Провадження №1-кс/712/5680/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2021 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2

озглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Садко Україна» про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000781 від 09.07.2016 року, -

В С Т А Н О В И В:
ТОВ «Торговий дім «Садко Україна» звернулося до суду з клопотанням про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000781 від 09.07.2016 року, посилаючись на те, що ухвалою Старобільского районного суду Луганської області (слідчий суддя: ОСОБА_3 ; провадження № 1-кс/431/717/16, справа № 431/3794/16-к) від 11.08.2016 року за клопотанням ст. слідчого Старобільського відділу поліції ГУ Національної поліції в Луганській області ОСОБА_4 про арешт майна, накладено арешт на грошові кошти що зберігаються на банківському рахунку товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Садко Україна» () № НОМЕР_1 в ПАТ «Сбербанк».

«Торговий дім «Садко Україна» вважає, що арешт на належний Товариству банківський рахунок був накладений необґрунтовано та в подальшому застосування такого заходу (арешт майна) відпала потреба з огляду на наступне.

Як вбачається з вищевказаної ухвали необхідність накладення арешту на банківські рахунки товариства обґрунтована проведенням досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000781 від 09.07.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, в рамках досудового слідства якого слідчий просить накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_2 в ПАТ «Сбербанк», який належить ТОВ «Торговий дім «Садко Україна», а саме заборонити розпорядження та користування грошовими коштами на вищезазначеному банківському рахунку.

Як вже зазначалося в рамках кримінального провадження № 0000781 від 09.07.2016 розслідується злочин, передбачений ч. 3 ст. 190 КК України.

До юридичної особи ТОВ «Торговий дім «Садко Україна» не може бути застосовано конфіскацію майна як санкцію за скоєння злочину передбаченого ст. 190 КК України, скільки статтею 963 КК України не передбачено ст. 190 КК як підстави для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

ТОВ «Торговий дім «Садко Україна» є добросовісним набувачем майна (грошових коштів на арештованому рахунку) оскільки грошові кошти були отримані на підставі господарських договорів як оплата за поставлений товар неправомірність набуття цих коштів судами не встановлена. Доказів, що арештовані кошти належали іншим особам, матеріали справи не містять. Неправомірність набуття товариством вказаних грошових коштів прокурором не доведена.
Арештовані на рахунках товариства кошти не можуть вважатися доказами у кримінальному провадженні.

Зазначені в клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді обставини виключають можливість, що арештовані кошти на рахунках товариства були: одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування і або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

За таких обставин до арештованих коштів не може бути застосована спеціальна конфіскація (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, З частини другої статті 170 цього Кодексу).

Обставини отримання товариством грошових коштів на банківські рахунки виключають наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу). Також, спір щодо правомірності отримання грошових коштів товариством може бути вирішений у порядку передбаченому господарським судочинством.

Розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи відсутність доведеності будь-яких доказів неправомірного отримання товариством грошових коштів то накладення арешту на поточний рахунок товариства не є розумним та співрозмірним заходом кримінального провадження.

Внаслідок арешту коштів на рахунках товариства, відкритих у ПАТ «Сбербанк» фактично зупинена правомірна підприємницька діяльність товариства. Так, зокрема, товариство позбавлене можливості користуватися власними грошовими коштами для розвитку комерційної діяльності та сплачувати за оренду приміщення.

Просить скасувати арешт, накладений ухвалою Старобільского районного суду Луганської області від 11.08.2016 року на грошові кошти, що зберігаються на банківському рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «Сбербанк», який належить товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Садко Україна» ().

Представник заявника в клопотанні просив суд слухати справу без їх участі.

Прокурор, слідчий в судове засідання повторно не з`явилися, причин неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Старобільського ВП ГУНП в Луганській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000781 від 09 липня 2016 року на ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Старобільського районного суду Луганської області від 11.08.2016 року клопотання ст. слідчого Старобільського відділу поліції ГУ Національної поліції в Луганській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Старобільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна задоволено частково.
Накладено арешт на грошові кошти в сумі 141000,00 грн., що зберігаються на банківському рахунку НОМЕР_1 в ПАТ «Сбербанк», який належить ТОВ «Торговий дім «Садко Україна», а саме заборонити розпорядження та користування грошовими коштами на вищезазначеному банківському рахунку.
Надавши відомості ст. слідчому Старобільського відділу поліції ГУ Національної поліції в Луганській області ОСОБА_4 щодо суми заарештованих коштів на банківському рахунку НОМЕР_1 в ПАТ «Сбербанк», який належить ТОВ «Торговий дім «Садко Україна».
В іншій частині відмовлено за необґрунтованістю.
В силу п. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно до п. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Старобільського районного суду Луганської області від 11 серпня 2016 року, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що підставою для накладення арешту на грошові кошти є забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Судом встановлено, що 26.05.2018 року кримінальне провадження № 0000781 від 09.07.2016 року, за ознаками кріманального провадження закрито на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України.

Враховуючи вказане, та той факт, що на момент розгляду скарги кримінальне провадження закрито, а тому слідчий суддя приходить до висновку за доцільне скасувати арешт майна, оскільки на даний час відпала потреба у його застосуванні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 174, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Садко Україна» про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000781 від 09.07.2016 року - задоволити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Старобільского районного суду Луганської області від 11.08.2016 року на грошові кошти, що зберігаються на банківському рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «Сбербанк», який належить товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Садко Україна» ().

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1