Справа № 728/809/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/52/22
Категорія - ч. 1 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 13 квітня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000237, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 04 серпня 2021 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, з повною загальною середньою освітою, розлученого, раніше судимого 24 квітня 2019 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 125 КК України до 1 року обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 04 серпня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 4роки;

Відповідно до статті 71 КК України ОСОБА_8 до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 24 квітня 2019 року і остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки 1 місяць.

ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 357 КК України у зв`язку із недоведеністю того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення та виправдано.

Стягнуто з ОСОБА_8 817 грн. 25 коп. процесуальних витрат на користь держави за проведення експертизи.

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду адвокатом ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 була подана апеляційна скарга, в якій він просить змінити вирок суду та закрити кримінальне провадження за ч. 1 ст. 185 КК України щодо його підзахисного у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримати, а врешті вирок суду залишити без змін. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в ході судового розгляду ідентифікація викраденого велосипеда була здійснена на підставі припущень та варіативних тлумачень, оскільки матеріали кримінального провадження, показання потерпілого та свідків різняться щодо кольору викраденого та вилученого велосипеду. Вказує, що висновки суду першої інстанції, щодо зазначених обставин, не спростовують версію сторони захисту, що потерпілому було передано велосипед, який належить іншій особі. На підтвердження викладених тверджень, захисник посилається, зокрема, на показання свідка ОСОБА_9 , які на його переконання, не були взяті судом при ухваленні вироку. Апелянт зазначає, що крім іншого, згідно показань зазначеного свідка, вилучення велосипеду відбувалося за місцем його проживання, а згідно протоколу огляду місця події вилучено велосипед у приміщенні Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області, що свідчить про внесення слідчим до протоколу недостовірних відомостей. Крім того, захисник стверджує, що жодний зі свідків не підтвердив причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, а зазначені у вироку суду обставини ґрунтується на припущеннях.

Як встановлено судом першої інстанції, 9 квітня 2020 року близько 9 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи біля магазину «Ніна» по вулиці Тиницькій м. Бахмач Чернігівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, здійснив викрадення велосипеда марки «Мінськ» вартістю 1102 грн. 50 коп., що належав ОСОБА_10 , чим заподіяв останньому збитків на вказану суму.

Крім того ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що, 9 квітня 2020 року близько 9 год. 00 хв., він, перебуваючи біля магазину «Ніна» по вулиці Тиницькій м. Бахмач Чернігівської області, умисно, шляхом вільного доступу, таємно від оточуючих, викрав сумку з важливими офіційними документами, а саме, чотири посвідчення залізничника на ім`я ОСОБА_10 , які згідно статті 1 Закону України «Про інформацію» є офіційними документами, котра знаходилася на велосипеді ОСОБА_10 , чим здійснив незаконне заволодіння важливими особистими документами.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку прокурора, який просив скасувати вирок суду та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційний суд зауважує, що за наявності суперечливих доказів, суд повинен проаналізувати їх, навести мотиви свого рішення, висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які б виключали сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу.

Суд зобов`язаний мотивувати прийняте рішення, а саме обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію та переконливо довести, чому одні докази покладені в його основу, а інші відкинуті або не враховані. За наявності суперечливих доказів суд повинен проаналізувати їх, навести мотиви свого рішення. Тобто, вирок суду повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 370 КПК України, щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. (Справа "Салов проти України").

Необхідно звернути увагу на те, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст.368 КПК України, а досягнення правосуддя, в зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Відсутність належної мотивації висновків суду призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження вироку суду, а суд вищої інстанції - переглянути його.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України суд першої інстанції в мотивувальній частині обвинувального вироку повинен дати аналіз всім зібраним у справі доказам щодо їх допустимості, достовірності і достатності, викласти формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини обвинуваченого конкретними доказами, вказати які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого злочину і навести мотиви за якими суд не бере до уваги окремі докази.

Наведених вимог закону судом першої інстанції не дотримано.

Як вбачається зі змісту вироку, приймаючи рішення відносно доводів сторони захисту щодо кольору велосипеду, судом першої інстанції зазначено, що вони були перевірені в судовому засіданні шляхом допиту потерпілого та свідків, які уточнили колір велосипеду, а саме, зазначали на темний його колір і, що важливо, що саме викрадений велосипед був переданий потерпілому, який ним продовжує користуватись.

При цьому, суд не звернув уваги на те, що деякі показання учасників судового провадження та докази у кримінальному провадженні містять суперечливі твердження, і не надав їм аналізу з метою усунення будь-яких сумнівів щодо їх змісту.

Зокрема, потерпілий у заяві про злочин вказував про викрадення у нього велосипеду марки «Мінськ» сріблястого кольору, що підтвердив під час допиту в суді першої інстанції та повідомив про наявність у велосипеду особливості щитків білого кольору. Свідок ОСОБА_11 під час допиту вказав, що ним придбавався велосипед у обвинуваченого марки «Аист» чорного (темного) кольору, однак у заяві про добровільну видачу вказано велосипед марки «Мінськ» чорного кольору, що суперечить показанням останнього.

Крім того, в ході проведення впізнання за участі потерпілого ОСОБА_10 , хоча і встановлено недопустимість доказу протоколу впізнання, однак на фототаблиці до протоколу, велосипед, який був впізнаний має щитки не білого кольору, що може свідчити про те, що впізнаний велосипед являється не тим, який було викрадено у потерпілого.

Однак, у заяві про отримання потерпілим ОСОБА_10 вказано отримання ним велосипеду марки «Мінськ» сірого кольору.

Колегія суддів також звертає увагу, що у клопотанні прокурора та ухвалі суду про призначення товарознавчої експертизи відносно призначення вартості викраденого велосипеду зазначено колір велосипеду, як чорний.

Суд першої інстанції належним чином не перевірив вказані обставини, не усунув їх протиріччя з відомостями, які були, зокрема, зазначені судом, як докази вини ОСОБА_8 , не навів у вироку переконливих мотивів щодо їх критичної оцінки, натомість побудував свої висновки, не перевіривши і не спростувавши доводи, наведені стороною захисту з даного приводу.

Крім того, в ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив свої показання, надані в суді першої інстанції щодо здійснення відносно нього психологічного тиску з боку працівників правоохоронних органів і дані обставини не знайшли жодної оцінки в оскаржуваному судовому рішенні.

Поверхневе дослідження доказів в даному кримінальному провадженні позбавило суд першої інстанції ухвалити вмотивоване рішення.

Допущені порушення згідно із положеннями ст.412 КПК України є істотними, оскільки перешкоджають ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.п.1,3 ч.1 ст.409 КПК України неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, судове рішення, постановлене з порушенням кримінально-процесуального та кримінального законів не можна визнати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд.

Задовольняючи частково апеляційну скаргу та призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційної скарги не оцінюються судом апеляційної інстанції.

Суду першої інстанції необхідно повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати докази у кримінальному провадженні, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх достовірність, допустимість та достатність, усунувши недоліки, вказані в ухвалі суду апеляційної інстанції, з дотриманням прав учасників процесу, перевірити інші доводи апеляційної скарги сторони захисту і, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17 КПК України, та основоположних свобод, в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 04 серпня 2021 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначивши новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4