму 85605,64 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив, що обставини обвинувачення викладені вірно, показав, що має дитину 15 років. Знає, що повинен сплачувати аліменти. Раніше, коли офіційно працював на заводі, аліменти вираховувалися з його заробітної плати. Потім звільнився і перестав платити. Коли востаннє були якісь платежі він не пам`ятає, це було давно. До Центру зайнятості не звертався. З виконавчої служби приходив лист щодо заборогованості. Іншої допомоги дитині не надавав. У вчиненому кається.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що раніше вона проживала з обвинуваченим, мають спільну доньку, яка проживає з нею. Обвинувачений дитиною зовсім не цікавиться, грошей на її утримання та лікування не дає, ніяких необхідних дитині речей чи одягу не купує. Раніше він офіційно працював, аліменти їй перераховувалися. Протягом останніх семи років нічого не сплачувалося. Щодо покарання покладається на розсуд суду.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 164 КК України.

Обираючи ОСОБА_4 міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься відповідно до ст. 12 КК України до категорії кримінальних проступків, також дані про його особу.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, засуджений вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 12.05.2021 за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Судом, відповідно до ст. 66 КК України, береться до уваги обставина, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 - щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи дані про особу обвинуваченого, його посередню характеристику, думку потерпілої, а також те, що дане кримінальне правопорушення вчинено до ухвалення попереднього вироку, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України у виді обмеження волі, відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України частково приєднати покарання, призначене вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 12.05.2021, та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення ще можливе без ізоляції від суспільства.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, а тому призначене ОСОБА_4 покарання буде відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.

ОСОБА_4 запобіжні заходи не обиралися, в судовому засіданні прокурором не було заявлено такого клопотання, а тому підстави для застосування запобіжних заходів до набрання вироком законної сили відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Речових доказів у даному провадженні немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання з покаранням, призначеним вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 12.05.2021, визначивши остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 відраховувати з дня ухвалення вироку.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили до ОСОБА_4 не застосовувати.

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1