Справа № 359/4827/18
Провадження № 1-кп/361/125/21
У Х В А Л А

08 листопада 2021 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002524 від 17 листопада 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сухини Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 7, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області (колегія у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ) перебуває вказане кримінальне провадження.
До обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , який закінчується 13 листопада 2021 року, строком на 60 днів. Клопотання мотивоване тим, що на даний час ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зник та продовжує існувати, оскільки ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим апеляційним судом Черкаської області за вчинення злочинів, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 299 КК України, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за п. п. 7, 13 ч. 2 ст. 115 КК України у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що він буде вчиняти нові умисні злочини.

На думку прокурора, на даний час заявлений ризик не зменшився. Є всі достатні та обґрунтовані підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченому ОСОБА_5 , тому останньому необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений заперечив проти задоволення клопотання прокурора, вказав, що він вже тривалий час, більше чотирьох років перебуває під вартою, злочин за ст. 115 КК України він не вчиняв, визнав себе винуватим у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 162 КК України. Зазначив, що може мати міцні соціальні зв`язки, проте керівництво ДУ «Київське СІЗО» постійно відмовляє йому в укладенні шлюбу. На його думку, та обставина, що він раніше судимий за ст. 115 КК України, не є доказом того, що він знову вчинив аналогічний злочин, покарання за вчинене він відбув, проте нового злочину, а саме вбивства він не скоював, працівники поліції його били, щоб інкримінувати йому цей злочин. З даного приводу він постійно звертався до ДБР, проте належного реагування не отримав. Вказав, що наміру переховуватися від суду не має. У зв`язку з цим просив змінити йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник підтримала позицію обвинуваченого.

Заслухавши клопотання прокурора, врахувавши думки захисника та обвинуваченого, суд дійшов такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень абз. 5 п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України тимчасово, на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження, зокрема, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк колегією суддів розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Враховуючи ту обставину, що суддя ОСОБА_8 не може бути присутнім під час вирішення питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою через тимчасову втрату працездатності, суд вважає за можливе вирішити вказане питання лише за участю головуючого.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою може оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або потворно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Даних про наявність підстав для скасування запобіжного заходу застосованого до ОСОБА_5 або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, судом при розгляді клопотання не встановлено, судовий розгляд до 13 листопада 2021 року не може бути завершений, стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризику, визначеного ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, суд відповідно до положень статей 177, 178 КПК України та з огляду на практику Європейського суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень, приходить до висновку про доведеність існування ризику.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 підлягає задоволенню, оскільки суд, враховуючи обґрунтованість наведеного у клопотанні ризику, вважає, що для його запобігання застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, а тому, на думку суду, не може забезпечити його належну процесуальну поведінку та не спростовує доводів прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Питання доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій суд при розгляді клопотання не вирішує, оскільки ці питання підлягають дослідженню під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на наведене, враховуючи, що підстави, що стали обставиною для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є й надалі актуальними, то суд приходить до висновку про необхідність продовжити строк застосування запобіжного заходу в межах строку, визначеного законом.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 182 184, 194, 197, 331, 376, 395, Перехідних положень КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів до 06 січня 2022 року включно, без визначення розміру застави. Утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Ухвала суду підлягає до негайного виконання і може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено о 13 год. 55 хв. 09 листопада 2021 року в залі Броварського міськрайонного суду Київської області.

Суддя: ОСОБА_1