07.10.2021
Справа № 720/1928/21
Провадження № 1-кс/720/200/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Новоселиця

Слідчий суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника власника адвоката ОСОБА_5 , представника законного володільця адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника ОСОБА_7 та законного володільця ОСОБА_8 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 0001291 від 27 травня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 240 ч. 2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого відділення № 4 (м. Новоселиця) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області перебуває кримінальне провадження № 0001291 від 27 травня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 240 ч. 2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Новоселицького районного суду від 27 серпня 2021 року в межах даного кримінального провадження накладено арешт на гусеничний екскаватор жовтого кольору марки «LIEBHERR», моделі «912», заводський номер НОМЕР_1 , із забороною його відчуження, розпорядження та користування з метою збереження речових доказів в кримінальному провадженні.

Адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника ОСОБА_7 та законного володільця ОСОБА_8 , звернувся до суду із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт з екскаватора марки «LIEBHERR», моделі «912», державний номерний знак НОМЕР_2 , заводський номер НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 ..

Своє клопотання він обґрунтовує тим, що слідчим суддею при розгляді та вирішенні клопотання слідчого було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке полягало у неповідомленні власника майна про розгляд справи про арешт майна та неправильному застосуванні передбачених законом підстав для арешту майна, а саме не було враховано правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як речового доказу, відсутність підозри у кримінальному провадженні, неможливість спеціальної конфіскації так як власнику невідомо мету використання свого екскаватора, а також розумність й співрозмірність обмеження права власності та наслідки арешту майна для його власника та законного володільця, які використовують транспортний засіб для господарської діяльності та отримання доходу для сім`ї, у зв`язку з чим просив скасувати арешт із транспортного засобу, повернувши його власнику або законному володільцю.

В судовому засіданні представники власника та законного володільця підтримали заявлене клопотання та просили задовольнити заявлені вимоги.

Прокурор та слідчий заперечували щодо задоволення заявленого клопотання та просили відмовити в його задоволенні з посиланням на те, що арештований екскаватор в період часу досудового розслідування може бути прихований з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності винних осіб.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, вважаю, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися або розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та з цих підстав накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України (а саме, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Ухвалою слідчого судді Новоселицького районного суду від 27 серпня 2021 року в межах даного кримінального провадження накладено арешт на гусеничний екскаватор жовтого кольору марки «LIEBHERR», моделі «912» заводський номер НОМЕР_1 , із забороною його відчуження, розпорядження та користування.

Накладення арешту обґрунтовано необхідністю збереження речового доказу.

На момент накладення арешту на вказаний транспортний засіб слідчому судді та органу досудового розслідування не було відомо його власника.

З наданого адвокатом свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 11 вересня 2019 року слідує, що гусеничний екскаватор марки «LIEBHERR», державний номерний знак НОМЕР_2 , заводський номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_7 ..

З договору оренди транспортного засобу від 15 березня 2021 року слідує, що законним володільцем транспортного засобу є ТОВ «Роднічок».

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя виходить з того, що згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до рішень Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі "Бакланов проти Російської Федерації" та від 24 березня 2005 року по справі "Фрізен проти Російської Федерації", судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що обмеження власника та законного володільця права користування транспортним засобом не є співрозмірним завданням даного кримінального провадження та може призвести до істотних негативних наслідків для них, зважаючи на те, що вони використовують даний екскаватор для роботи по найму з метою отримання доходу для сім`ї, а тому не забезпечено справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту інтересів власника, у зв`язку із чим в подальшому застосуванні арешту в частині заборони користування відпала потреба.

Слід також зазначити, що відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом з тим, слідчий та прокурор не надали належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що саме заборона користування власника або законного володільця транспортним засобом може призвести до наведених наслідків.

В той же час, оскільки арештований транспортний засіб продовжує мати доказове значення у кримінальному провадженні, вважаю за необхідне відповідно до ст. 170 КПК України залишити в силі накладений ухвалою слідчого судді Новоселицького районного суду від 27 серпня 2021 року арешт в частині заборони його відчуження та розпорядження з метою збереження речових доказів в кримінальному провадженні.

Посилання представників власника та законного володільця на повне скасування арешту транспортного засобу слідчий суддя вважає безпідставним, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявна сукупність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що вилучений транспортний засіб має значення речового доказу для кримінального провадження.

Також, слідчий суддя враховує, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, а тому його власник або законний володілець в подальшому, в передбаченому КПК України випадках, має право звертатись із клопотанням про скасування даного арешту.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Частково скасувати арешт на гусеничний екскаватор марки «LIEBHERR», моделі «912», державний номерний знак НОМЕР_2 , заводський номер НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , накладений ухвалою слідчого судді Новоселицького районного суду від 27 серпня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001291 від 27 травня 2021 року, а саме скасувати заборону користування транспортним засобом, повернувши його власнику або законному володільцю.

Залишити в силі накладений ухвалою слідчого судді Новоселицького районного суду від 27 серпня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001291 від 27 травня 2021 року арешт на гусеничний екскаватор марки «LIEBHERR», моделі «912», державний номерний знак НОМЕР_2 , заводський номер НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , в частині заборони відчуження та розпорядження транспортним засобом з метою збереження речових доказів в кримінальному провадженні.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Слідчий суддя
Новоселицького районного суду
Чернівецької області ОСОБА_1