ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/558/21 Справа № 703/1927/18 Категорія: ч. 2 ст. 125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції з

Смілянським міськрайонним

судом Черкаської області:

особи, щодо якої вирішується

питання про застосування

примусових заходів медичного

характеру ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000767 за апеляційною скаргою прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 липня 2021 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, українця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

закрито кримінальне провадження, із звільненням від кримінальної відповідальності за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Перший заступник керівника Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , 18.06.2018 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , посилаючись на те, що наявні достатні підстави вважати, що останній причетний до вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України .

Відповідно до клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, в діях останнього вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, яке полягає в тому, що він 18 квітня 2018 року близько 13 год. 00 хв., перебуваючи по вул. Богдана Хмельницького в м. Сміла Черкаської області, під час раптово виниклого конфлікту спричинив ОСОБА_12 тілесне ушкодження у виді ножового поранення передньо-бокової стінки живота зліва з проникненням в заочеревинну клітковину без ушкодження її органів та без проникнення в черевну порожнину, яке згідно висновку експерта № 05-6-01/156 від 15 травня 2018 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

06.07.2021 в судовому засіданні захисник ОСОБА_9 заявив клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки з часу вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння минуло більше 3 років.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06.07.2021 клопотання захисника ОСОБА_9 задоволено, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрито, звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу в якій, вважаючи її незаконною, просив скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення норм кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити нову ухвалу, якою скасувати ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06.07.2021 про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за вчинене суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, зі звільненням його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що приймаючи рішення про закриття кримінального провадження судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, хворіє на психічну хворобу, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не усвідомлював своїх дій та не міг керувати ними, а тому діяв не умисно.

В даному випадку, до ОСОБА_7 неможливо застосувати положення ст.. 49 КК України та закрити кримінальне провадження зі звільненням останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки до останнього необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України, у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

В доповненнях до апеляційної скарги від 08.09.2021 прокурор просив ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06.07.2021 щодо ОСОБА_14 скасувати через неправильне застосування вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор посилається на те, що при постановленні рішення судом першої інстанції залишено поза увагою те, що ОСОБА_7 є неосудною особою, його дії не містять складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тому він не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності та відповідно не може бути звільненим від кримінальної відповідальності.

Судом першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 512, 513 КПК України не встановлена причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння, чи перебував він у стані неосудності на час вчинення суспільно-небезпечного діяння, чи необхідно застосовувати до нього примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, оскільки щодо останнього має бути вирішено питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу з доповненнями, просила її задовольнити, ухвалу місцевого суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції; думки захисника ОСОБА_9 , особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, - ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями прокурора; дослідивши матеріали кримінального провадження, вивчивши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі вказані вимоги закону не дотримані.

Статтею 11 КК України визначено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Згідно ст. 18 КК України суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

В ч. 2 ст. 19 КК України зазначено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Статтею 49 КК України передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності після спливу певного проміжку часу з дня скоєння діяння до моменту набрання рішенням суду законної сили.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, в зв`язку з чим прокурор подав до суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо останнього, а не обвинувальний акт.

Згідно висновку експерта № 180 від 14.05.2018 суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_7 вчинив у стані неосудності, що виключає склад злочину, оскільки відсутній його суб`єкт, яким може бути лише осудна особа.

Враховуючи, що до суду надійшло кримінальне провадження щодо вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо нього, як до особи, яка під час вчинення цього діяння перебувала в стані неосудності, останній не є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а тому не може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що приймаючи рішення про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 на підставі ст. 49 КК України, суд першої інстанції застосував закон, який не підлягає застосуванню, що відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для скасування ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06.07.2021 з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Разом з тим колегія суддів позбавлена процесуальної можливості прийняти рішення по суті клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , оскільки дане клопотання не було предметом розгляду судом першої інстанції, а тому з врахуванням позиції прокурора, викладеної в апеляційній скарзі, апеляційний суд відповідно до ст. 415 КПК України скасовує рішення місцевого суду та призначає новий розгляд у суді першої інстанції.

Керуючись ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_13 задовольнити.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 липня 2021 року щодо ОСОБА_14 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді