ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/166/22 Справа № 206/1329/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000003 за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2021 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Дніпропетровськ, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та направити матеріали кримінального провадження на новий розгляд в суд першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд у вироку обґрунтовує своє рішення тим, що сторона обвинувачення не довела в діях обвинуваченої прямого умислу на вчинення кримінального правопорушення, як суб`єктивної сторони складу злочину. До такого висновку суд дійшов з того, що ОСОБА_9 не повинна була подавати декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, так як остання відсутня в переліку документів, визначених п. 35 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженому Кабінетом Міністрів України 01.08.2018.
Тобто суд у своєму рішенні посилається на нормативний акт, який прийнятий після вчинення інкримінованого ОСОБА_9 діяння (епізод 13.07.2018).

Також, судом помилково зазначено те, що під час подання заяви про призначення соціальної допомоги одиноким матерям не потрібно подавати відповідну декларацію.

Окрім того, твердження суду про відсутність складу кримінального правопорушення в діях обвинуваченої та наявність лише цивільного спору є неприпустимим.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що при зверненні до органу соціального захисту з метою одержання соціальної допомоги ОСОБА_9 приховала факт отримання нею прибутків, тобто надала недостовірні дані, на підставі яких було прийнято рішення про встановлення за особою права на одержання допомоги та її розмір. Така поведінка могла зумовити припинення існуючого правовідношення щодо виплати призначеної соціальної допомоги.

Водночас із припиненням указаного правовідношення чинне законодавство України пов`язує із зазначеною неправомірною поведінкою виникнення низки нових правовідносин: - цивільного правовідношення, у межах якого реалізується недоговірна цивільна відповідальність, а саме втрата права на призначення державної соціальної допомоги протягом 6 місяців, починаючи з першого числа місяця виявлення порушення; - кримінального правовідношення, у межах якого реалізується кримінальна відповідальність за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 190 КК України.

У цьому разі одночасне притягнення однієї особи до цивільної та кримінальної відповідальності не суперечить передбаченому у ч. 1 ст. 61 Конституції України принципу, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Наведене конституційне положення не виключає можливості настання двох видів юридичної відповідальності, якщо одним діянням особа вчиняє два різні правопорушення, тобто склади яких містять різні елементи та базуються на різних фактах. У таких випадках має місце ідеальна сукупність правопорушень двох видів (наприклад, злочину та цивільно-правового делікту).

За нормативним визначенням шахрайства, якщо особа, звертаючись до органу соціального захисту з метою одержання державної соціальної допомоги, умисно приховала факти, які спричинили наслідки правового характеру й завдали потерпілій стороні матеріальної шкоди, то такі дії є підставою для виникнення як цивільно-правових, так і кримінально-правових відносин. Отже, є підстави для притягнення зазначеної особи до цивільної та кримінальної відповідальності.

Факт встановлення законодавцем механізму повернення органу соціального захисту надміру виплачених коштів не виключає притягнення особи за вказані умисні дії саме до кримінальної відповідальності.

Зазначає, що ОСОБА_9 , знаючи про необхідність вказати такий вид доходу як заробітна плата, умисно, двічі не повідомила про це уповноважений орган та більш того, самостійно зазначила про відсутність у неї трудової книжки, що вказує на умисні її дії з метою обману та корисливого мотиву.

Твердження суду щодо лише порушення ОСОБА_9 порядку подачі документів для нарахування соціальної допомоги та наявності цивільного спору, так як вона в будь-якому випадку мала право на одержання державної допомоги спростовуються п. 34 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми.

Відповідно до відомостей з державного реєстру, ОСОБА_9 за попередні шість місяців отримала заробітну плату в розмірі 45 187,50 грн, що становить в середньому 7581,25 грн на місяць за пів року до звернення за соціальною допомогою, що в свою чергу на 3959,25 грн більше від сукупного прожиткового мінімуму на працездатну особу та на дитину віком від шести до вісімнадцяти років. Тобто, у такому випадку ОСОБА_9 взагалі не мала права на отримання державної допомоги. І лише умисне не зазначення в деклараціях достовірних відомостей про майновий стан спричинило негативні наслідки у вигляді безпідставного нарахування особі соціальної допомоги.

Щодо твердження суду про сумніви про законність отримання письмових доказів, то відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється, в тому числі потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом, тобто потерпілий наділений правом безпосередньо надавати слідчому документи на підтвердження фактів, які стосуються завданої кримінальним правопорушенням шкоди, а слідчий/дізнавач зобов`язаний прийняти ці документи для виконання завдань кримінального провадження та з`ясування всіх обставин, що згідно зі ст. 91 КПК У країни належать до предмета доказування.

В матеріалах кримінального провадження є заява від представника юридичної особи, яка є потерпілою про вчинення кримінального провадження, разом із заявою представником потерпілого у вигляді додатків надані копії документів, які підтверджують викладені в заяві обставини, надання таких документів потерпілим передбачено положеннями п. 3 ч. 2 ст. 56 КПК України.

Таким чином, посилання суду про недопустимість таких доказів, так як в Положенні про Лівобережне управління соціального захисту населення, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради № 84/58 від 24.06.2020, відсутні повноваження надавати особові справи до правоохоронних органів є помилковими, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.
Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2021 року ОСОБА_9 визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю наявності в її діянні складу кримінального правопорушення.
Органом досудового слідства ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що вона, будучи одинокою матір`ю, яка виховує дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи про реалізацію державної програми, передбаченої Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми (далі Порядок), затвердженого постановою КМУ № 1751 від 21.12.2001, 13.07.2018 року, перебуваючи в робочий час в приміщенні Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради, розташованого за адресою: місто Дніпро, вулиця 20-річчя Перемоги, будинок 51, яке є виконавчим органом Дніпровської міської ради та є органом місцевого самоврядування достовірно знаючи, що офіційно працевлаштована на посаді менеджера із збуту продовольчих та непродовольчих товарів ТОВ «КОМПАНЬЙОН ФІНАНС» та отримувала заробітну плату у період з січня по березень 2018 року в сумі 22 633,03 грн, з квітня по червень 2018 року в сумі 22 834,20 грн, усвідомлювала, що не має права на отримання державної допомоги одиноким матерям, так як її середньомісячний сукупний дохід у вигляді заробітної плати значно перевищував прожитковий мінімум для її дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та власноручно заповнила бланк заяви про призначення усіх видів допомоги, компенсацій та пільг за формою, затвердженою Наказом Міністерства соціальної політики України від 21.04.2015 № 441, під час заповнення якої остання попереджена про відмову в призначенні або припиненні виплати призначеної соціальної допомоги та/або повернення надміру нарахованих коштів у разі надання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан її та членів її сім`ї. Після заповнення нею бланку заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, ОСОБА_9 , 13.07.2018 в період робочого часу, перебуваючи у приміщенні Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради, будучи офіційно попередженою про обов`язок надання достовірної інформації, маючи злочинний умисел спрямований на заволодіння, шляхом обману, грошовими коштами, призначеними для виплати державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, власноруч заповнила документ «Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги», де в другому розділі зазначеного документу «Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)», внесла недостовірні дані щодо відсутності за період з 01.01.2018 по 01.07.2018 року свого доходу, що не відповідає дійсності, оскільки у вказаний період нею було отримано дохід у загальній сумі 45 487,23 грн. За результатом розгляду поданої ОСОБА_9 декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, яка містить завідомо недостовірні дані щодо відсутності за період з 01.01.2018 по 01.07.2018 свого доходу, Управлінням праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради, 19.07.2018 прийнято рішення про призначення ОСОБА_9 державної допомоги одиноким матерям на період часу з липня 2018 року по грудень 2018 року включно. Внаслідок умисних дій ОСОБА_9 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), з метою одержання державної допомоги на дітей одиноким матерям, останньою, безпідставно, в порушення п. 34 Порядку, незаконно, протягом періоду часу з 01.07.2018 по 31.12.2018, за рахунок державних коштів отримано державну допомогу на дітей одиноким матерям у розмірі 11 747 грн, чим завдала державі в особі Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради (на даний час - Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради) матеріальний збиток на вказану суму. Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_9 08.01.2019 року, з метою продовжити отримання державної допомоги одиноким матерям, перебуваючи в робочий час в приміщенні Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради, достовірно знаючи, що офіційно працевлаштована на посаді менеджера із збуту продовольчих та непродовольчих товарів ТОВ «КОМПАНЬЙОН ФІНАНС» та отримувала заробітну плату у період з липня по серпень 2018 року в сумі 21 135,49 грн, з вересня по грудень 2018 року в сумі 10 566,74 грн, а також дохід у сумі 95 грн, та 210,89 грн, усвідомлювала, що не має права на отримання державної допомоги одиноким матерям, так як середньомісячний сукупний дохід у вигляді заробітної плати та отриманого доходу перевищував прожитковий мінімум для її дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та знову власноручно заповнила бланк заяви про призначення усіх видів допомоги, компенсацій та пільг за формою, під час заповнення якої остання попереджена про відмову в призначенні або припиненні виплати призначеної соціальної допомоги та/або повернення надміру нарахованих коштів у разі надання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан її та членів її сім`ї. Після заповнення нею бланку заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, ОСОБА_9 , 08.01.2019 року в період робочого часу, перебуваючи у приміщенні Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради, будучи офіційно попередженою про обов`язок надання достовірної інформації, маючи злочинний умисел спрямований на заволодіння, шляхом обману, грошовими коштами, призначеними для виплати державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, власноруч знову заповнила документ «Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги», де в другому розділі зазначеного документу «Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)», знову внесла недостовірні дані щодо відсутності за період з 01.07.2018 по 31.12.2018 свого доходу, що не відповідає дійсності, оскільки у вказаний період нею було отримано дохід у загальній сумі 32008,12 грн. Прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року по червень 2019 року становить 2027 грн. За результатом розгляду поданої ОСОБА_9 декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, яка містить завідомо недостовірні дані щодо відсутності за період з 01.07.2018 по 31.12.2018 свого доходу, Управлінням праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради 17.01.2019 року прийнято рішення про призначення ОСОБА_9 державної допомоги одиноким матерям на період часу з січня 2019 року по червень 2019 року включно, таким чином ОСОБА_9 продовжила отримувати державну допомогу на дітей одиноким матерям у вказаний період. Внаслідок умисних дій ОСОБА_9 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), з метою одержання державної допомоги на дітей одиноким матерям, останньою, безпідставно, в порушення п. 34 Порядку, незаконно, протягом періоду часу з 01.01.2019 по 30.06.2019, за рахунок державних коштів отримано державну допомогу на дітей одиноким матерям у розмірі 12162 гривень, чим завдала державі в особі Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради (на даний час Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради) матеріальний збиток на вказану суму.
Отже, внаслідок умисних дій ОСОБА_9 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), з метою одержання державної допомоги на дітей одиноким матерям, останньою, безпідставно, незаконно, протягом періоду часу з 01.07.2018 по 30.06.2019, за рахунок державних коштів отримано державну допомогу на дітей одиноким матерям у загальному розмірі 23 909 грн, чим завдала державі в особі Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради (на даний час Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради) матеріальний збиток на вказану суму.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, обвинувачену та її захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, представника потерпілого, яка не заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно із вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до ст. 374 КПК України, мотивувальна частина виправдувального вироку, серед іншого, повинна містити підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, із яких суд відкидає докази обвинувачення.
Вказане свідчить, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Крім того згідно з п. 15 ст. 7, ст. 22 КПК України однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості. При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Виправдовуючи ОСОБА_9 за ч.1 ст.190 КК України суд не дотримався цих вимог закону.

На думку колегії суддів, доводи прокурора щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є слушними з огляду на таке.
У цьому кримінальному провадженні суд першої інстанції встановив, що стороною обвинувачення не доведено наявність у обвинуваченої ОСОБА_9 прямого умислу на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки вона не усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, не могла передбачити суспільно небезпечні наслідки і взагалі не бажала їх настання, оскільки є одинокою матір`ю, яка має право на отримання державної допомоги, в зверненнях якої з 2008 року жодного разу не було порушень, а тому дії особи, поведінка якої оцінюється, можуть перебувати в іншій, ніж кримінальна, юридичній площині й свідчити про наявність цивільного спору.

Разом з цим, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що при зверненні до органу соціального захисту з метою одержання соціальної допомоги обвинувачена ОСОБА_9 приховала наявність у неї доходу у вигляді заробітної плати, тобто надала недостовірні дані, на підставі яких було прийнято рішення про встановлення за особою права на одержання допомоги та її розмір. Така поведінка могла зумовити припинення існуючого правовідношення щодо виплати призначеної на підставі ч. 4 ст. 7 Закону України № 1768-III Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям соціальної допомоги (надалі - Закон № 1768-III).

Водночас із припиненням вказаного правовідношення чинне законодавство України пов`язує із зазначеною неправомірною поведінкою виникнення низки нових правовідносин:

- недоговірного зобов`язання з набуття майна без достатньої правової підстави, в межах якого особа, яка набула таке майно, зобов`язана повернути його потерпілому (ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК), п. 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 (далі Порядок);

- цивільного правовідношення, у межах якого реалізується недоговірна цивільна відповідальність, а саме втрата права на призначення державної соціальної допомоги протягом 6 місяців, починаючи з першого числа місяця виявлення порушення (абз. 6 ч. 2 ст. 7 Закону № 1768-III);

- кримінального правовідношення, у межах якого реалізується кримінальна відповідальність за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 190 КК України.

Кожне з цих правовідношень відрізняється за своїм змістом. Зокрема, недоговірне зобов`язання з набуття майна без достатньої правової підстави має, в першу чергу, компенсаційний характер. Його зміст полягає в обов`язку особи відновити порушене суб`єктивне право іншої особи або компенсувати завдану шкоду (ст. 1213 ЦК).

Натомість у межах правовідносин, у яких реалізується кримінальна відповідальність, виконується каральна функція права. Їхнім змістом є обов`язок особи, яка вчинила правопорушення, зазнати осуду з боку держави та перетерпіти негативні наслідки за вчинені правопорушення.

У цьому разі одночасне притягнення однієї особи до цивільної та кримінальної відповідальності не суперечить передбаченому у ч. 1 ст. 61 Конституції України принципу, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Наведене конституційне положення не виключає можливості настання двох видів юридичної відповідальності, якщо одним діянням особа вчиняє два різні правопорушення, тобто склади яких містять різні елементи та базуються на різних фактах. У таких випадках має місце ідеальна сукупність правопорушень двох видів (наприклад, злочину та цивільно-правового делікту).

Таким чином, відмінності у складі правопорушення слугують підставою для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності.

Органами досудового розслідування встановлено, що своїми діями ОСОБА_9 порушила порядок реалізації передбаченого актами цивільного законодавства суб`єктивного права на одержання державної соціальної допомоги (елемент складу цивільно-правового делікту) та неодноразово отримувала державні кошти (тобто заволоділа чужим майном) шляхом подання заяви та декларації, які містять недостовірну інформацію (тобто фактично шляхом введення в оману), заподіявши цим істотної шкоди відносинам власності (елемент складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України).

За нормативним визначенням шахрайства, якщо особа, звертаючись до органу соціального захисту з метою одержання державної соціальної допомоги, умисно приховала факти, які спричинили наслідки правового характеру й завдали потерпілій стороні матеріальної шкоди, то такі дії є підставою для виникнення як цивільно-правових, так і кримінально-правових відносин. А отже, є підстави для притягнення зазначеної особи до цивільної та кримінальної відповідальності.

Статтею 190 КК України визначено, що шахрайством є заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман як злочинний спосіб може полягати у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей (активний обман) та/або приховуванні певних обставин, якщо в особи є обов`язок повідомити про них (пасивний обман). Обман при шахрайстві застосовується винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Тому умовою визнання обману ознакою об`єктивної сторони шахрайства є використання його для заволодіння майном чи придбання права на майно. З суб`єктивної ж сторони шахрайство характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Неповідомлення (не зазначення) відомостей про наявність доходу у вигляді заробітної плати як спосіб отримання соціальних виплат (допомоги) є одним із різновидів обману, що характеризується документальною (письмовою) формою та проявляється через пасивну поведінку особи, котра не повідомляє обов`язкової за законом інформації.

Як встановлено досудовим розслідуванням та судом першої інстанції, ОСОБА_9 13.07.2018 року звернулася до органів соціального захисту за оформленням соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. При цьому в поданих деклараціях та заявах, на підставі яких було прийнято рішення про призначення вказаного виду допомоги, обвинувачена не зазначала відомостей про отримання нею заробітної плати у період з 01.07.2018 року по 30.06.2019 року, хоча знала про наявність у неї такого доходу.

Окрім того, відповідно до п. 34 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ № 1751 від 21.12.2001 року, Допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається в розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Попередні шість місяців становлять два квартали, що передують місяцю, який передує місяцю звернення за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям (далі - період, за який враховується дохід).

Відповідно до п. 5 Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики, Міністерства економіки та європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15.11.2001 № 486/202/524/455/3370, до сукупного доходу сімей (одержувачів) серед іншого входить нарахована заробітна плата.

Згідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 грн, з 1 липня - 1777 грн, з 1 грудня - 1853 грн, а для основних соціальних і демографічних груп населення:

дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 грн, з 1 липня - 1944 грн, з 1 грудня - 2027 грн;

працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 грн, з 1 липня - 1841 грн, з 1 грудня -1921 грн.

Органами досудового розслідування було надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми отриманих доходів щодо ОСОБА_9 , з яких вбачається, що ОСОБА_9 за попередні шість місяців отримала заробітну плату в розмірі 45 187,50 грн, що становить в середньому 7581,25 грн на місяць за пів року до звернення за соціальною допомогою, що на 3959,25 грн більше від сукупного прожиткового мінімуму на працездатну особу та на дитину віком від шести до вісімнадцяти років, а тому, в такому випадку, ОСОБА_9 взагалі не мала права на отримання державної допомоги, у зв`язку з чим, умисне не зазначення в деклараціях достовірних відомостей про майновий стан, а саме отримання обвинуваченою заробітної плати, спричинило негативні наслідки у вигляді безпідставного нарахування їй соціальної допомоги.

Колегія суддів вважає, що зазначене свідчить про наявність в діях ОСОБА_9 всіх елементів (ознак) складу злочину шахрайства, а тому її виправдання за ч. 1 ст. 190 КК України є необґрунтованим та передчасним.

Посилання суду першої інстанції на те, що працівниками управління соціального захисту обвинуваченій ОСОБА_9 не було роз`яснено правильність заповнення документів є безпідставним, оскільки вказана обставина не свідчить про відсутність складу інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, оскільки, за показами обвинуваченої, які були надані нею в суді першої інстанції, вона з 2008 року отримує соціальну допомогу та з 2015-2016 року заповнювала декларацію для отримання соціальної допомоги, також за показами свідка ОСОБА_11 , яка є завідувачем сектору державних соціальних інспекторів Лівобережного УСЗН ДМР, раніше за результатами перевірок у ОСОБА_9 в деклараціях не було помилок, а тому правильність заповнення декларації обвинуваченій була відома.

Окрім того, слід зазначити, що за наявності питань щодо заповнення декларації особа, яка має намір отримати соціальну допомогу не позбавлена можливості звернутись до працівників соціального управління для такого роз`яснення, разом з цим, з показів обвинуваченої та працівників Лівобережного УСЗН ДМР не вбачається, що ОСОБА_9 зверталась за таким роз`ясненням.

При цьому тільки ОСОБА_9 було відомо про наявність у неї доходу у виді заробітної плати.

Твердження суду про те, що обвинувачена ОСОБА_9 , отримавши надмірно виплачені кошти, зверталась до працівників соціального управління з питанням щодо повернення цих коштів не виключає притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 190 КК України, що узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16.11.2020 року (справа № 159/3357/18), відповідно до якої, з огляду на положення ч. 1 ст. 61 Конституції України, ч. 1 ст. 2, частин 1, 3 ст. 3 КК, саме собою встановлення в Законі № 1768-ІІІ механізму повернення органу соціального захисту надміру виплачених коштів не виключає притягнення особи до кримінальної відповідальності за шахрайство (ст. 190 цього Кодексу) за умови, якщо в діянні особи є всі елементи складу вказаного кримінального правопорушення і під час звернення за державною соціальною допомогою не було жодних правових підстав для її призначення цій особі.

Доводи суду про те, що заява Лівобережного УСЗН ДМР, на підставі якої були внесені відомості до ЄРДР, надійшла після виконання ряду процесуальних дій, таких як: доручення про здійснення досудового розслідування кримінального проступку (дізнання), постанова про визначення дізнавача, який здійснюватиме досудове розслідування в кримінальному провадженні, повідомлення про початок досудового розслідування, постанова про визначення групи прокурорів, рапорт є безпідставними, оскільки з рапорту оперуповноваженого СКП Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 до начальника Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 від 04.01.2021 року вбачається, що до Самарського ВП ДВП з Лівобережного УСЗН ДМР надійшли матеріали за фактом шахрайських дій ОСОБА_9 шляхом заволодіння надмірних виплат державних коштів згідно із Законом України Про державну допомогу сім`ям з дітьми від 22.03.2001 року № 2334-3, а тому вона просить дозволу на реєстрацію цього факту до ЄО Самарського ВП ДВП з подальшим внесенням відомостей до ЄРДР, оскільки в діях ОСОБА_9 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України (а.п.6 т.2), дорученням про здійснення досудового розслідування кримінального проступку (дізнання) від 04.01.2021 року було надано дозвіл на проведення досудового розслідування кримінального правопорушення за вказаним повідомленням (а.п.2 т.2), після чого було внесено відомості до ЄРДР за № 0000003 від 04.01.2021 року (а.п.1 т.2) та здійснено певні процесуальні дії, а саме винесено постанову про визначення дізнавача, який здійснюватиме досудове розслідування в кримінальному провадженні, повідомлення про початок досудового розслідування, постанову про визначення групи прокурорів, оскільки вказані документи вже містять номер кримінального провадження 0000003 (а.п. 3-5 т.2), тобто зазначене свідчить про те, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні до внесення відомостей до ЄРДР не здійснювалось.

Твердження суду про те, що заява Лівобережного УСЗН ДМР не містить дати звернення з такою заявою, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що до вказаної заяви були надані копії певних документів, на яких міститься дата 04.01.2021 року (а.п. 9-20 т.2), що відповідає даті звернення із заявою до поліції, окрім того, зазначені у заяві копії документів належним чином завірені представником Лівобережного УСЗН ДМР - ОСОБА_7 .

Доводи суду першої інстанції щодо сумнівної законності отриманих письмових доказів стороною обвинувачення від Лівобережного УСЗН ДМР є безпідставними, оскільки ст.ст. 3, 56 КПК України передбачено, що потерпілий є стороною кримінального провадження і має право подавати докази не тільки суду, але і слідчому/дізнавачу.

В матеріалах кримінального провадження наявна заява представника Лівобережного УСЗН ДМР - ОСОБА_14 про вчинення кримінального правопорушення, разом із якою надано копії документів, які підтверджують викладені в заяві обставини, що передбачено положеннями п. 3 ч. 2 ст. 56 КПК України.

Посилання суду на те, що в обвинувальному акті, до його зміни в суді, потерпілий взагалі був відсутній, не може бути взято до уваги, оскільки на стадії подачі заяви відповідно до ст.60 КПК України заявник має право подати документи, та в подальшому ця особа була визнана потерпілим, при цьому змінений прокурором обвинувальний акт містить відомості щодо потерпілого, яким є Лівобережне УСЗН ДМР (а.п.60 т.1).

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_9 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України, суперечать дослідженим в судовому засіданні доказам, яким судом не було надано належної оцінки.

Згідно із вимогами п.п. 2, 3 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Керуючись положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, колегія суддів при призначенні нового судового розгляду кримінального провадження, дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.
Апеляційний суд позбавлений можливості постановити кінцеве рішення, оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання щодо повторного дослідження доказів та встановлення фактичних обставин, також клопотань про повторне дослідження обставин та доказів сторони не заявляли, а відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції на підставі ст.ст. 411, 412, 415 КПК України, оскільки допущені порушення в своїй сукупності є такими, що перешкоджають ухвалити кінцеве рішення судом апеляційної інстанції.
При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені в цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, усунувши недоліки, вказані в ухвалі суду апеляційної інстанції, перевірити інші доводи апеляційної скарги прокурора, дати на них вичерпну відповідь, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17 КПК України, ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2021 року задовольнити.
Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2021 року щодо ОСОБА_9 - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4