Справа № 199/1523/22
УХВАЛА
іменем України
22 березня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Дніпропетровська, громадянку України, маючу середню освіту, не одружену, офіційно не працевлаштовану, не маючу на утриманні малолітніх дітей та не непрацездатних осіб, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,-

якій 21.03.2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 від 22.03.2022, погодженого з повноважним прокурором, ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що в невстановлений слідством час та день, однак не пізніше 11 години 40 хвилин, 20.03.2022, у невстановленому слідством місці, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, психотропних речовин колу осіб з числа наркозалежних, з метою отримання прибутку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту, психотропних речовин ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою отримання прибутку від збуту психотропних речовин, особам з числа наркозалежних, порушуючи вимоги ст. 14 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № 863 від 08.07.1999 (зі змінами), а також ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» №62/95-ВР від 15.02.1995 (зі змінами), у невстановлений слідством день та час, однак не пізніше 11 години 40 хвилин 20.03.2022, перебуваючи у невстановленому слідством місці, за невстановлених обставин та у невстановлений спосіб, придбала психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, розфасований до 15 згортків, після чого почала їх зберігати та перевозити з метою збуту.

20.03.2022, приблизно о 11 годині 35 хвилин, ОСОБА_4 , пішки рухалась по вул. Генерала Кравченко у м. Дніпро, у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», мешканці Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпро, в месенджері створили групу у якій повідомляли про підозрілих осіб, які рухаються вулицями району.

Так, 20.03.2022, ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , в месенджені в групі мешканців АДРЕСА_2 , ходить підозріла жінка, після чого разом направились на вищевказану вулицю, з метою встановлення особи, вищевказаної жінки.

Далі, о 11 годині 40 хвилин, біля будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , побачили раніше незнайому їм жінку. Наблизившись до останньої, ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , попрохали незнайому жінку показати їм документи, що засвідчують особу, однак жінка відповідних документів при собі не мала та почала нервувати, на запитання останніх, що вона тут робить жінка, почала помітно нервувати та повідомила, що вона розкладає закладки з психотропною речовиною, обіг якої обмежено метамфетамін, після цього на місце було викликано слідчо-оперативну групу ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Далі, 20.03.2022, в період часу з 13 годин 58 хвилин по 14 годину 10 хвилин, біля будинку № 9, по вул. Генерала Кравченко у м. Дніпро, старшим слідчим СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , в присутності адвоката ОСОБА_10 , та двох понятих, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України, та на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 КПК України було здійснено обшук затриманої особи під час проведення якого, з правої зовнішньої кишені куртки, одягненої на ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено 15 згорток обмотаних ізоляційною стрічкою, в кожному з яких знаходився поліетиленовий сліп-пакет з порошкоподібною речовино жовтого кольору.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104-21/10850-НЗПРАП від 21.03.2022, надана на дослідження 21.03.2022 кристалічна речовина жовтого кольору масою 0,8568 г містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін. Кристалічна речовина масою 0,8568 г, містить метамфетамін, маса якого становить 0,3234 г.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання та обрати підозрюваній ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики передбачені пунктами 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Підозрювана ОСОБА_4 та захисник просили не застосовувати до неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Слідчому судді підозрювана пояснила, що жодним чином досудовому розслідуванню кримінального провадження не перешкоджатиме. Просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_4 , приходжу до наступних висновків.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні №1-р/2017 від 23 листопада 2017 року, тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК України на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

- чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

- чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;

- чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК України приводить слідчого суддю до висновку, що на вказаному етапі досудового розслідування суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Отже на початковій стадії розслідування, що має місце у даному випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювати точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Як роз`яснив, ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»); ретельно перевіряти дотримання уповноваженими органами вимог статей 207-213 КПК у випадках затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.

Факти та інформація з приводу наявності обґрунтованої підозри, встановлені на підставі наступних доказів: протоколом обшуку особи від 20.03.2022, протокол затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , Висновком експерта, Речовими доказами по кримінальному провадженню.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Оцінивши в сукупності всі наведені вище обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, враховуючи, що відомості внесено до ЄРДР за ч.1 ст.307 КК України, буде співмірним, відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені при застосуванні запобіжного заходу, відповідає особі підозрюваної ОСОБА_4 та тяжкості висунутої їй підозри і зможе забезпечити належне виконання нею процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.110,131,132,176,177,178,181,183,184,186,193,ч.4 ст.194, ст.ст.195, 196, 197, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні № 0000173 від 20.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , на строк до 20.05.2022 включно.

Зобов`язати підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, прокурора або суду.

Заборонити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово на строк до 20.05.2022 включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ, який здійснює кримінальне провадження ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

По закінченню цього строку та за відсутністю клопотання прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.199 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід та обов`язок вважається скасованим.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

22.03.2022