ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/373/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала суду
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області розглядається кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 307, ч.2 ст. 345, ч.1 ст. 263 КК України, а також ОСОБА_10 та ОСОБА_7 за ч.3 ст. 307 КК України, щодо кожного з останніх.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2021 року в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 на домашній арешт відмовлено. Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - задоволено. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 04 січня 2022 року.

Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а також продовжують існувати ризики, що ОСОБА_7 з огляду на санкцію статті обвинувачення, зможе переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, а тому суд першої інстанції прийшов до переконання, що менш суворий запобіжний захід не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 , а також зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується останній, та вважає виправданим подальше тримання ОСОБА_7 під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, а клопотання сторони захисту задовольнити та змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свої вимоги мотивує тим, що висновки суду першої інстанції суперечать практиці Європейського суду з прав людини. Зазначає, що у клопотанні прокурора відсутні обґрунтування необхідності продовження тримання під вартою ОСОБА_7 . Вважає, що на даний час відсутні передбачені ст.177 КПК України ризики, а тому забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків можливо і при застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2021 року захисник зазначає, що 05 листопада 2021 року проголошено резолютивну частину оскаржуваної ухвали, копію повного тексту оскаржуваної ухвали суду отримано 12 листопада 2021 року, а тому просить поновити строк апеляційного оскарження, який пропущено з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду,

пояснення обвинуваченого та доводи його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав і просили ухвалу суду скасувати,

доводи прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника за безпідставністю,

дослідивши надані суду матеріали кримінального провадження, колегія суддів з`ясувала наступне.

Наведені в клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження обставини, що перешкодили подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк, підтверджуються наявними у справі матеріалами, а тому причини пропуску цього строку слід визнати поважними і на підставі ст.117 КПК України пропущений строк поновити.

Оцінюючи доводи захисника по суті поданої ним апеляційної скарги колегія суддів приходить до переконання, що викладені в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2021 року висновки щодо підстав продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ґрунтуються на матеріалах провадження та відповідають вимогам закону, а при розгляді питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд не допустив таких порушень кримінального процесуального закону, які були би підставою для його скасування.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 подано у відповідності до приписів ст. 331 КПК України і відповідає основним вимогам кримінального процесуально закону, якими регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Розглядаючи питання щодо продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу із зазначенням в ухвалі відповідних мотивів.

Доводи сторони захисту про недоведеність ризиків, визначених ст. 177 КПК України та відсутність підстав для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Суд першої інстанції встановив, що обставини, зазначені при застосуванні та подальшому продовженні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 продовжують існувати по даний час.

Також місцевий суд дійшов правильного висновку, що застосування на даній стадії менш суворого запобіжного заходу не є можливим, так як він не зможе запобігти наявним у цьому випадку ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України.

Оскільки завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого не є можливим, з метою уникнення обвинуваченим суду та, враховуючи відсутність обставин, які би вказували на можливість скасування запобіжного заходу обвинуваченому або його заміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до правильного висновку про необхідність продовження в цьому кримінальному провадженні строку тримання під вартою обвинуваченого.

На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 є належно мотивованим і відповідає як конкретним обставинам цього провадження та відомостям про особу обвинуваченого, так і повністю узгоджується з вимогами ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а тому доводи апеляційної скарги про те, що позиція суду першої інстанції суперечить практиці Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції оцінює критично.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що місцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Порушень вимог КПК України, які могли би стати підставою для скасування ухвали суду в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404-419,422-1 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_7 - адвокату ОСОБА_8 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2021 року про продовження ОСОБА_11 строку запобіжного заходу без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді