У Х В А Л А
про призначення справи до судового розгляду
та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

06 грудня 2021 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

законного представника - ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001657 від 09.10.2019, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, утриманців у розумінні закону не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше не судимого;

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001657 від 09.10.2019, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України.

У підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 06 грудня 2021 року, прокурор, захисник, законний представник та обвинувачений висловили думку про можливість призначення справи до розгляду.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також представник потерпілого підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» - ОСОБА_10 у підготовче судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з письмовими заявами, у яких просили провести розгляд справи у їхній відсутності /т. 1 а.с. 110,111,148,136/.

Цивільних позовів не заявлено.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Дане кримінальне провадження підсудне Черкаському районному суду Черкаської області. При проведенні підготовчих дій підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, судом не встановлено, перешкоди для призначення провадження до судового розгляду відсутні, підстав для закриття провадження, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України, немає. Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468 - 475 КПК України до суду не надходило. Обвинувальний акт за формою і змістом відповідає вимогам статті 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, не виявлено. Підстав для повернення обвинувального акта прокурору не вбачається. Підстав для направлення обвинувального акта для визначення підсудності не встановлено. Будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, у підготовчому судовому засіданні не заявлено.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість призначення судового розгляду по даному кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 27 КПК України, з урахуванням думки сторін кримінального провадження, суд вважає, що дане кримінальне провадження не потребує закритого судового засідання, а тому повинно бути розглянуте у відкритому судовому засіданні із забезпеченням повного фіксування судового засідання за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів.

Водночас, у підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , відповідно до ст. 331 КПК України, заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою на строк 60 діб.

Так, прокурор вказує, що на даний час ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, оскільки обвинувачений підозрюється у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна; при цьому підозра є обґрунтованою; обвинувачений може вчиняти нові умисні злочини, переховуватись від суду, впливати на потерпілих і свідків, які ще не допитані судом. Водночас, прокурор наголошує на тому, що обвинувачений перебував у розшуку, в т.ч. міжнародному, а, відтак, на її переконання, є обґрунтовані підстави для продовження строку тримання під вартою на 60 днів.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_5 та законний представник ОСОБА_6 заперечили щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, мотивуючи тим, що для цього немає достатніх правових підстав, оскільки нових ризиків, які б виправдовували утримання обвинуваченого під вартою, прокурор не навела.

Додатково обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що від органів досудового розслідування він не ухилявся, а легально поїхав на роботу до Республіки Польща і не знав про те, що його оголосили в розшук. Крім того, вказав, що має міцні соціальні зв`язки, оскільки за місцем проживання його добре знають і місцеві жителі навіть збирали підписи на його користь.

Суд, при вирішенні питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого, вважає необхідним зазначити наступне:

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
За змістом статті 492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу. Про затримання і взяття під варту неповнолітнього негайно сповіщаються його батьки чи особи, які їх замінюють.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у статті 177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, зазначені у статті 178 КПК України.
Судом установлено, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 10 грудня 2021 року.

Разом із цим, завершити судове провадження до спливу строку дії даного запобіжного заходу не можливо.

Суд погоджується з висновком прокурора про існування обґрунтованої підозри щодо можливого вчинення саме ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів) та зважає на те, що ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

У рішенні у справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочинів, підвищена суспільна небезпечність інкримінованих обвинуваченому злочинів, один з яких вчинено із застосуванням зброї, дають суду достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, здійснювати психічний або фізичний вплив на потерпілих та свідків, які на сьогодні не допитані судом.

Крім того, тяжкість покарання збільшує ймовірність ризику переховування обвинуваченого від суду.

На обґрунтування ризику можливого переховування обвинуваченого від правосуддя, суд надає оцінку особі ОСОБА_4 , який має молодий вік; тяжкими захворюваннями не страждає; міцних соціальних зв`язків, які були б засобом превенції від можливої подальшої негативної і девіантної поведінки та ухилення від явки до суду, не має, оскільки за місцем реєстрації не проживає, є неодруженим, непрацюючим, утриманців у розумінні закону не має; а також зважає на те, що обвинувачений ОСОБА_4 з 20 січня 2020 року по 23 листопада 2020 року перебував у розшуку, в т.ч. міжнародному, та у листопаді 2020 року був екстрадований працівниками правоохоронних органів з Республіки Польща до України,

Таким чином, суд переконаний, що ризики та обставини, передбачені ст.ст. 177,178 КПК України, які враховувалися при обранні та продовженні відносно обвинуваченого запобіжного заходу, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.

Подібних висновків дійшов і суд апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги захисника на попередню ухвалу Черкаського районного суду щодо продовження запобіжного заходу у даній справі.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, суд на теперішній час не встановив.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає, що тимчасова ізоляція ОСОБА_4 від суспільства є цілком виправданою мірою, насамперед превентивною, оскільки окрім захисту прав і інтересів обвинуваченого, суд повинен приймати до уваги захист інтересів суспільства в цілому і запобігти можливій злочинній діяльності особи, якій пред`явлено підозру та висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому приходить до висновку про необхідність продовжити щодо обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , а також не зможе запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України.

І навіть запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не усуває вище перелічені ризики, оскільки ОСОБА_4 не має власного житла і законного джерела доходу, що унеможливлює виконання даного запобіжного заходу.

Відтак, суд дійшов висновку, що підстав для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу немає, а тому обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

До того ж, під час обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого застава не визначалась.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27, 177, 178, 183, 193-197, 314-316, 331, 492 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001657 від 09.10.2019, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, та провести його одноособово у відкритому судовому засіданні у приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області у залі судових засідань о 15 годині 40 хвилин 14 грудня 2021 року.

Визначити резервну дату судового засідання на 14 годину 20 хвилин 19 січня 2022 року.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Клопотання прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 залишити попередній тримання під вартою в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», продовживши строки тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, тобто до 04 лютого 2022 року включно.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити начальнику Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання, а також прокурору Смілянської окружної прокуратури для контролю.

Строк дії ухвали складає 60 (шістдесят) діб з дня її проголошення та до 04 лютого 2022 року, включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду в частині продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду у порядку та строки, встановлені законом.

В іншій частині ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1