Справа № 296/8456/21
Вирок
Іменем України

12 листопада 2021 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження №0001874 від 18.08.2021 р. по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Головино Черняхівського району Житомирської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, військовослужбовець за контрактом військової частини НОМЕР_1 , стрілець- помічник гранатометника, зареєстрований за адресою в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

28.08.2020 року між ОСОБА_5 та командиром військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_6 підписано контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового, сержантського (старшинського) складу.

В подальшому зазначеного військовослужбовця переведено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2020 року №257 по стройовій частині ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця помічника гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони та присвоєно військове звання солдат.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11,16,49 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України», зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, берегти державне майно, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки.

Відповідно до вимог ст. ст. 3, 4 Закону України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України», військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Так, ОСОБА_5 в порушення зазначених вимог закону вчинив кримінальний проступок за наступних обставин. 16 серпня 2021 року близько 21 год 20 хв ОСОБА_5 , перебуваючи в АДРЕСА_3 , побачив раніше знайому йому ОСОБА_7 , поряд з якою перебував раніше незнайомий йому ОСОБА_4 .

В цей час та за вказаних обставин у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи свої протиправні дії, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, бажаючи заподіяти шкоду здоров`ю ОСОБА_4 , в присутності ОСОБА_7 , застосовуючи фізичну силу, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, раптово підійшов до ОСОБА_4 та без будь яких пояснень наніс три удари долонею правої руки в область лівого вуха, потилиці з лівої сторони та щелепи з лівої сторони.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_5 умисно заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді садна на обличчі зліва та в ділянці лівої вушної раковини, розриву барабанної перетинки лівої вушної раковини, які у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Після цього ОСОБА_5 одразу зник у невідомому напрямку.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні даного правопорушення визнав повністю. Дав показання, які повністю співпадають із фабулою обвинувачення, фактичними обставинами справи та погодився з їх юридичною кваліфікацією, що запропонована стороною обвинувачення. Пояснив, що 16.08.2021р. у вечірній час біля Житнього ринку побачив Батюту із дівчиною, з якою був раніше знайомий, та приревнував. ОСОБА_4 наніс три удари рукою по обличчю, потилиці, у вухо, після чого потерпілий пішов в під`їзд, а він додому. У вчиненому розкаюється, така поведінка була викликана ревнощами. Відповідні висновки щодо такої поведінки для себе зробив, перед потерпілим не вибачався.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 16.08.2021р. увечері повертався із магазину додому разом і дівчиною. По вул. Гоголівській за ними йшов раніше незнайомий ОСОБА_5 . Перед під`їздом незнайомець його окликнув, він повернувся, той був агресивним, наблизився. Він уникав конфлікту, проте хлопець цькував за окуляри. Одразу отримав від обвинуваченого удар в голову, по інерції від якого вдарив дівчину, потім ОСОБА_5 підбіг і завдав удар в ліве вухо долонею. Відчув сильний біль, дзвін, шум, прийшов до тями та отримав ще один удар у вухо. Відкрив під`їзд, проте ОСОБА_5 закрив перед ним двері. В подальшому, підбігла якась жінка та конфлікт припинився. Просив призначити покарання обвинуваченому згідно чинного законодавства.

Суд, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Обвинуваченому, потерпілому роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечували всі учасники судового провадження, погодившись на дослідження лише даних, що характеризують особу обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення (проступку), і ці умисні дії кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Так, обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено. В якості пом`якшуючих обставин суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Крім того, суд також враховує і те, що ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вперше вчинив кримінальний проступок, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, є військовослужбовцем ЗСУ, за місцем служби характеризується посередньо, із врахуванням думки прокурора, потерпілого, суд призначає покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу в максимальному розмірі.

При цьому судом також враховуються приписи закону про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також те, що призначене судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні. Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Арешт на майно не накладався.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст.368, 369, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів, починаючи з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору, направити потерпілому.

Головуючий суддя ОСОБА_1