ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/2691/20 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/3274/20 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: Умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі засудженого ОСОБА_7 , з участю його захисника ОСОБА_8 , без участі представника ДУ «Покровська ВК №17» належним чином повідомлених про розгляд справи, від яких надійшла заява про розгляд справи без них, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 08.09.2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскарженого судового рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні подання ДУ «Покровська виправна колонія №17» та спостережної комісії Ізюмської РДА Харківської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таке рішення суду мотивовано тим, що не знайшли підтвердження ті обставини, що своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці засуджений ОСОБА_7 вже довів соє виправлення, цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги, заперечував щодо висновків суду першої інстанції про не працевлаштованість ОСОБА_7 . Також вказує, що до установи виконання покарань не надходив виконавчий лист, атому він не знав на які реквізити перераховувати борг за вироком.

Зазначає, що дійсно адміністрацією установи йому було відмовлено в застосуванні до нього вимог ст.82 КК України, проте він продовжив працю після чого був двічі заохочений, вирішив питання щодо погашення позову, не допускав порушень та продовжив відвідувати виховні заходи. Також вказує на те, що він залучався до суспільно-корисної праці за власним бажанням, має повну середню освіту, закінчив ПТУ за спеціальностями: столяр4 розряду, маляр-штукатур 4 розряду. Набув навички швацького виробництва та працював на посаді бригадира швацької дільниці, відвідує заходи виховного характеру, у тому числі за участі громадськості.

Заперечує щодо доводів суду першої інстанції про наявність й нього трьох судимостей, а також те, що до нього вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення, у зв`язку з чим, що такі обмеження нормативно-правовими актами не встановлені.

Просить взяти до уваги, о має доньку ОСОБА_9 , 2013 року народження, з якою підтримує тісні зв`язки та підтримує її матеріально.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник просив задовольнити вимоги апеляційної скарги у повному обсязі.

Прокурор заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги засудженого, вважала оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою.

Інші учасники, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від них не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали провадження та особової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Зі змісту ст.81 КК України вбачається, що до осіб, які відбувають покарання, у тому числі у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим покарання.

За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 04 2002 року, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

З матеріалів особової справи встановлено, що ОСОБА_7 засуджений Ковпаківським районним судом м.Суми від 13.11.219 року за ч.1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі.

Початок строку 09.08.2019 року, кінець строку 09.08.2022 року.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 16.01.2020р. прибув до Покровської ВК (№ 17), де за крайньою характеристикою від 19.08.2021р. зарекомендував себе позитивно. Зазначено, що у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, бере участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення», відвідує лекції правового характеру, інформаційні години.
В особовій справі засудженого також наявні рапорти від 06.04.2020р., 03.07.2020р., 05.10.2020р., 12.01.2021р., 05.04.2021р. та 08.07.2021р. про його працевлаштування у лікувально-трудовій майстерні з благоустрою на швейній дільниці з пошиття одноразових капців, а також про його добровільне, за власною ініціативою залучення до додаткових неоплачуваних робіт з благоустрою установи, приймання участі у роботі з благоустрою відділення соціально-психологічної служби № 4, № 6 та локального сектору відділення.
Вину у вчиненому кримінальному правопорушенні під час розгляду судом кримінального провадження визнав повністю. За весь час відбування покарання мав 6 заохочень, за відсутності стягнень.
Згідно характеристики за вироком позов погасив у повному обсязі, однак матеріалами особової справи ці дані не підтверджено належними доказами у вигляді квитанції, довідки з бухгалтерії ПВК (№17) тощо.
За висновком попередньої характеристики від 26.02.2021р. зарекомендував себе позитивно, зазначено, що за час відбування покарання стає на шлях виправлення, але враховуючи його стан здоров`я, розгляд питання щодо можливості застосування до нього ст. 82 КК України вважали доцільним відкласти до одужання.
Крім того, засудженому 26.02.2021р. було відмовлено у застосуванні пільги, а саме в представлені матеріалів до районного суду щодо заміни покарання на більш м`яке до одужання.
Також судом першої інстанції встановлено, що засуджений не є членом ради колективу колонії, її керівного органу, самодіяльних організацій засуджених, чисельний склад яких не обмежений, заяв про це не подавав.
Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

За змістом ст.ст.100,154 КВК України, ст.ст.81,82 КК України процес виправлення засудженого для висновків про можливість його умовно-дострокового звільнення повинен мати послідовний характер: ст.100 КВК України - особа стає на шлях виправлення, ст.82 КК України - особа стала на шлях виправлення, ст.81 КК України особа довела своє виправлення.

На думку судової колегії, виходячи з характеристик особи засудженого протягом усього строку відбування покарання, застосування до ОСОБА_7 положень про умовно-дострокове звільнення було б передчасним та неефективним з огляду на наступне.

Колегія суддів бере до уваги також те, що ОСОБА_7 раніше був засуджений із випробувальним терміном, а також до нього вже застосовувалась пільга у вигляді умовно-достроково звільнення, притягувався до кримінальної відповідальності третій раз, що свідчить, що він належних висновків для себе не зробив та в цілому підтверджує підвищену суспільну небезпеку та сталу антисоціальну поведінку ОСОБА_7 , та не свідчить про те, що він, відбувши покарання, стає на шлях виправлення і перевиховання.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дані про особу засудженого та його поведінку, переважно свідчать про те, що позитивно він себе почав проявляти фактично лише з середини 2020 року, хоча в місцях позбавлення волі знаходиться з 12.08.2019року, а невідбута частина на момент розгляду судом першої інстанції подання складала 11 місяців 1 день, що свідчить про те, що засуджений, позитивно почав себе проявляти лише в період, який передував зверненню з клопотанням про умовно-дострокове звільнення.
Наведене свідчить про те, що встановлені судовим розглядом дані щодо обставин відбування ОСОБА_7 покарання свідчать про те, що наразі відсутні достатні підстави для висновку щодо умовно-дострокового звільнення засудженого.

Таким чином колегія суддів вважає, що наявних доказів недостатньо суду для того, щоб впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень.

Посилання в апеляційній скарзі засудженого на дані щодо його поведінки, зокрема отриманих ним заохочень, його працевлаштування вже комплексно досліджені судом першої інстанції при розгляді подання про умовно-дострокове звільнення, а тому підстав для надання ним іншої оцінки колегія суддів не вбачає.

Отже, викладені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними оскільки вони ґрунтуються на ретельному дослідженні поведінки засудженого за весь час відбування ним покарання та зважаючи на усі вказані обставини в їх сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали за доводами апеляційної скарги та відмовляє у задоволенні апеляційної скарги засудженого.

Керуючисьч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 08.09.2021 року про відмову в задоволенні клопотання адміністрації Покровської ВК №17, поданого щодо засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

___________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4