Справа №150/597/21
Провадження по справі №1-кп/150/45/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючої: судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000437 від 04.11.2021 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, працюючого столяром в Державному професійно технічному навчальному закладі «Мазурівський аграрний центр професійно технічної освіти», раніше не судимого
за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 03.11.2021 близько 15 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21061, держаний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , рухаючись по автодорозі Т-0218 сполученням «Мазурівка - Моївка - смт.Чернівці», був зупинений працівниками патрульної поліції між селами Сокіл та Грабівці Могилів-Подільського району Вінницької області.
У ході перевірки документів ОСОБА_4 , переслідуючи мету використання завідомо підробленого офіційного документу, маючи умисел на його використання, пред`явив для перевірки інспектору сектору реагування патрульної поліції Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 завідомо підроблене посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , категорії «В» та «В 1», видане на його ім`я, усвідомлюючи, що він не пройшов у встановленому законом порядку підготовку або перепідготовку до встановлених планів і програм та не склав теоретичні і фактичні іспити в сервісному центрі МВС, а також, відповідно до пункту 16 «Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, не пройшов медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ України.
Відповідно до інформації Територіального сервісного центру №0543 м.Могилів-Подільський, згідно Національної автоматизованої інформащйної системи Головного сервісного центру України, ОСОБА_4 посвідчення водія не отримував. Посвідчення водія серії НОМЕР_2 22.02.2020 ТСЦ 8042РСЦ ГСЦ МВС у м.Києві видано громадянці ОСОБА_7 .
Згідно висновку експерта №СЕ-19/102-21/15901-ДД від 10.11.2021 бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , яке заповнене на ім`я гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ТСЦ 8043 21.07.2021 року не відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України.
У бланку посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , заповнене на ім`я громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що видане ТСЦ, 8043 21.07.2021, фонові графічні зображення (захисна сітка) бланковий текст, серія та номер бланка, вихідні дані підприємства - виробника, нанесено за допомогою друкуючого пристрою з струменевим способом формування зображень.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст.358 КК України використання завідомо підробленого документа.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав та показав, що 03.11.2021 близько 15 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом марки ВАЗ, держаний номерний знак НОМЕР_1 , належним його сину ОСОБА_5 , рухався по автодорозі сполученням «Мазурівка - Моївка - смт.Чернівці», був зупинений працівниками патрульної поліції. В ході перевірки документів ОСОБА_4 надава працвникам патрульної поліції завідомо підроблене посвідчення водія на своє ім`я.
Оскільки обставини справи ніким не оспорюються, а обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, то суд відповідно до ст. 349 КПК України за відсутності заперечень з боку учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а обмежився допитом обвинуваченого.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом.
Таким чином дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
Відповідно до ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України є кримінальним проступком, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога чи лікаря психіатра не перебуває, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та ативне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд не вбачає.
Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого проступку, особи винного, щирого каяття обвинуваченого у вчиненому, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, а у виді штрафу в межах санкції ч.4 ст.358 КК України. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст.50 КК України мети загальної і спеціальної превенції. Суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті.
Підстави для застосування ст., ст.69, 69-1 КК України відсутні.
Пунктами 12, 13, 14 частини 1 статті 368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Відповідно до ухвали слідчого судді Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05.11.2021 року (справа №138/3190/21 (провадження по справі №1-кс/138/605/21) накладено арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 .
З врахуванням положень статті 174 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність скасування ухвали слідчого судді Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05.11.2021 року про накладення арешту на вище зазначене посвідчення водія.
Цивільний позов не заявлявся.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Відповідно до положень статті 118 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів являються процесуальними витратами.
Частиною 2 статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Із врахуванням вище зазначеного, суд в силу положень ст., ст.118, 124 КПК України приходить до висновку, що процесуальні витрати по справі, пов`язані з проведенням судової експертизи на суму 2745 (дві тисячі сімсот сорок п`ять) гривень 92 копійки, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави, оскільки їх розмір та підстава підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК України суд,-
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
Початок строку відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_4 рахувати з моменту ухвалення вироку 30 грудня 2021 року.
З набранням вироком законної сили з метою його виконання арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05.11.2021 року на арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 ,- скасувати.
Речові докази:
- посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , які приєднано до матеріалів кримінального провадження, - знищити;
- мобільний телефон марки «NOKIA» модель «3.1 Plus», залишити власнику ОСОБА_4 , в якого він і знаходиться на зберіганні;
- компакт диск з відеозаписом із бодікамер, - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням судової експертизи у розмірі 2745 (дві тисячі сімсот сорок п`ять) гривень 92 копійки.
На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в суді, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

СУДДЯ: ОСОБА_8