ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0001089 від 04.10.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Фастів Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, не є інвалідом, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 29.06.2017 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, 04.01.2018 звільнений за ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 27.12.2017 на невідбуту частину строку покарання - 6 місяців 28 днів, згідно ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році»;

- 12.12.2019 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 187 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст. 128 КК України за ознаками необережного тяжкого тілесного ушкодження, за наступних обставин.

Так, 03.10.2018 приблизно о 17 год. 00 хв., точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи поруч з приміщенням «Універсаму» за адресою: вул. Галафєєва, 18 м. Фастів Київської області, помітив наглядно знайомого ОСОБА_5 , після чого з метою з`ясування відносин, підійшов до останнього, де в подальшому між ними виникла сварка.

В ході словесного конфлікту ОСОБА_4 , діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, не маючи умислу на спричинення тілесних ушкоджень, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто проявивши злочинну недбалість, наніс один удар кулаком правої руки в грудну клітку справа ОСОБА_5 , завдавши останньому фізичного болю, а також призвівши такими своїми діями до того, що потерпілий не втримався на ногах та впав назад з положення стоячи на площину з асфальтобетонним покриттям, вдарившись внаслідок падіння задньою частиною голови.

У результаті таких дій потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, що проявилась крововиливами оболонки і в речовину головного мозку з набряком-набубнявінням головного мозку, які відповідно до висновку експерта №103/д/199 від 28.05.2019, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, внаслідок чого останній помер.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що дійсно 03 жовтня 2018 року на території Завокзалля біля приміщення «Універсаму» точного часу не пам`ятає, випадково зустрівся із наглядно знайомим йому ОСОБА_5 , та між ними виникла словесна суперечка. Під час суперечки ОСОБА_5 штовхнув його в плече, а він не маючи наміру заподіяти йому шкоди лише з профілактичною метою вдарив ОСОБА_5 кулаком правої рики один раз у грудну клітку. Після цього ОСОБА_5 впав на спину та лежав не рухаючись, нічого не казав лише кліпав очима та дихав. Хтось із присутніх там людей викликав швидку, бо, як пояснив обвинувачений, його мобільний телефон не працював. Зазначив що суперечка виникла з приводу висловлених на його адресу ОСОБА_5 претензій з приводу раніше поверненого грошового боргу. Пояснив, що готовий нести покарання за вчинене, шкодує про те, що сталося.

Враховуючи вищевикладене, показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту пред`явленого обвинувачення та обставин вчинення злочину, добровільності та істинності його позиції.

Оскільки учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченого ОСОБА_4 та прокурора провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає наступне.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст. 128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

Згідно документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , останній раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ст. 128 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, обставини, що сприяли вчиненню кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав у повному обсязі, щиро розповідав про скоєне та розкаявся, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ст. 128 КК України.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив указаний злочин до ухвалення щодо нього попереднього вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2019 року, тому призначити йому остаточне покарання за сукупністю злочинів необхідно за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, та, на переконання суду, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Підстав для застосування ст. ст. 69 та 69-1, ст. 75 КК України судом не встановлено.

На думку суду, таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень .

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з дня ухвалення вироку.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим, яке призначено вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2019 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення даного вироку, а саме з 27.01.2022.

Зарахувати ОСОБА_4 за правилами ст. 72 КК України частково відбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2019, починаючи з 25.11.2019 року по 26.01.2022.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_6