ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду сел. Підволочиська кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000150 від 25 листопада 2021 року, на підставі обвинувального акта та угоди про примирення потерпілого з обвинуваченим, у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бережани Тернопільської області, громадянина України, не працюючого, неодруженого, з середньою освітою, не депутата, без постійного місця проживання, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Збаразького районного суду від 09.04.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді чотирьох місяців арешту, звільненого 05.11.2021, судимість за який не знято та не погашено у передбаченому законом порядку, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,

за участі: сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

до суду надійшов обвинувальниий акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. В судовому засіданні сторонни подали угоду про примирення від 30 листопада 2021 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , тому згідно з вимогами ст. 474 КПК України суд невідкладно перейшов до розгляду угоди.

Суд визнає доведним, що ОСОБА_3 25 листопада 2021 року, приблизно о 10:05 год, знаходячись в приміщенні квартири свого знайомого ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись тим, що ОСОБА_5 відлучився та не бачить його злочинних дій, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, повторно вчинив крадіжку належних ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 400 грн, маючи при цьому реальну можливість розпоряджатись викраденими грошима на власний розсуд, тому ОСОБА_3 винен у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна, (крадіжка), вчинена повторно, оскільки вироком Збаразького районного суду від 09.04.2021 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно з угодою про примирення від 30.11.2021 року обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину за ч. 2 ст. 185 КК України. Сторони узгодили покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 3 місяців арешту.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Всі фактичні обставини справи вказані правильно. Пояснив суду, що угоду уклав добровільно і наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просить затвердити угоду про примирення.

Потерпілий також просив затвердити угоду про примирення, укладену добровільно, наслідки укладення та затвердження угоди зрозумілі. Претензій матеріального та морального характеру не має.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити дану угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні нетяжкого злочину.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: крадіжці, вчиненій повторно, що згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст якої відповідає вимогам ст. 471 КПК України. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені в ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені в ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом. Потерпілий також розуміє наслідки укладення і затвердження угоди.

Також судом встановлено, що дана угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 185 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Тому наявні правові підстави для затвердження угоди, укладеної 30.11.2021 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , а також про призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався, цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

затвердити угоду про примирення від 30.11.2021 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджену міру покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Підволочиський районний суд з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1