Справа № 286/1302/18
У Х В А Л А

01.12.2021 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3

з секретарем ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Овручі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України , -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор подав до суду письмове клопотання про застосування обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб з носінням електронного засобу контролю та покладанням обов`язків, передбачених ст.. 194 КПК України, мотивуючи наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала.

Обвинувачена та її захисник заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, вважають недоведеним наявність ризиків зазначених у клопотання.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, передбачених ст. 42 КПК України, а також, запобігання вчинення дій, зазначених у ч.1 ст. 177 КПК України. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри в скоєнні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, що обвинувачена може не виконати покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.149 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, і за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 8 до 15 років. На даний час ніде не працює. У даному провадженні є потерпілі, якими заявлено цивільні позови про відшкодування моральної шкоди на значну суму.

Враховуючи дані обставини, а також початкову стадію судового розгляду, суд вважає наявними ризики, визначені п.п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

Наявність обгрунтованої підозри, оскільки провадження з обвинувальним актом вже передано до суду, в поєднанні із встановленням хоча б одного ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, дають суду підстави для обрання щодо обвинуваченої запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного або обвинуваченого.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладання яких була доведена прокурором, зокрема:прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю.

Що стосується визначеного прокурором обов`язку обвинуваченої не залишати місце свого постійного проживання без дозволу суду, суд приходить до висновку про відмову в задоволення вказаної вимоги, оскільки домашній арешт як запобіжний захід полягає саме в обмеженні свободи пересування обвинуваченого шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло цілодобово або у певний період доби, у зв`язку з чим відсутня необхідність покладання на обвинувачену вказаного обов`язку.

Керуючись ст. ст. 176-179, 181, 193, 196 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Обрати відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб, тобто до 30 січня 2022 року включно, який полягає в забороні ОСОБА_6 залишати житло, а саме місце свого постійного проживання що по АДРЕСА_1 з 22 год. до 6 година наступного дня.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинувачену ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1)прибувати за кожною вимогою до Овруцького районного суду Житомирської області на визначений час;

Копію ухвали негайно передати для виконання працівникам Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_6 , а саме до відділення поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.

Копію ухвали вручити обвинуваченій.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом 5 днів з дня її оголошення.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_1