Справа № 308/6441/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2021 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчий в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Хуст, Закарпатської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, що працює на посаді водія-охоронця групи мобільного реагування ТОВ «VENBEST», раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0000154, відомості про яке 20.05.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 19.05.2021 року, приблизно о 22 год. 40 хв., водій ОСОБА_4 , в нічний час доби, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Mercedes-Benz 211», реєстраційний номер НОМЕР_1 Чеської Республіки, разом з пасажирами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , рухаючись у межах населеного пункту з більшою за максимально допустиму швидкістю руху, а саме приблизно 79,9 - 113,4 км/год., по вул. Августина Волошина у м. Хуст, зі сторони центру міста у напрямку Виноградівського району Закарпатської області, в межах Т-образного перехрестя другорядної вул. Чижмаря та головної вул. А. Волошина, в м. Хуст, біля будинку № 81, діючи в супереч вимогам п. п. 2.3, 12.3, 12.4 та 12.9 «б» Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, при виборі безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, чим заздалегідь поставив себе в ситуацію, при якій вже не мав технічної можливості уникнути зіткнення з моменту виникнення небезпеки для його руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з мопедом марки «HONDA», моделі «Takt», без реєстраційного номерного знаку, під керуванням ОСОБА_9 , який разом з пасажиром ОСОБА_10 виїхав з другорядної вул. Чижмаря, та зайняв свою смугу руху по головній вул. А. Волошина в м. Хуст.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир вказаного мопеду марки «HONDA», моделі «Takt», ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 66/х від 16.06.2021 року отримала тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу під м`які покриви голови; перелому кісток склепіння черепу та перелому кісток основи черепа, крововиливу під м`яку мозкову оболонку; дрібно крапкові крововиливи в речовину головного мозку; забій нижньої долі лівої легені; садна правої щоки, лівого колінного суглобу по зовнішній поверхні, правого колінного суглобу по зовнішній поверхні, лівого гомілково-ступневого суглобу по внутрішній поверхні. Вищевказані тілесні ушкодження, згідно з наказом п. п. 2.1.2 МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, відноситься до групи тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням її смерті.

Водій мопеду марки «HONDA», моделі «Takt», ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 59/х від 11.06.2021 року отримав тілесні ушкодження у вигляді ушитої рани середньої фаланги середнього пальця по тильній поверхні лівої кисті; саден: тильній поверхні лівої кисті, середньої третини лівого передпліччя по зовнішній поверхні, правого гомілково-ступневого суглобу по зовнішній поверхні, лівої поперекової ділянки, а також тілесні ушкодження у вигляді закритого сегментального уламкового перелому лівої великогомілкової кістки із зміщенням, які потягли за собою розлад здоров`я більше 21 дня і по цій ознаці згідно з п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п. п. 2.3, 12.3, 12.4 та 12.9 «б» Правил дорожнього руху, якими визначено: п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом; п. 12.3 у разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.; п. 12.9 «б» водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7.

Невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили, а саме: отриманням тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_9 та смертю ОСОБА_10 .

Таким чином, як зазначає слідчий, своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та смерть потерпілого.

16.09.2021 органом досудового розслідування ОСОБА_4 у встановленому ст. ст. 276, 277, 278 КПК України порядку повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчий вказує, що вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою до нього від 19.05.2021 року; протоколами проведення слідчого експерименту; висновками судово-медичної, комплексної фототехнічної та інженерно-транспортної експертизи, а також висновком судової автотехнічної експертизи по дослідженню механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Як зауважує слідчий, підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому в сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У клопотанні слідчий вказує на ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Зокрема, злочин, який інкримінується ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Також слідчий вказує на ризик незаконно впливу на потерпілого свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Зокрема, підозрюваний ОСОБА_4 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із потерпілим та свідками, та схиляти їх до зміни даних слідству показань, так як його показання є технічно не спроможними та не відповідають об`єктивним обставинам даної автопригоди. Аналогічним чином ОСОБА_4 зможе впливати ще на понятих, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій, що негативно вплине на хід досудового розслідування та/або до підбурювання дачі ними неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Приймаючи до уваги викладене та те, що підозрюваний ОСОБА_4 має закордонний паспорт, перебуваючи на волі з метою переховування від органів досудового розслідування та суду може виїхати за межі України, чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадження, вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, а застосування більш м`яких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, а тому, затвердженням слідчого, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, слідчий просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваному ОСОБА_4 обґрунтовано інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які наведені у внесеному клопотанні.

Захисник у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання про обрання відносно її підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати відносно нього інший запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях проти клопотання.

Захисник зауважила, що посилання слідчого в клопотанні на кілька ризиків, що наведені в ст. 177 КПК України, є необґрунтованими з наступних підстав. Зокрема, ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду не підтверджено жодними доказами. Дорожньо-транспортна пригода сталася 19.05.2021 року. Відомості про факт вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.05.2021 року. З того часу ОСОБА_4 з`являвся на кожен виклик слідчого, приймав участь у всіх слідчих діях, жодним чином не робив перешкоди у розслідуванні кримінального провадження, від органів досудового розслідування не переховувався і не має наміру переховуватися від суду, а так само не має наміру, виїжджати за кордон. Що стосується ризику, який слідчим наведено у клопотанні незаконно впливати на потерпілого свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, то вважає даний ризик також необґрунтованим, так як з часу відкриття провадження пройшло більше чотирьох місяців, всі свідки, яким відомі обставини у справі надали покази, що є наявні в матеріалах справи. Крім того, із залученням свідків було проведено слідчий експеримент, на якому свідки показали всі наявні їм обставини справи та було відтворено події дорожньо-транспортної пригоди. З часу відкриття провадження та до сьогоднішнього дня свідки покази не змінили, а тому зазначений слідчим у клопотанні ризик впливати на свідків для зміни показів є надуманим та необґрунтованим. Захисник вказує, що так само є необґрунтованим і вплив на потерпілих, експерта та спеціаліста.

При обранні запобіжного заходу захисник просить звернути увагу на наступні обставини, а саме: в даному випадку підозрюваний ОСОБА_4 має постійне місце проживання, де проживає з родиною, має стійкі соціальні зв`язки, має постійну роботу, характеризує себе позитивно, що підтверджується характеристикою з місця роботи, не судимий. Підозрюваний ОСОБА_4 працює в приватній охоронній компанії, а саме ТОВ «ВЕНБЕСТ». Графік роботи цілодобовий, тобто працює і в нічний період часу. Вказана робота є для нього єдиним джерелом доходів. Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою призведе до звільнення його з роботи, а в разі звільнення підозрюваний не зможе відшкодовувати потерпілим збитків. Крім того, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою призведе до погіршення його стану здоров`я, так як ОСОБА_4 переніс гепатит «а» і на сьогоднішній день є загострення хвороби, що підтверджується довідкою лікаря.

Захисник вважає, що слідчим та прокурором у даному випадку не доведено, що встановлені обставини є достатніми для переконання, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам чи ризику, а на її думку жоден з ризиків не є доведеним. Просить взяти до уваги як пом`якшуючу обставину також той факт, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 не перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Як наголошує захисник, щодо вчинення самого кримінального правопорушення, то обставини події ДТП відбувалися наступним чином. При виникненні моменту небезпеки водій ОСОБА_4 намагався уникнути прямого наїзду на мопед, на якому були двоє: водій та пасажир, намагався врятувати життя потерпілих, відповідно вжив заходів об`їзду перешкоди, і для цього здійснив маневр виїзду вліво на зустрічну смугу руху, але уникнути зіткнення на дорозі не вдалося, так як мопедист, який виїхав із другорядної вулиці, врізався в автомобіль, яким керував ОСОБА_4 . А тому, вважає, що в даній ДТП є винуватість обох водіїв, як водія мопеду, так і водія транспортного засобу «Мерседес». Тому факт вчинення кримінального правопорушення може підтверджуватися лише вироком, законним рішенням про визнання особи винуватою у вчиненні злочину.

На думку захисника, завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин можливого кримінального правопорушення може бути забезпечено застосуванням до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме застосуванням іншого впливового запобіжного заходу особистого зобов`язання.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000154, відомості про яке 20.05.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У рамках даного кримінального провадження 16.09.2021 року повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та смерть потерпілого.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно з ч. 2 цієї ж статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені статтею 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За приписами ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться у доданих до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про наявність обґрунтованої підозри на даному етапі досудового розслідування, яка за матеріалами клопотання підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.05.2021 року та схемою місця дорожнього-транспортної пригоди до нього; висновком експерта № 66/х від 20.05.2021 року; висновком експерта № 59/х від 20.05.2021 року; висновком експерта № СЕ-19/107-21/4588-ІТ від 23.06.2021 року; висновком експерта № КСЕ-19/107-21/4629 від 09.08.2021 року; протоколами проведення слідчих експериментів від 28.07.2021 року; висновком № 166/09 судової автотехнічної експертизи по матеріалах досудового розслідування № 0000154.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04), рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Водночас, слідчий суддя зазначає, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, вік та стан здоров`я підозрюваного, який є особою молодого віку, перебуває на амбулаторному лікуванні з приводу загострення хвороби (вірусний гепатит А), що підтверджується довідкою лікаря, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність в нього родини, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, а саме працює на посаді водія-охоронця групи мобільного реагування ТОВ «VENBEST», репутацію підозрюваного, який за місце проживання та місце роботи характеризується позитивно, майновий стан підозрюваного, відсутність судимостей у підозрюваного, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Слідчий суддя бере до уваги ту обставину, що підозрюваний затриманим у порядку, визначеному ст. ст. 208, 209 КПК України, не був, а сам злочин, у вчиненні якого він підозрюється, відноситься до необережних.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється з 20.05.2021 року, при цьому матеріали клопотання не містять жодних даних, що ОСОБА_4 переховувався від органу досудового розслідування, якимось чином перешкоджав досудовому розслідуванню, здійснював тиск на потерпілих, свідків чи експертів, іншим чином перешкоджав досудовому розслідуванню.

Матеріалами клопотання встановлено, що на даний час у рамках даного кримінального провадження проведено ряд експертиз, а також слідчі експерименти.

Слідчий суддя також виходить із забезпечення конституційного права підозрюваного на працю, встановленого ст. 43 Конституції України, згідно з якою передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Між тим, тяжкість інкримінованого особі злочину, так само як суворість можливої санкції не можуть слугувати єдиними підставами для тримання особи під вартою. Існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою тяжкого правопорушення хоч і є важливим фактором, не може бути єдиною підставою для виправдання тривалого періоду запобіжного ув`язнення (рішення ЄСПЛ у справі «Калашников проти Росії, Kalashnikov v. Russia» від 24 червня 2002 року, заява № 47095/99, п. 116). Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. У цьому контексті мають враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, а також міжнародні контакти (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії, W v. Shitzerland» від 26 січня 1993 року Серія А, № 254-А, п. 33).

За результатами розгляду даного клопотання слідчим суддею встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється та суворість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому, найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Стороною обвинувачення на підтвердження необхідності застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не надано жодного підтвердження та не наведено достатніх доводів на обґрунтування застосування саме такого запобіжного заходу. Відтак, оцінюючи доводи сторони обвинувачення про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя констатує, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, передбаченому ст. 177 КПК України.

Виходячи з встановлених слідчим суддею обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 , та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, стороною обвинувачення не доведено на даному етапі досудового розслідування необхідність застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою запобігання ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, а тому в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання півд. вартою слід відмовити.

Разом з тим, приймаючи до уваги наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти вищезазначеному ризику.

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладені на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Керуючись ст. ст. 177-179, 186, 194, 196, 309, 376, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора та суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Виконання зазначених обов`язків, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 15 листопада 2021 року, включно.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , письмово під розпис повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 24 вересня 2021 року о 16 год. 00 хв.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1