КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

УХВАЛА
Іменем України

22 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000528 за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 14 вересня 2021 року, щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Долинське Чаплинського району Херсонської області, громадянина України, неодруженого, з базовою середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Обухівського районного суду Київської області від 14 вересня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 187 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України суд звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені законом.
Цим же вироком судом вирішені питання щодо речових доказів.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_8 , 01 червня 2021 року близько 00 год. 30 хв. перебуваючи поблизу ЗОШ № 2, що розташована по вулиці Юності, 21 в місті Українка Обухівського району Київської області, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, маючи на меті вчинити напад з метою заволодіння чужим майном належного потерпілому ОСОБА_9 , підбіг до останнього та завдав ряд ударів за наступних обставин.

Так, реалізуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, здійснив напад на потерпілого, що виразився у швидкому скороченню відстані між ним та потерпілим ОСОБА_9 , при цьому наніс не менше шести ударів ногами та руками в тулуб і обличчя останнього.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілий впав на землю, після чого скориставшись тим, що своїми незаконними діями ОСОБА_8 подавив волю до будь-якого опору з боку потерпілого, відкрито заволодів з кишені куртки, в яку був одягнутий ОСОБА_9 належним останньому мобільним телефоном марки «Хіаоті» моделі «МОС2» вартістю 2150,00 грн. та гаманцем із грошовими коштами в сумі 281 грн., після чого зник з місця вчинення злочину.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , у ОСОБА_9 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, зміщення носової перетинки, синців навколо правого та лівого ока, субкон`юнктивального крововиливу в лівому оці, садна в ділянці лоба справа, садна на лівому колінному суглобі. тілесні ушкодження потерпілого утворились від дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею та за ступенем тяжкості відноситься: комплекс ушкоджень в області носа до легких тілесних ушкоджень, інші окремо взяті ушкодження до легких тілесних ушкоджень. Потерпілому ОСОБА_9 було заподіяно не менше шести прикладань смерті.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Обухівського районного суду Київської області від 14 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання попереднє ув`язнення з 03.06.2021 по 14.09.2021 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор, посилаючись на вимоги ч. 4 ст. 374 КПК України, зазначає, що у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначається рішення про залік досудового тримання під вартою.

Як звертає увагу апелянт, згідно ухвали Обухівського районного суду Київської області від 03.06.2021 (справа № 372/2078/21), ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а оскаржуваний вироком, обвинувачений був звільнений з-під варти в залі суду негайно, та щодо нього скасовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Таким чином, на думку апелянта, обвинуваченому ОСОБА_6 слід зарахувати у строк призначеного йому вироком Обухівського районного суду Київської області від 14.09.2021 року покарання попереднє ув`язнення з 03.06.2021 по 14.09.2021 включно, з розрахунку один попереднього ув`язнення за день позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Крім того, апелянт посилаючись на положення ст.ст. 537-539 КПК України зазначає, що правовою підставою вирішення питання, пов`язаних з виконанням вироку, у вказаному порядку, є вирок суду, який набрав законної сили, а тому вважає, питання, пов`язане з зарахуванням строку попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України має бути вирішено саме шляхом зміни вироку, а не у порядку, передбаченому ст.ст. 537-539 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 та просила її задовольнити;провівши судові дебати; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратурине підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбої), тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким, у тому числі прокурором, не оспорювалися.
Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і правова кваліфікація скоєного ОСОБА_6 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає вирок суду лише в межах поданої прокурором апеляційної скарги.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, обставиною, що, згідно ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого суд першої інстанції визнав його щире каяття, а обставин, що, згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, суд першої інстанції, при призначенні покарання, врахував також те, що обвинувачений раніше не судимий, вперше вчинив кримінальне правопорушення та щиро розкаявся, негативну характеристику з місця навчання та думку потерпілого щодо міри покарання, у зв`язку з чим дійшов висновку, що в даному конкретному випадку, виправлення ОСОБА_6 можливе без відбування покарання, а тому визнав необхідним призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 187 КК України, у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 цього Кодексу, звільнити останнього від відбування покарання, встановивши іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.
Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного покарання, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому є справедливим.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 щодо наявності підстав для зміни вироку суду першої інстанції у зв`язку з необхідністю, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 03.06.2021 по 14.09.2021 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, то вони не можуть бути визнані обґрунтованими, з огляду на таке.

Дійсно, відповідно до вимог, передбачених. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку, крім іншого, повинно бути зазначено рішення про залік досудового тримання під вартою.

Однак, у даному конкретному випадку, зазначати про таке рішення у вироку суду немає ніякої необхідності, оскільки ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Більш того, як прямо передбачено вказаною вище нормою КПК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст. 75-79, 104 цього Кодексу, у резолютивній частині вироку зазначаються тривалість іспитового строку, обов`язки, покладені на засудженого, особа, на яку за її згодою або на її прохання, суд покладає обов`язок щодо нагляду за засудженим і проведення з ним виховної роботи.

Окрім цього, згідно вимог ч. 1 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений на момент ухвалення вироку тримався під вартою, суд звільняє його з під варти в залі судового засідання у разі звільнення від відбування покарання.

Таким чином, твердження в апеляційній скарзі про те, що вирок Обухівського районного суду Київської області від 14 вересня 2021 року ухвалений щодо ОСОБА_6 є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, слід визнати помилковим та таким, що не ґрунтується на нормах матеріального права, в тому числі вимогах ч. 5 ст. 72 КК України, оскільки ОСОБА_6 хоча і засуджено до покарання у виді позбавлення волі, проте, на підставі ст. 75 цього Кодексу звільнено від його відбування з випробуванням, що виключає необхідність зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для зміни вироку, а тому вважає необхідним за наслідками розгляду апеляційної скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 14 вересня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 прийняти рішення, яким вказаний вирок суду без змін, а апеляційну скаргу на цей вирок без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Обухівського районного суду Київської області від 14 вересня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 372/2497/21

Номер провадження: 11-кп/824/4404/2021

Категорія: ч. 1 ст. 187 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_10

Доповідач - суддя ОСОБА_1