Київський апеляційний суд
Провадження № 11-кп/824/3328/2021 Головуючий в першій інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 359/4049/21 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія справи: ч. 1 ст. 162 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь Київської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2021 року ОСОБА_7 та ОСОБА_9 визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та їм, кожному, призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 та ОСОБА_9 звільнені від основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку строком на 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Згідно вироку суду, 23 січня 2021 року близько 14 годин 00 хвилин ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 , реалізуючи протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення на територію земельної ділянки (кадастровий номер :02:002:0208), що по АДРЕСА_2 ), а в подальшому у приміщення господарської споруди, діючи за попередньою змовою групою осіб, незаконно проникли на цю територію, доступ до якої обмежений.
Перебуваючи на вказаній території, ОСОБА_7 і ОСОБА_9 підійшли до господарської споруди, вхідні двері до якої булли зачинені на замок, пошкодили віконну раму дерев`яного вікна, через яке незаконно та всупереч волі власника ОСОБА_10 , в порушення вимог ст. 30 Конституції України, проникли всередину господарської споруди, порушуючи недоторканість житла потерпілого.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини у кримінальному провадженні, доведеність вини та правильність кваліфікації дій останнього, просить вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2021 року змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання через його суворість та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України покарання у виді штрафу.

На обґрунтування апеляційної скарги, захисник ОСОБА_6 , з посиланням на Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції, є несправедливим внаслідок його суворості, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та даним за його особу. При цьому зазначає, що судом при його призначенні належним чином не враховано те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, офіційно працевлаштований, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце реєстрації та проживання, характеризується позитивно, у вчиненому щиро кається, а також його молодий вік.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2021 року стосовно обвинуваченої ОСОБА_9 учасниками провадження - не оскаржений.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, пояснення прокурора, яка заперечувала щодо апеляційних вимог, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданої апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному проникніненні до іншого володіння особи, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам, встановленим органом досудового розслідування, оскільки вирок суду був ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді обвинувального акта щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку у спрощеному порядку колегія суддів не вбачає, а тому встановлені органом досудового розслідування обставини, як і правова кваліфікація дій обвинуваченого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 394 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої апеляційної скарги.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Обставиною, яка, згідно ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття у вчиненому.

Обставиною, яка, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого, судом визнано вчинення проступку групою осіб за попередньою змовою.

З урахуванням сукупності всіх обставин кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд першої інстанції визнав за необхідне обрати ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України, яке, на думку суду, буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Приймаючи до уваги мотиви призначеного ОСОБА_7 покарання, які наведені в оскаржуваному вироку, колегія суддів вважає, що вони дозволяють зробити висновок про те, що таке покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненому ним кримінальногопроступкута особі обвинуваченого, а тому є законним, справедливим та обґрунтованим.
Що ж стосується доводів апеляційної скаргизахисника про те,що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального проступку та особі обвинуваченого через його суворість, то вони не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для зміни вироку та призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу з огляду на таке.
Так, враховуючи особливості розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні та долучення до нього заяви обвинуваченого щодо визнання своєї винуватості та згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами і розглядом обвинувального акта за його відсутності, суд керувався даними про особу ОСОБА_7 , які були в його розпорядженні.

В апеляційній скарзі сторона захисту, на обґрунтування вимог щодо пом`якшення виду покарання, просить врахувати молодий вік обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце реєстрації і проживання.

Між тим, відповідно до усталеної судової практики та правових висновків, викладених в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 лютого 2020 року (справа № 309/2466/18, провадження № 51-2770кмо19) заміна покарання, до якого застосовано положення ст. 75 КК України, покаранням, яке належить відбувати реально, в тому числі штрафом, є погіршенням становища обвинуваченого. А згідно з ч. 1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати суворіше покарання, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник. Отже, навіть незважаючи на додаткові дані про особу обвинуваченого, які характеризують його з позитивної сторони, і те, що покарання у виді штрафу є більш м`яким від покарання у виді обмеження волі, у цьому кримінальному провадженні захисник формально порушує питання про погіршення становища ОСОБА_7 , що згідно з вимогами кримінального процесуального закону є неприпустимим.

За наведеним, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її оголошення.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4