ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8705/20
провадження № 1-кп/753/729/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" жовтня 2021 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002721 від 15.05.2020р. за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Поліське, Київської області, українця, громадянина України, маючого повну середню освіту, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-16.07.2012 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.1ст. 187, ч. З ст. 185, 70 КК України до 3 років 2 місяці позбавлення волі;

-12.06.2015 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 289, ст. 71 до 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна;

-03.03.2017 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. З ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна, звільнений 25.10.2018 по відбуттю строку покарання,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньо-технічною освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого:

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.05.2020 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебуваючи у м. Києві та маючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, близько 17 год. 30 хв., проникли до кв. АДРЕСА_4 .

Перебуваючи біля входу до вказаної квартири ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скориставшись тим, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрила вхідні двері, реалізовуючи свій злочинний умисел, за попередньою змовою групою осіб, спрямований на вчинення відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, зайшовши до квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_8 та сказав, щоб остання знімала з себе сережки. Після того, як остання відмовилася робити вказані дії, він із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої однією рукою прижав її до стіни у коридорі квартири, а іншою рукою зняв з неї сережку, а ОСОБА_7 в той час підійшов до ОСОБА_8 та допоміг її утримувати, щоб остання не чинила опір, а ОСОБА_6 в той час знімав другу сережку з останньої.

Заволодівши сережками, а саме з жовтого золота, з «англійською застібкою», вагою 3 грами, 585 проби, у формі «листочка», без вставок та пошкоджень вартістю 2 794 грн. 50 коп., належними ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, в подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_6 повторно та ОСОБА_7 вчинили відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого (грабіж), тобто скоїли злочин, передбачений ч. 3 ст. 186 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України визнав в повному обсязі, повністю підтвердив та не оспорював обставин скоєння ним разом з ОСОБА_9 інкримінованого злочину, які викладенні в обвинувальному акті, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України. Зазначив, що щиро кається у скоєнні цього злочину. Попросив вибачення у потерпілої.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України також визнав в повному обсязі , підтвердив та не оспорював зазначених в обвинувальному акті обставини скоєння інкримінованого злочину. Стверджував, що з потерпілою раніше товаришував та був у неї вдома. Що саме стало чинником скоєння злочину стосовно потерпілої ОСОБА_7 пояснити не зміг. Зазначив, що щиро кається у скоєнні цього злочину. Попросив вибачення у потерпілої.

Захисники обвинувачених - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили визнати досліджені по справі докази неналежними і недопустимими та ухвалити у справі виправдувальний вирок.

Разом з тим, вина обвинувачених в обсязі дій, зазначених у вироку, підтверджується сукупністю наступних доказів, досліджених в ході судового розгляду.
Так, потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила, що вона мешкає у квартирі АДРЕСА_4 та 15.05.2020 р. у вечірній час вона повернулась додому з магазину та, не встигнувши зачинити двері до квартири, як до неї в квартиру забігли обвинувачені та схопили її ОСОБА_10 допомагав тримати її, а ОСОБА_11 знімав з неї сережки. Вона вимагала припинити ці дії, але обвинувачені зняли з неї сережки та покинули квартиру.

Крім показів потерпілої, вина обвинувачених також підтверджується наступними доказами.
З протоколу прийняття заяви про злочин від 15.05.2020 р. вбачається, що потерпіла звернулась із заявою до Дарницького УП ГУНП у м. Києві про те, що в цей день приблизно о 17-00 год. двоє невідомих осіб за місцем її мешкання заволоділи належними їй сережками з золота /а.с. 52/.

З рапорту інспектора патрульної поліції від 15.05.2020 р. вбачається, що 15.05.2020 р. був отриманий виклик про вчинення грабежу. По прибуттю за викликом заявник ОСОБА_12 повідомила, що почула крики про допомогу від потерпілої ОСОБА_8 та одночасно побачила двох раніше не відомих їй осіб, які вибігли з під`їзду будинку про АДРЕСА_6 . Потерпіла повідомила, що ці особи в її квартирі викрали належні їй сережки. При цьому, як було встановлено, ОСОБА_6 знімав з потерпілої сережки, а обвинувачений ОСОБА_7 перебував біля дверей квартири. Одразу після вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_7 був затриманий /а.с. 53/.

В ході проведення огляду місця події було оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_4 , де мешкає потерпіла ОСОБА_8 . В приміщенні квартири потерпіла розповіла про обставини вчинення грабежу двома невідомими особами. В подальшому огляд був здійснений біля під`їзду № 1 вказаного будинку, де перебував обвинувачений ОСОБА_7 , який пояснив, що в цей день він разом із ОСОБА_6 зайшли до квартири потерпілої ОСОБА_8 випити кави, однак в подальшому в квартирі виникла суперечка, в ході якої вони покинули квартиру. Факт викрадення у потерпілої сережок він не бачив. Також на місці події перебував обвинувачений ОСОБА_6 , який також підтвердив, що в цей день він разом із ОСОБА_7 прибули до квартири потерпілої, але всередину квартири не потрапили. Факт викрадення належних потерпілій сережок обвинувачений заперечував. На місці події також перебував свідок ОСОБА_13 , який повідомив, що почув крики від потерпілої про те, що її обікрали та одразу побачив обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які швидко пересувались, після чого побігли, а він наздогнав та затримав ОСОБА_7 /а.с. 60 -69/.

Обговорюючи позицію захисника ОСОБА_4 про необхідність визнання неналежним та недопустимим доказом вказаний протокол огляду місця події, суд ураховує, що захисником не зазначено обставин, які б вказували на неналежність цього доказу, а позицію про недопустимість цього доказу суд не приймає до уваги, оскільки дослідженням цього доказу встановлено, що він відповідає вимогам ст. 237 КПК України.

Вказаний доказ об`єктивно підтверджує обставини перебування обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в квартирі потерпілої ОСОБА_8 , що також підтверджує показання останньої в тій частині, що обвинувачені разом зайшли до неї в квартиру та заволоділи відкрито її сережками. Також даний доказ підтверджує факт незаконного заволодіння обвинуваченими майном потерпілої, яка, як повідомив очевидець події, кричала про те, що її пограбували, а обвинувачені вибігли з під`їзду та почали тікати. Надані обвинуваченими в ході огляду безпосередньо пояснення на місці події суперечать один одному, оскільки ОСОБА_7 вказує на те, що вони зайшли до квартири потерпілої, тоді як ОСОБА_6 стверджував, що вони не встигли зайти до квартири. При цьому, обставини виникнення суперечки в квартирі та подальше залишення квартири обвинуваченими, які прийшли до потерпілої попити кави, викликають у суду сумнів, оскільки обвинувачені вибігли з квартири одночасно із криками потерпілої про допомогу та повідомлення про пограбування.

В ході пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідок ОСОБА_12 впізнала ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як осіб, які 15.05.2020 р. вчинили грабіж в квартирі потерпілої ОСОБА_8 /а.с. 70-72, 73-75/.

Обговорюючи позицію захисника ОСОБА_5 про необхідність визнання протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками недопустимим доказом з тих підстав, що свідок ОСОБА_12 не була безпосередньо допитана в судовому засіданні та без її допиту неможливо встановити чи порушена процедура впізнання обвинуваченого та чи дотримано вимоги КПК України, суд визнає цю позицію неналежною, оскільки дослідженням цього доказу встановлено, що ці протоколи відповідають положенням ст. 228 КПК України. При цьому всі особи, зображені на фотознімках, а також самі фотознімки не мали різких відмінностей між собою та інших особливостей, що могли би суттєво вплинути на сприйняття зображення особою, яка впізнає. Таким чином, відсутні підстави для визнання протоколів пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками недопустимими доказами.

В ході проведення слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_8 на місці події розповіла про перебіг обставин, які відбувались 15.05.2020 р. приблизно о 17-00 год. в її квартирі. Потерпіла підтвердила, що двоє чоловіків здійснили викрадення належних їй сережок за обставин, які потерпіла повідомила в ході судового розгляду /а.с. 90-95/.

Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 2282/20 від 27.05.2020 р. ринкова вартість сережок із жовтого золота вагою 3 грами, 585 проби у формі «листочка» станом на 15.05.2020 р. складає 2794,50 грн. /а.с. 97-100/.

Обговорюючи позицію захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про необхідність визнання недопустимим доказом вказаного висновку експерта, суд ураховує що прокурором в судовому засідання надані відомості, що фотокартка, яка була предметом дослідження експертом, була надана слідчому потерпілою особою в передбаченому законом порядку. Суд не може взяти до уваги позицію сторони захисту, що потерпілій не пред`являлись для впізнання сережки, оскільки встановлено, що обвинувачені розпорядились викраденими сережками на власний розсуд. Що стосується тверджень про те, що не є зрозумілим ким саме було зроблено фотографію сережок, то суд ураховує, що потерпіла особисто надала слідчому фотографію власних сережок, підтвердивши, що ці сережки, які зображені на фото належать саме їй. При цьому суд ураховує, що обвинувачені не заперечували, що незаконно заволоділи сережками потерпілої. Також в своєму клопотанні захисник не заперечує та підтверджує, що проведення експертизи можливе також і за фотознімками. Ту обставину, що експертом під час визначення вартості прикрас, безпосередньо не були досліджені сережки, суд не може визнати такою, яка б вказувала на недопустимість вказаного висновку, оскільки об`єктивно встановлено, що обвинувачені розпорядились вказаними сережками на свій розсуд, що унеможливлює їх безпосереднє дослідження. Таким чином, відсутні підстави для визнання вказаного висновку експерта недопустимим доказом.

Протоколом перегляду відеозапису від 19.05.2020 р. встановлено перебування двох осіб на вулиці біля будинку. Обговорюючи даний доказ на предмет його належності, суд погоджується із позицію захисника ОСОБА_5 про те, що даний доказ не містить відомостей, які б підтверджували наявність обставин, викладених в обвинувальному акті. Так, з відеозапису не зрозуміло в який саме період часу здійснювалось фіксування обстановки коло будинку, а також неможливо встановити, що зображені на відеозаписі особи є саме обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Таким чином, суд визнає протокол перегляду відеозапису від 19.05.2020 р. та відповідно диск із вказаним відеозаписом неналежним доказом у справі.

Обговорюючи позицію захисника ОСОБА_5 про необхідність визнання недопустимими доказами показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , суд ураховує, що зазначені в клопотанні свідки судом безпосередньо у судовому засіданні відповідно до положень ст.352 КПК України не допитувались, а тому суд не може визнати недопустимими доказами протоколи допиту свідків, які не досліджувались судом відповідно до вимог ст.23 КПК України.

Обговорюючи позицію сторони захисту про те, що прокурором не було забезпечено участь свідків в ході судового розгляду, суд ураховує, що вина обвинувачених повністю підтверджується дослідженими доказами, які суд вважає достатніми для визнання обвинувачених винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, оскільки обвинувачені під час судового розгляду свою вину визнали у пред`явленому обвинуваченні, в ході досудового розслідування під час огляду місця події не заперечували факт перебування в квартирі потерпілої, яка в судовому засіданні підтвердила, що обвинувачені відкрито заволоділи належними їй прикрасами. При цьому показання потерпілої були детальні та послідовні. Та обставина, що під час затримання у обвинувачених не було при собі сережок не спростовує факт заволодіння обвинуваченими цими сережками, а підтверджує, що обвинувачені встигли розпорядитись вказаним майном.

Разом з тим, аналіз сукупності наведених обставин та доказів, які узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та які суд визнає належними та допустимими, дозволяє зробити висновок про те, що вина обвинувачених сформульована у вироку у скоєнні злочинних дій,передбачених ч.3 ст.186 КК України, у судовому засіданні підтверджена повністю.
При цьому судом врахована практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

При цьому, суд вважає за необхідне уточнити анкетні дані потерпілої в частині зазначенні її імені « ОСОБА_21 » та привести їх у відповідність до паспортних даних потерпілої, що не змінює обсягу пред`явленого обвинувачення.
Обговорюючи позицію захисників, які в ході допиту заперечували факт незаконного заволодіння належними потерпілій ОСОБА_8 сережками, суд враховує, що зазначена позиція повністю спростовується сукупністю досліджених судом доказів, у тому числі поясненнями потерпілоїОСОБА_8 , яка надала детальні та послідовні показання як під час досудового розслідування в ході проведення слідчого експерименту, так і в ході судового розгляду, та в цих показаннях потерпіла стверджувала, що обвинувачені разом проникли до її квартири, де із застосуванням насилля, заволоділи золотими сережками.

Відповідно до статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Також при призначенні покарання суд враховує особи обвинувачених:

-ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий за скоєння умисних, корисливих злочинів, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває;

-ОСОБА_7 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, які б помякшували покарання обвинуваченим на підставі ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до п.6 ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину відносно особи похилого віку, а також рецидив злочинів.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до п.6 ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину відносно особи похилого віку.

Враховуючи особу обвинувачених, які в судових дебатах попросили вибачення у потерпілої, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, зухвалий характер вчинених злочинних дій, розмір матеріальної шкоди, завданої злочином, яка обвинуваченими не відшкодована, позицію потерпілої, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинувачених та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням позиції обвинуваченого ОСОБА_7 , який не відшкодував потерпілій завдані злочином збитки, а також зважаючи на наявність обставини, яка обтяжує покарання, суд вважає за неможливе застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.
У зв`язку із призначенням обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, до набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого у вигляді «тримання під вартою» у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» підлягає залишенню без змін.

Клопотань про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжних заходів від прокурора не надходило.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання 5 /п`ять/ років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з 15.05.2020 р.

До набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді «тримання під вартою» у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» - залишити без змін.

Визнати винним ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання - 4 / чотири/ роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислювати з дня його затримання в порядку виконання даного вироку.

Речові докази:

DVD-R диск Ridata - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1