ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4079/21
провадження № 1-кп/753/1103/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0001441, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, з

вищою освітою, не одружений, офіційно не працює,

під наглядом лікарів нарколога та психіатра не перебуває,

проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження:
прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

законний представник потерпілого ОСОБА_8 ,

потерпілий ОСОБА_9 ,

захисник ОСОБА_10 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

встановив:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 01 жовтня 2020 року приблизно о 15 год. 35 хв., знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Архітектора Вербицького, 28А, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до невеликої бетонованої споруди (парапету), на якому сиділи чотири малолітні особи, зокрема потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Будучи незадоволеним поведінкою дітей, ОСОБА_5 , керуючись раптово виниклим кримінально протиправним умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, розуміючи, що за його діями спостерігають малолітні особи, взяв у праву руку металевий предмет, схожий на фрагмент арматури, що знаходився поруч з парапетом, та наніс потерпілому один цілеспрямований удар по грудній клітці справа і один цілеспрямований удар по лівому ліктьовому суглобу, чим спричинив ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження, у вигляді синців на передній поверхні грудної клітки справа по середньо ключичній лінії 4-го ребра, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Проти висунутого обвинувачення ОСОБА_5 заперечив, свою вину не визнав, втім вона була доведена стороною обвинувачення, а зібрані докази досліджені під час судового розгляду, в ході якого сторонам кримінального провадження була надана можливість відстоювати свої позиції, та за наслідками проведення якого, суд оцінивши зібрані докази у сукупності, дійшов таких висновків.

ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Законодавець не вимагає від суду викладати докази у певній послідовності, тому вони будуть проаналізовані майже у тому порядку, як були досліджені під час судового розгляду.

2.1 Стороною обвинувачення були надані суду на підтвердження обставин висунутого обвинувачення наступні письмові докази:
1. витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0001441 від 02 жовтня 2020 року, що було розпочато на підставі звернення ОСОБА_8 від 01 жовтня 2020 року про нанесення цього дня тілесних ушкоджень ОСОБА_5 її малолітньому сину ОСОБА_9 ;

2. протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01 жовтня 2020 року на підставі усної заяви ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення стосовно її малолітнього сина;

3. постанова про призначення групи дізнавачів у цьому кримінальному провадженні від 02 жовтня 2020 року;

4. постанови про призначення групи прокурорів від 02 жовтня 2020 року, 24 березня 2021 року, та про їх зміну від 20 вересня 2021 року;

5. підтвердження сертифікації приладу «Драгер» ARHJ-0258 станом на 01 жовтня 2020 року, за допомогою якого ОСОБА_5 проходив обстеження;

6. роздрукований результат тестування на алкоголь ОСОБА_5 01 жовтня 2020 року приладом «Драгер» ARHJ-0258, що становить 2,13‰;

7. протокол огляду місця події від 01 жовтня 2020 року із долученою до нього фототаблицею;

8. протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 лютого 2021 року, з якого вбачається, що малолітній потерпілий ОСОБА_9 , за участю законного представника та психолога, за загальними рисами обличчя впізнав чоловіка, який наніс йому тілесні ушкодження по грудній клітці справа та лівому ліктьовому суглобу, яким є ОСОБА_5 ;

9. протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 лютого 2021 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_11 за загальними рисами обличчя впізнала чоловіка, який наніс тілесні ушкодження малолітньому хлопцю та який розбив мобільний телефон, яким є ОСОБА_5 ;

10. протокол проведення слідчого експерименту від 11 лютого 2021 року за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , його законного представника ОСОБА_8 , психолога, із додатком у вигляді відеозапису на оптичному диску;

11. протокол проведення слідчого експерименту від 13 лютого 2021 року за участю свідка ОСОБА_11 із додатком у вигляді відеозапису на оптичному диску;

12. висновок експертного дослідження від 02 жовтня 2020 року № 041-1466-2020 щодо тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_9 . За змістом якого вбачається, що при проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: синці на передній поверхні грудної клітки справа по передньо ключичній лінії на рівні 4-го ребра, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу. Характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися від щонайменш двократної травмуючої дії тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати терміну, вказаному у направленні, тобто 01 жовтню 2020 року, не були небезпечними для життя та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я);

13. постанова про залучення законного представника потерпілого до кримінального провадження від 02 жовтня 2020 року, а саме ОСОБА_8 , до цієї постанови долучені копії паспорта останньої та свідоцтва про народження ОСОБА_9 ;

14. постанова про визнання речовими доказами у цьому провадженні від 12 грудня 2020 року, а саме: металевий предмет, схожий на фрагмент арматури, та мобільний телефон «Samsung A30», що передані до камери схову Дарницького УП ГУНП у м. Києві та квитанція № 006421 про отримання їх на зберігання;

15. копія паспорта, характеристика ОСОБА_5 за місцем проживання, видана дільничним офіцером поліції; довідки про те, що ОСОБА_5 під наглядом лікаря-психіатра та наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває; вимога управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП у м. Києві від 05 листопада 2020 року, з якої вбачається, що ОСОБА_5 станом на час ухвалення цього вироку вважається особою, який не був підданий адміністративному стягненню (ст. 39 КУпАП), та на підставі п. 5 ч. 1 ст. 89 КК України таким, що не має судимості тощо.

Стороною обвинувачення, а саме законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_8 було також подано цивільний позов щодо завданої моральної шкоди, яку позивач оцінює у 20 000 грн.

Вказані докази були оголошені прокурором під час судового розгляду та досліджені судом.

Під час їх дослідження ні обвинувачений, ні його захисник не висловили будь-яких зауважень щодо неналежності або недопустимості цих доказів.

По завершенні дослідження доказів прокурором було заявлено клопотання про призначення судово-медичної експертизи з підстав того, що обвинувачений не визнає свою вину. У задоволенні вказаного клопотання прокурора було відмовлено, з мотивів, наведених у судовому рішенні.1

2.2 Мотиви суду
Суд приймає вказані докази на підтвердження встановлених судом обставин, оскільки письмові докази, а саме: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення, витяг з ЄРДР, постанови про визначення групи дізнавачів, а так само постанови про призначення групи прокурорів та їх зміну на певному етапі свідчить про дотримання вимог процесуального закону як щодо підстав розпочати досудове розслідування, так і дотримання вимог законності щодо його проведення.

З аналогічних підстав суд приймає як належні й допустимі докази на підтвердження проведення відповідних слідчих дій, зокрема протоколи огляду місця події, протоколи пред`явлення особи для впізнання, протоколи проведення слідчих експериментів, підтвердження сертифікації приладу «Драгер» та висновок експертного дослідження щодо виявлених тілесних ушкоджень у малолітнього потерпілого, що у сукупності відтворюють обставини за яких було вчинено кримінальне правопорушення та водночас їх підтверджують.

Є належними й допустимими доказами постанова про визнання певних предметів речовими доказами, про залучення законного представника малолітнього потерпілого, матеріали щодо особи обвинуваченого.

Щодо матеріалів на безпосереднє підтвердження нанесення тілесних ушкоджень, а саме відеозаписи проведення слідчих експериментів та показання свідків, потерпілого тощо, то суд проаналізує їх окремо.

2.3 Щодо дослідження судом відеозаписів проведення слідчих експериментів, то за наслідками дослідження відеозаписів проведення слідчих експериментів було встановлено, що показання свідка ОСОБА_11 , дані під час цієї слідчої дії, аналогічні надані нею під час судового засідання, зокрема щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 малолітньому потерпілому, безпосереднім свідком яких вона була.

Сторона захисту коментарі до цього доказу не давала.

Сторона обвинувачення відповіла на зауваження обвинуваченого щодо проведення слідчих експериментів без його участі, оскільки про підозру йому було повідомлено 23 лютого, а слідчі експерименти проводились раніше, коли він не мав статусу підозрюваної особи у провадженні.

За змістом частин 3, 4 ст. 240 КПК України не вбачається, що участь підозрюваного у проведенні слідчого експерименту є обов`язковою, оскільки законодавцем використано саме словосполучення «можуть бути» залучені: підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Водночас ч. 4 цієї ж статті передбачено, що проведення слідчого експерименту допускається за умови, що при цьому не створюється небезпека для життя і здоров`я осіб, які беруть у ньому участь, чи оточуючих, не принижуються їхні честь і гідність, не завдається шкода.

З огляду на викладене, те, що слідчий експеримент був проведений до визнання ОСОБА_5 підозрюваним, за участі малолітнього потерпілого, про проведення повторного слідчого експерименту сторона захисту орган досудового розслідування не просила, суд приймає вказаний доказ як належний й допустимий.

2.4 Допит свідків зі сторони обвинувачення та потерпілого
За клопотанням прокурора допит малолітніх свідків та малолітнього потерпілого проводився в режимі відеоконференції з іншого приміщення Дарницького районного суду м. Києва за участі також їх законних представників та психолога, особи яких були встановлені перед допитом.

2.4.1 Допит свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3
Вказаний свідок повідомив суду, що на момент вчинення кримінального правопорушення йому було 13 років, наразі 14. У день події вони спочатку йшли зі школи, потім йому потрібно було зайти додому та занести речі. Він зайшов додому, залишив речі та вийшов на подвір`я. У його друзів була арматура, з якою вони пішли на дитячий майданчик, перебуваючи там слухали музику та розмовляти. Надалі, десь через годину до них підійшов чоловік і спитав чи можна чіпси, на що вони йому відмовили. Після цього цей чоловік взяв арматуру і почав бити ОСОБА_13 , завдав перший удар, потім другий, вони почали бігти, а його телефон залишився там лежати й той чоловік арматурою розбив телефон. Друг ОСОБА_14 побіг за своїм телефоном і чоловік замахнувся на нього, але той зміг увернутися від удару й втік.

Відповідаючи на питання прокурора свідок повідомив, що подія відбулась 01 жовтня, на майданчику, що на вулиці Вербицького. Чоловіка, з яким у них був конфлікт вони раніше не зустрічали, був одягнутий у сорочку, темно сірі штани і темно сіру куртку. Вважає, що агресію того чоловіка спричинила їх відмова пригостити його чіпсами. Ця подія вплинула на його друга ОСОБА_13 , який припинив з ним спілкуватись та виходити на вулицю.
Відповідаючи на питання захисника вказав, що коли вийшов на вулицю, то бачив арматуру в руках у ОСОБА_13 , який хотів потім здати її на металобрухт.

2.4.2 Допит свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4
Вказаний свідок повідомив суду, що на момент події йому було 13 років. У той день друзі зі школи покликали гуляти, він погодився. Тоді ОСОБА_16 потрібно було занести речі, поки вони його чекали, то знайшли арматуру, яка валялася на землі. ОСОБА_13 вирішив забрати її, вони також купили чіпси і пішли на майданчик, коли вони прийшли на майданчик, то поклали арматуру поряд, відкрили чіпси, він включив музику на телефоні і поклав телефон поруч. Потім через деякий час до них підійшов чоловік і попросив чіпси, вони йому відмовили і ця арматура лежала поруч, чоловік вдарив нею ОСОБА_13 , а вони в цей час відбігли від нього. Потім цей чоловік побачив телефон, на якому грає музика, він взяв арматуру і почав бити цей телефон. У цей час, коли він це побачив, то підбіг, щоб забрати свій телефон. У той момент, коли він почав відбігати, той чоловік на нього замахнувся, але він встиг відхилитися. Надалі вони подзвонили мамі ОСОБА_16 , яка у свою чергу викликала поліцію.

Відповідаючи на питання прокурора свідок повідомив, що відмовились пригощати незнайому їм людину, раніше цього чоловіка не бачили. З його поведінки можна встановити, що він був у стані алкогольного сп`яніння, відчували від нього запах алкоголю. Щодо нанесених ударів, то він бачив, як спершу вдарили у грудну клітку, а також по руці. Щодо того як наносились удари, то він бачив, що той чоловік тримав арматуру, замахувався нею і вдарив два рази. Ця подія вплинула на ОСОБА_13 , після того він став менше бувати на вулиці, став боятися людей в алкогольному сп`янінні.

2.4.3 Допит свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5
Вказаний свідок повідомила суду дані про свою особу, зокрема і те, що з обвинуваченим не знайома, неприязних відносин не має. У день події вона гуляла зі своєю дитиною на майданчику, окрім неї на майданчику була ще одна жінка з дитиною, потім прийшли 3 або 4 хлопця, вони сиділи тихенько, слухали музику та розмовляли про своє. Вказані хлопці були у неї за спиною, постійно їх не бачила, обернулась до них лише коли почула голосний тон розмови. При цьому у той момент, коли повернулась, то побачила два удари, нанесених металевим прутом по хлопцю в ділянці тулуба та по телефону. Потім вона розпочала розмову із тим чоловіком, щоб відволікти увагу на себе, почала у нього з`ясовувати у чому причина конфлікту, на що він їй відповів, що хлопці ходять та дряпають машину та почав показувати подряпини. Втім вона нічого не побачила. Після того хвилин через тридцять її наздогнали хлопці та просили, щоб вона не йшла, оскільки вона є єдиним свідком того конфлікту, оскільки інша жінка з дитиною, яка була спочатку, почувши конфлікт залишила майданчик. Надалі залишилась чекати поліцію, щоб дати показання.

Відповідаючи на питання прокурора свідок повідомила, що вона бачила як нанесли два удари по хлопцю, по тулубу та телефону. Чоловік був у стані алкогольного сп`яніння, відчувала запах, мав червоні очі. Точну адресу повідомити не може, де це відбулось, оскільки вона там не проживає, просто гуляла з дитиною.
Відповідаючи на питання обвинуваченого повідомила, що бачила саме два удари один удар по хлопцю, другий по телефону. Також додала, що не бачила жодних подряпин на машині, не чула звук сигналізації та не бачила, щоб хлопці були поблизу від машини.
Відповідаючи на уточнюючі питання головуючого свідок повідомила, що по хлопцю бачила як нанесли лише один удар та один удар по телефону одразу після цього. Вона дійсно підходила до машин з чоловіком, але він показував їй не нові машини. Нові подряпини від старих вона може відрізнити. Після цього її наздогнали два хлопця. До цих ударів вона навіть не бачила як до хлопців підійшов той чоловік, вже побачила коли обернулась і як в цей час замахнувся.

2.4.4 Допит потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2
Потерпілий повідомив суду, що після школи вони з друзями вирішили погуляти, потім пішли до ОСОБА_14 . Потім вони чекали поки ОСОБА_14 занесе речі додому і в той час побачили арматуру й вирішили її взяти. Надалі пішли на майданчик й там гуляти, потім присіли поговорити й до них підійшов чоловік, який попросив у них чіпси, на що його друг йому відмовив. Після чого той чоловік взяв арматуру і вдарив його два рази та розбив його другу телефон. Потім вони сховалися. Після того, як чоловік вдарив телефон його друга, ОСОБА_14 взяв свій телефон і також ледь не отримав удар по голові від того чоловіка. У подальшому побігли та дзвонили батькам.

Відповідаючи на питання прокурора свідок повідомив, що подія відбулась 01 жовтня, адресу не пам`ятає, чоловіка, з яким був конфлікт раніше не бачив, вибачень від останнього він не отримував. Додав також, що ця ситуація на нього вплинула, після того він сам не виходить на вулицю та боїться людей у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідаючи на питання захисника вказав, що спочатку чоловік вдарив його по грудній клітці, коли він розпочав захищатись, то отримав улар по руці. Удари йому наносили арматурою, яка лежала на парапеті. Цього чоловіка вони не зачіпали, автомобілі також, чому його побили він не знає.
Відповідаючи на питання обвинуваченого повідомив, що арматуру знайшли поблизу будинку їх друга та хотіли її здати на металобрухт. Заперечив, що зачіпали автомобілі.

2.5 Допит обвинуваченого та його версія подій
Повідомив суду, що він у день події перебував біля під`їзду, на лавочці, чекав на свого знайомого. Після того як спрацювала сигналізацію на його автомобілі побачив чотирьох дітей із металевим предметом, одразу спрацювала сигналізація й на іншій машині. Він запитав у цих дітей щодо цього, на що вони йому у відповідь нагрубили. Заперечив, що він наносив тілесні ушкодження малолітній дитині арматурою, яку ж у них і відібрав, бо вказав, що у такому разі настали б більше серйозні наслідки для їх життя та здоров`я. Додав, що лише замахувався, але не бив.
Відповідаючи на питання прокурора повідомив, що надалі дочекався свого знайомого з яким вживав алкогольні напої, водночас заперечивши свій стан сп`яніння у момент конфлікта. Поліцію він не викликав, арматура була біля нього. Він не заперечує, що тримав цей металевий предмет у своїх руках та запитував у дітей навіщо їм це, але відповіді не отримав. Назвати свого знайомого, з яким був того дня відмовився та вказав, що він не є пенсіонером.
Відповідаючи на питання захисника повідомив, що він розумів, що діти є неповнолітніми, намагався працівникам поліції показати пошкодження свого автомобіля, на що останні не відреагували. Заперечив, що розбив мобільний телефон.
Відповідаючи на питання представника потерпілого повідомив, що це він був ініціатором спілкування з малолітніми особами, що не пам`ятає саме у кого з них була арматура, яку він забрав. Тестування на стан сп`яніння проводили працівники поліції на місці події, біля під`зду.

2.6 Мотиви суду щодо доведеної винуватості
Суд оцінював вказані докази безпосередньо, а саме провівши під час судового розгляду допит цих трьох свідків, які були попереджені давати суду правдиві показання та один свідок давала показання під присягою, та допит малолітнього потерпілого. Судом також була надана можливість сторонам кримінального провадження всебічно брати участь у їх допиті.

З огляду на що, суд вважає їх показання правдивими, не суперечливими, такими, що розкривають та деталізують обставини вчинення проступку саме обвинуваченим, якого вони впізнали, у неприязних відносинах з ним не перебувають, а отже й не мають жодних підстав до його оговору.

При цьому показання кожного з них як окремо, так і в цілому, підтвердили висунуте обвинувачення щодо часу, місця, способу вчиненого проступку.

Показання вказаних свідків й потерпілого у цілому узгоджуються з висновком експертного дослідження від 02 жовтня 2020 року щодо виявлених тілесних ушкоджень.

Відсутня суперечність, незважаючи на неточності у показаннях одного зі свідків, показань всіх допитаних осіб у цьому провадженні не лише із висновком експертного дослідження, а й з проведеними слідчими експериментами, відеозаписи яких також були досліджені судом.

Суд не може прийняти до уваги версію сторони захисту на спростування події кримінального правопорушення, що обвинувачений лише замахнувся на малолітнього потерпілого, жодного удару не спричинивши, оскільки куди саме наносились удари вказали свідки та потерпілий, а саме по тулубу та руці, що і було встановлено експертним дослідженням, зокрема і факт розбитого арматурою мобільного телефону сторона захисту не заперечила.

Щодо того, що ця подія мала місце та у діях обвинувачення міститься склад кримінального правопорушення з урахуванням лише всіх здобутих у провадженні доказів є доведеним, а не лише як певний сумнів у можливості вчинення таких дій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом вимагається, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за висунутим обвинуваченням.

Власне цей термін «стандарт доказування» (standard of proof) позначає рівень ймовірності, до якого обставина повинна бути підтверджена доказами, щоб вважатись дійсною.

Сторона обвинувачення, на яку покладено тягар доведення висунутого обвинувачення, подала суду істотні докази та достатні пояснення стосовно обставин умисного спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим малолітньому потерпілому у стані алкогольного сп`яніння через конфлікт, який виник між ними, ініціатором якого був обвинувачений.

Суд, дотримуючись вимог ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів (письмових матеріалів, відеозаписів, показань свідків, потерпілого та обвинуваченого) з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні проступку доведеною, що ніяк не можна вважати припущенням суду, а є сукупністю вагомих підстав для прийняття відповідного процесуального рішення.

ІІІ. Кримінально-правова кваліфікацій дій обвинуваченого та призначення покарання
Суд остаточно визначає кваліфікацію, яка повинна надаватися з правової точки зору фактам у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на висунуте обвинувачення, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 як умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого, особу обвинуваченого.

Отже, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості цього кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , якому на момент вчинення правопорушення було 57 років, наразі 58, не досяг пенсійного віку, з вищою освітою, під наглядом лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимого, але при врахуванні наданих суду даних про особу обвинуваченого, суд має право вказати, що не вперше притягується до кримінальної відповідальності.

З урахуванням положень абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи цей вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Рішення про складення досудової доповіді було ухвалено судом за наслідками проведення підготовчого судового засідання, отримана судом із поміткою представника органу пробації, що обвинувачений відмовився від ознайомлення із її змістом, у розмові із представником органу пробації проявив агресію.

Зі змісту вказаної досудової доповіді вбачається, що ОСОБА_5 має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства. Орган пробації за наслідками складеної соціально-психологічної характеристики обвинуваченого дійшов висновку, що виконання покарання можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Щодо обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання, не було встановлено органом досудового розслідування, не було їх встановлено й судом.

Органом досудового розслідування встановлено три обставини, які обтяжують покарання, а саме: вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, у присутності дитини, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 67 КК України при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують визнається, зокрема, вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої особи або у присутності дитини.

З огляду на викладене, суд не вбачає враховувати як окрему обставину, яка обтяжує покарання, вчинення правопорушення у присутності дитини, враховуючи їх передбачення одним пунктом 6 та через застосування законодавцем сполучника «або».

За таких обставин, суд вважає встановленим наявність обставин, які обтяжують покарання, вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 щодо малолітньої особи та особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суд вважає безпідставними заперечення обвинуваченого щодо тієї обставини, що на момент вчинення правопорушення він перебував у стані алкогольного сп`яніння, якого набув після цієї події, вживаючи алкоголь до приїзду поліції. Так, з показань малолітніх свідків, малолітнього потерпілого, свідка, що надавала показання суду під присягою, встановлено, що на момент події ОСОБА_5 мав ознаки алкогольного сп`яніння, поліцією його перевірка на стан сп`яніння проводилась на місці події через незначний проміжок часу, встановлений результат 2,13‰, що відповідає сп`янінню середнього ступеня, але за рівнем вже наближений до позначки важкого (сильного) стану сп`яніння.

Таким чином, з огляду на відсутність обставин, як таких, що пом`якшують, але за наявності обставин, які обтяжують покарання, конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, про якого відсутні позитивні характеристики, середню ймовірність вчинення ним повторного правопорушення, його ставлення до вчиненого без жодного каяття, тому суд щодо призначення основного покарання з-поміж альтернативних, не вбачає підстав до призначення мінімального покарання за санкцією ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу, обираючи наступний вид у виді громадських робіт.

Поряд з цим суд таким чином погоджується із запропонованим видом покарання, на призначення якого орієнтувала суд сторона обвинувачення, втім не з його розміром, оскільки кара це не єдина мета покарання, яке до того ж має бути реальним до відбуття з урахуванням даних про особу обвинуваченого, зокрема і його віку.

IV. Цивільний позов законного представника малолітнього потерпілого
Законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_8 під час підготовчого судового засідання подано цивільний позов про стягнення завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. Під час виступу у судових дебатів цивільний позивач позов підтримала, цивільний відповідач проти задоволення заперечив.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушення, то суд переходить до розгляду питання щодо вказаного цивільного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У заявленому позові вимога про стягнення морального відшкодування внаслідок порушення прав є достатньо мотивованою.

Так, спричинена моральна шкода полягає у тому, що був порушений звичайний спосіб життя родини, з`явилась необхідність витрачати час та зусилля на вчинення дій щодо захисту порушених прав та стягнення спричиненої шкоди, був змінений звичайний графік роботи батьків, тому що виникла необхідність постійно здійснювати контроль по переміщенню дитини неподалік від школи, у зв`язку з тим, що навчальний заклад, де навчається потерпілий, знаходиться поряд із місцем, де було вчинено кримінальне правопорушення.

Крім того, після вчиненого правопорушення всі члени сім`ї відчувають нервове напруження, стрес, з приводу неправомірних дій обвинуваченого стосовно їх сина, який у свою чергу був позбавлений права на відвідування певних місць, зокрема відвідування курсів іноземної мови, через побоювання зустріти обвинуваченого тощо.

На підставі абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладених мотивів цивільного позову, суд водночас не вважає, що розмір морального відшкодування за спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, за критерієм тривалості розладу здоров`я, малолітньому потерпілому у розмірі 20 000 грн буде порушувати вимоги розумності й справедливості, тому позов підлягає задоволенню повністю.

V. Ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 не обирався.

Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 94, 100, 368, 370, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт на строк сто двадцять годин.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов законного представника потерпілого задовольнити. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням ним кримінального правопорушення стосовно малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , у розмірі 20 000 грн.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні:

мобільний телефон «Samsung A30», чорного кольору, у синьому чохлі, поміщений до спецпакету Національної поліції України № SUD1147297, переданий на зберігання до камери схову Дарницького УП у м. Києві (квитанція № 006421), повернути законному представнику малолітнього свідка ОСОБА_15 ОСОБА_17 як власнику за належністю;

металевий предмет, схожий на фрагмент арматури, поміщений до спецпакету Національної поліції України № SUD1147297, переданий на зберігання до камери схову Дарницького УП у м. Києві (квитанція № 006421), знищити;

диск DVD-R із записом слідчого експерименту від 11 лютого 2021 року за участі свідка ОСОБА_11 , диск DVD-R із записом слідчого експерименту від 11 лютого 2021 року за участі малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

1 ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2021 року. https://reyestr.court.gov.ua/Review/98403368