УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року

м. Харків

Справа № 638/16925/21
Провадження № 1-кс/638/2790/21

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
представника власника майна - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Харкова клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 від 01 листопада 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 197-1, частиною третьою статті 358, частиною першою статті 275, частиною четвертою статті 190 КК України,

установив:

09 грудня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова засобами поштового зв`язку направлено клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 від 01 листопада 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 197-1, частиною третьою статті 358, частиною першою статті 275, частиною четвертою статті 190 КК України.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду матеріали надійшли в провадження слідчого судді ОСОБА_1 15 грудня 2021 року.

Клопотання обґрунтоване тим, що 08 грудня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 листопада 2021 року слідчим СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 у період часу з 10 години 55 хвилин до 13 годин 19 хвилин було проведено огляд земельної ділянки к.н. :04:004:0078 площею 0.354 га та розташованого на ній багатоквартирного житлового будинку (гуртожитку) літ. «А-13» разом з об`єктами незавершеного будівництва за адресою: м. Харків, вул. Сумська буд. 130-Б.в ході якого було вилучено документацію, а саме:

1. Передпроектні пропозиції замовника ТОВ «Крафт Техносервіс» «Нове будівництво адміністративних будівель по вул. Сумська 130-Б у м. Харкові» на 9 арк.;
2. Будівельна документація зі схемами на 13 арк.;
3 Список з контактною інформацією працівників на 1 арк.

08 грудня 2021 року вилучену документацію слідчим СВ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області визнано речовим доказом.

Вказані документи перебувають у володінні ТОВ «Крафт Техносервіс» ().

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що пунктом 20 додатку 4 до рішення Харківської міської ради від 27 листопада 2019 року за №1836/19 ТОВ «Крафт Техносервіс» змінено вид використання земельної ділянки площею 0,3540 га (кадастровий номер :04:004:0078) по вул. Сумській, 130-Б на «для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель і споруд».

Надано в оренду строком до 01 грудня 2024 року земельну ділянку комунальної власності площею 0,3540 га (кадастровий номер :04:004:0078) за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішення Харківської міської ради між останньою та ТОВ «Крафт техносервіс» укладено договір оренди землі від 27 грудня 2019 року.

Однак, на даний час на вказаній ділянці фактично будується ЖК Urban One Sumskaya. Відповідно до відомостей в мережі Інтернет на вказаній ділянці планується збудувати 13-ти поверхову будівлю на 225 квартир, запланований строк здачі об`єкта 1 квартал 2022 року.
Будівництво здійснюється на підставі повідомлення про початок будівельних робіт ХК29 від 16 листопада 2020 року щодо реконструкції квартир, що не відповідає дійсності.

На момент передачі земельної ділянки в оренду, на ній знаходилась лише 1-поверхова нежитлова будівля літ. «И-1», загальною площею 18,7 кв.м., для обслуговування якої і повинен був забудовник використовувати земельну ділянку.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про укладення додаткових угод з Харківською міською радою про зміну виду використання земельної ділянки, такі відомості відсутні і у ДЗК. Тобто товариство використовує земельну ділянку не за видом використання, що є порушенням істотних умов договору оренди.

Крім того, у 2019 році до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відомості про наявність у власності ТОВ «Крафт Техносервіс» за вказаною адресою багатоквартирного житлового будинку (гуртожитку) літ. "А-13", що складається з квартир №1-:-282 та нежитлових приміщень, площею 17747.5 кв.м.

Вивченням документів, що стали підставою для внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про вказані приміщення встановлено, що вони не є належними і свідчать, що ці приміщення є об`єктами самовільного будівництва. Крім того, вказані приміщення фактично не існують та у 2019-2020 роках не існували і ймовірно внесені до реєстру з метою обходу процедури введення будинку в експлуатацію після його будівництва.

Таким чином у вказаному повідомленні про початок будівельних робіт клас наслідків об`єктів будівництва зазначено - СС1, тобто незначні наслідки, що характеризують об`єкти з постійним перебуванням людей у кількості до 20 осіб та заввишки не більше 4 поверхів тощо. Проте фактично споруджуються багатоквартирний будинок, який згідно протоколу огляду на момент проведення огляду 02 листопада 2021 року має вже 13 поверхів, що свідчить про внесення завідомо неправдивих відомостей у відповідні документи.

З наведеного слідує відсутність належним чином погодженої проектної документації на будівництво, що призводить до прийняття в експлуатацію будівель, які несуть загрозу для життя та здоров`я людей та заподіяння інших тяжких наслідків.

Забудовник не оформлює жодних прав на земельну ділянку, оминає встановлену законом процедуру земельних торгів, не сплачує орендну плату та наявний договір оренди землі на даний час вже не діючий із видом функціонального використання саме для будівництва нових об`єктів, а не експлуатації існуючих.

Крім цього, в порушення норм організації будівельного виробництва ДБН А.3.1-5:2016 на будівництві гуртожитку за адресою: м. Харків, вул. 130-Б відсутній паспорт об`єкту будівництва та навіс по периметру забудови.

На підставі вищевикладеного прокурор вважає, що з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, які підтверджують наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, та для забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, а також подальшого проведення необхідних слідчих дій під час досудового розслідування на теперішній час виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані вилучені в ході обшуку речі та документи.

Повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, та встановлення усього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, оскільки у разі повернення зазначеного майна, можуть бути вжиті заходи та вчинені дії, направленні на його знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливити встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також проведення необхідних слідчих дій.

На підставі викладеного, відповідно до вимог статей 36, 131, 132, 170, 171 КПК України прокурор просить накласти арешт на вилучене майно шляхом позбавлення права власника на відчуження, розпорядження та користування ним.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, з підстав, зазначених у ньому, та просив його задовольнити, з підстав, викладених у ньому.

У судовому засіданні представник власника майна проти задоволення клопотання заперечувала, у задоволенні клопотання просила відмовити. Зазначила про те, що прокурором не надано доказів дотримання звернення до суду з клопотанням. З метою недопущення зупинення або надмірного обмеження господарської діяльності підприємства у разі накладення арешту на вилучене в ході огляду майно просила надати можливість виготовити копії робочої документації.

Суд, вислухавши думку прокурора, представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання, доходить таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (частина друга статті 131 КПК України).

Як визначено частиною першою - третьою, одинадцятою статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (Частина перша статті 98 КПК України).

Відповідно до частини другої статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та(або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися(використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до статей 168, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (частина перша статті 167 КПК України), а й іншим особам.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або третіх осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних або юридичних осіб з метою забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Відповідно до частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. також рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Лемуан проти Франції», від 22 вересня 1994 року та «Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року).

Суд також враховує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Судом встановлено, що у провадженні СВ Харківського районного управління поліції № 3 ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 від 01 листопада 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 197-1, частиною третьою статті 358, частиною першою статті 275, частиною четвертою статті 190 КК України, а саме: за фактом самовільного захоплення земельних ділянок на території міста Харкова, зведення багатоповерхових житлових будівель на земельних ділянках, що не були відведені для цієї мети або без відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушеннями будівельних норм і правил, внесення завідомо неправдивих відомостей у офіційні документи та використання таких документів, порушення під час проектування будівництва правил, що стосуються безпечної експлуатації будівель і споруд, що створює загрозу загибелі людей, заволодіння невстановленими особами, за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману, приміщенням, чим спричинено матеріальний збиток в особливо великих розмірах, та інших дій, які містять в собі ознаки злочинів на території міста Харкова та Києва.

Органом досудового розслідування встановлено, що пунктом 20 додатку 4 до рішення Харківської міської ради від 27 листопада 2019 року за №1836/19 ТОВ «Крафт Техносервіс» змінено вид використання земельної ділянки площею 0,3540 га (кадастровий номер :04:004:0078) по АДРЕСА_1 на «для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель і споруд».

Надано в оренду строком до 01 грудня 2024 року земельну ділянку комунальної власності площею 0,3540 га (кадастровий номер :04:004:0078) за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішення Харківської міської ради між останньою та ТОВ «Крафт техносервіс» укладено договір оренди землі від 27 грудня 2019 року.

Однак, на даний час на вказаній ділянці фактично будується ЖК Urban One Sumskaya. Відповідно до відомостей в мережі Інтернет на вказаній ділянці планується збудувати 13-ти поверхову будівлю на 225 квартир, запланований строк здачі об`єкта 1 квартал 2022 року.
Будівництво здійснюється на підставі повідомлення про початок будівельних робіт ХК29 від 16 листопада 2020 року щодо реконструкції квартир, що не відповідає дійсності.

08 грудня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 листопада 2021 року слідчим СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 у період часу з 10 години 55 хвилин до 13 годин 19 хвилин було проведено огляд земельної ділянки к.н. :04:004:0078 площею 0.354 га та розташованого на ній багатоквартирного житлового будинку (гуртожитку) літ. "А-13" разом з об`єктами незавершеного будівництва за адресою: м. Харків, вул. Сумська буд. 130-Б.в ході якого було вилучено документацію, а саме:

1. Передпроектні пропозиції замовника ТОВ «Крафт Техносервіс» «Нове будівництво адміністративних будівель по вул. Сумська 130-Б у м. Харкові» на 9 арк.;
2. Будівельна документація зі схемами на 13 арк.;
3 Список з контактною інформацією працівників на 1 арк.

Вказані документи перебувають у володінні ТОВ «Крафт Техносервіс» ().

Постановою старшого слідчого СВ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 09 грудня 2021 року вилучену документацію визнано речовим доказом.

Прокурором дотримано процесуальний строк звернення до суду з клопотанням про арешт майна.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (частина перша - друга, сьома статті 237 КПК України).

Крім того, вилучені предмети мають доказове значення та самі по собі або у сукупності можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

Необхідність застосування арешту майна полягає у запобіганні можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження та з метою забезпечення збереження речових доказів.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя не надає оцінку належності та допустимості доказів.

Прокурором доведено, що накладення арешту на майно необхідне з метою забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, досягнення дієвості кримінального провадження, встановлення всіх об`єктивних обставин у кримінальному провадженні та осіб, які причетні до вчинення правопорушення.

Враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його прокурором, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна у даному кримінальному провадженні, а також наявність достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, зважаючи на можливість використання його як доказів у даному кримінальному провадженні та як об`єктів кримінально протиправних дій, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, а також, що прокурором наведено обставини, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, разом із цим, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження в результаті накладення арешту на майно, слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав для арешту майна, а відтак задоволення клопотання частково.

Водночас слідчий суддя враховує, що відповідно до положень частини четвертої статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

За таких обставин, на підставі зазначених вище положень законодавства, зметою недопущення зупинення або надмірного обмеження господарської діяльності, або інших наслідків, які можуть суттєво позначитись на інтересах інших осіб, водночас, зважаючи на те, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, слідчий суддя доходить висновку про необхідність накладення арешту на вказане в клопотанні майно з наданням власнику майна можливості виготовити копії будівельної документації зі схемами на 13 арк.

Водночас слідчий суддя зауважує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту.

Відповідно до положень частини першої - другої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись статтями 369 - 372 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 від 01 листопада 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 197-1, частиною третьою статті 358, частиною першою статті 275, частиною четвертою статті 190 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом позбавлення права власника на відчуження, розпорядження та користування на вилучені 08 грудня 2021 року в ході огляду земельної ділянки, к.н. :04:004:0078, площею 0.354 га та розташованого на ній багатоквартирного житлового будинку (гуртожитку) літ. "А-13" разом з об`єктами незавершеного будівництва за адресою: м. Харків, вул. Сумська буд. 130-Б документації, що належить ТОВ «Крафт Техносервіс» (), а саме:

1. Передпроектні пропозиції замовника ТОВ «Крафт Техносервіс» «Нове будівництво адміністративних будівель по вул. Сумська 130-Б у м. Харкові» на 9 арк.;
2. Будівельна документація зі схемами на 13 арк.;
3 Список з контактною інформацією працівників на 1 арк.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 20 грудня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1