Справа № 130/2132/21
Провадження №11-кп/801/1115/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.08.2021 про продовження строку тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000566 від 02.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000566 від 02.12.2020 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Оскаржуваною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 09.10.2021.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, його вік, характер та обсяг висунутого звинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, його майновий стан, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та стійких соціальних зв`язків, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить суд змінити вид запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Апелянт не погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що вказані в ухвалі ризики не мають місця. Посилається на наявність у нього постійного місця проживання, стійких соціальних зв`язків, можливість працевлаштуватись, позитивну характеристику за місцем проживання та відсутність фактів ухилення його від слідства та суду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані суду матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене.
Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.
Приймаючи рішення в даному провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років. Обвинувачений знаходячись на волі може впливати на потерпілу, тому як він зазначав у судовому засідання, що до сьогоднішнього дня знаходиться з потерпілою в неприязних відносинах. Перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема впливати на потерпілу, вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення.
Крім того, на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України щодо ОСОБА_7 .
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд апеляційної інстанції вважає, що з врахуванням даних про особу обвинуваченого, які перевірялися судом першої інстанції, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, і суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, в даному випадку мають місце відповідні ризики, а саме спроби обвинуваченого здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
На даний час, стороною обвинувачення доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти відповідним ризикам, та, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, існує значна ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_7 порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.
Стороною захисту не наведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги при обранні запобіжного заходу, які нові обставини виникли після прийняття рішення про застосування запобіжного заходу.
Суд апеляційної інстанції вважає, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції правильно задовольнив клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу.
Більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є непереконливими.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді даного питання не встановлено, а тому і підстав для скасування судового рішення колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.08.2021 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4