Справа № 127/5394/22
Провадження № 1-кп/127/107/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду м. Вінниці у дистанційному судовому провадженні, в режимі відеоконференції між Вінницьким міським судом Вінницької області та Державною установою «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про які внесені 10.01.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні зазначила, що підстав для закриття, зупинення провадження немає. В справі наявні всі необхідні для розгляду в судовому засіданні матеріали, порушень КПК України при проведенні досудового розслідування не встановлено. На підставі викладеного, прокурор просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, в яке викликати учасників кримінального провадження.

Також прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою мотивуючи, що ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ще не відпали. Клопотання прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду з метою уникнути від покарання, оскільки за вчинення інкримінованих йому злочинів, передбачено покарання у виді позбавлення волі. Крім того, до цього часу обвинувачений навіть не намагався відшкодувати потерпілому завдану шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечує, однак просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який, оскільки з врахуванням того, що в Україні введено воєнний стан, він має бажання захищати Україну.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 не заперечує проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Підтримала думку свого підзахисного і просила суд змінити йому запобіжний захід на більш м`який.

Потерпілий ОСОБА_6 не заперечує проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та підтримав клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд приходить до висновку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, за наступних підстав.

Під час підготовчого судового засідання підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, не встановлено.

З метою підготовки до судового розгляду встановлено, що угоди про примирення, визнання винуватості до суду в порядку ст.ст. 468-475 КПК України не надійшло.

Підстав для закриття провадження згідно ст. 284 КПК України не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону, підстав для повернення обвинувального акту немає.

Підстав для направлення обвинувального акта для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Вінницькому міському суду Вінницької області.

Суд вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, у відкритому судовому засіданні.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 331 КПК України під час судового засідання суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити або скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою чи зміни запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» згідно якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Крім того, слід зазначити, що враховуючи практику ЄСПЛ, зокрема, у розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Суд при вирішенні заявленого прокурором клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, оцінюючи усі обставини наявні у даному кримінальному провадженні в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних, корисливих злочинів, за які, в разі доведення його винуватості, загрожує покарання у виді позбавлення волі на певний строк, відтак, на переконання суду, у разі зміни обвинуваченому запобіжного заходу на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, останній може переховуватись від суду, розуміючи невідворотність покарання у разі визнання його винним у вчиненні даних злочинів.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими причинами в сукупності для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України»).

З урахуванням того, що на даний час лише розпочинається стадія судового розгляду, а Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Верховною Радою України, з 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб по всій території України запроваджено воєнний стан, на переконана суду існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суту та продовжуватиме вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України, суд враховує особу обвинуваченого, який згідно обвинувального акта не має міцних соціальних зв`язків, суду не надано доказів його працевлаштування до затримання, тобто у останнього відсутнє постійне джерело доходу, тому на переконання суду, у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який, обвинувачений може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

На переконання суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Судом, враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів.

Вирішуючи клопотання потерпілого ОСОБА_6 про передачу йому на відповідальне зберігання належного йому на праві власності автомобіля марки «Mazda» моделі «6», д.н.з. НОМЕР_1 , який є речовим доказом у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

З огляду на те, що у кримінальному провадженні проведено товарознавчу експертизу транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Mazda» моделі «6», д.н.з. НОМЕР_1 , за № СЕ-19/102-22/538-АВ від 01.02.2022, суд вважає можливим передати потерпілому ОСОБА_6 на відповідальне зберігання вказаний автомобіль, який є речовим доказом у справі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 291, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про які внесені 10.01.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018, призначити до судового розгляду в залі № 20 Вінницького міського суду Вінницької області на 09 березня 2022 року о 10 год 00 хв.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово, у відкритому судовому засіданні.

У відкрите судове засідання для розгляду кримінального провадження викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Клопотання потерпілого ОСОБА_6 про передачу йому на відповідальне зберігання належного йому на праві власності автомобіля марки «Mazda» моделі «6», д.н.з. НОМЕР_1 , який є речовим доказом у справі, - задовольнити.

Автомобіль марки «Mazda» моделі «6», д.н.з. НОМЕР_1 , який є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та належить потерпілому ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 передати ОСОБА_6 на відповідальне зберігання.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому задовольнити.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на 60 днів з 03 березня 2022 року до 01 травня 2022 року включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та прокурору Вінницької окружної прокуратури для відома.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду, в частині продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Суддя: