Справа № 570/3022/17 Провадження №11-кп/802/575/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст. 305 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 вересня 2019 року,
В С Т А Н О В И В
Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 вересня 2019 року:
1) ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, одруженого, тимчасово безробітного, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого що має судимість - вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 05.04.2017 року за ч.2 ст.309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, з іспитовим терміном 1 рік,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.307 КК України - у виді 6 (шести) років позбавлення волі, без конфіскації майна.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за попереднім вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 05.04.2017 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, ОСОБА_11 визначено покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі, без конфіскації майна.
- за ч.2 ст.309 КК України - у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, визначеного за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 05.04.2017 року, та призначено ОСОБА_11 остаточне покарання у виді 6 (шести) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, без конфіскації майна.
Початок відбування строку покарання обвинуваченому ОСОБА_11 ухвалено рахувати з 06.11.2017 року по день набрання даним вироком законної сили.
Зараховано у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_11 період з дня фактичного його затримання - 21.02.2017 року по день внесення застави та звільнення з-під варти - 24.02.2017 року включно, при цьому зараховано, відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону №838-ІІІV від 26.11.2015 року, весь термін його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, по день набрання даним вироком законної сили.
За ч.2 і ч.3 ст.27, ч.3 ст.305, ч.ч.2, 3 ст.27, ч.3 ст.311, ч.1 ст.263 КК України ОСОБА_11 виправдано за недоведеністю скоєння ним цих злочинів.
Запобіжний захід, застосований у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_11 до вступу вироку у законну силу залишено без змін, а саме - у виді тримання під вартою.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, проведено розрахунок строку відбуття покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону №838-ІІІV від 26.11.2015 року, тобто, у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_11 зараховано термін його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
2) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку с.Ромейки Володимирецького району Рівненської області, українку, громадянку України, одружену, тимчасово безробітну, яка має на утриманні малолітню дитину, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , таку, що немає судимості,
визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.79 КК України, обвинувачену ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання, призначеного за даним вироком, із встановленням іспитового строку терміном на 3 (три) роки, з покладенням на неї обов`язків, відповідно до ст.76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган пробації, 2) повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.
Зараховано ОСОБА_8 час утримання її під вартою з дня її фактичного затримання - з 17.02.2017 року по 11.10.2017 року включно.
За ч.2 ст.27, ч.3 ст.311 КК України ОСОБА_8 виправдано за недоведеністю скоєння нею цього злочину.
Запобіжний захід, застосований щодо обвинуваченої ОСОБА_8 до вступу вироку у законну силу залишити без змін, а саме - у виді особистого зобов`язання.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, проведено розрахунок строку відбуття покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону № 838-ІІІV від 26.11.2015 року, тобто, у строк покарання обвинуваченій ОСОБА_8 зараховано термін її попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
3) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Іванчиці Зарічненського району Рівненської області, українця, громадянина України, одруженого, тимчасово безробітного, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що немає судимості,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.
Зараховано ОСОБА_7 час утримання його під вартою з дня його фактичного затримання - з 24.02.2017 року по 11.10.2017 року включно.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня звернення вироку до виконання.
За ч.2 ст.27, ч.3 ст.311 КК України ОСОБА_7 виправдано за недоведеністю скоєння ним цього злочину.
Запобіжний захід, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу залишити без змін, а саме - у виді особистого зобов`язання.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, проведено розрахунок строку відбуття покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону № 838-ІІІV від 26.11.2015 року, тобто, у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 зараховано термін його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У порядку ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів.
Скасовано арешт, накладений на майно, належне обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.05.2018 року.
Стягнуто процесуальні витрати в дохід держави в рівних частках з обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , а саме: суму 5744 (п`ять тисяч сімсот сорок чотири) грн. за проведення експертизи відеозвукозапису від 16.05.2017 року, суму 8448 (вісім тисяч чотириста сорок вісім) грн. від 15.05.2017 року, суму 5744 (п`ять тисяч сімсот сорок чотири) грн. від 16.05.2017 року.
Стягнуто процесуальні витрати в дохід держави в рівних частках з обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а саме:
- по 440 (чотириста сорок) грн. 20 коп. з кожного за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів (висновок № 2.1-256/17 від 19.04.17 р.);
- по 1058 (одній тисячі п`ятдесят вісім) грн. 48 коп. з кожного за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів (висновок №2.1-227/17 від 13.04.2017 р.);
- по 660 (шістсот шістдесят) грн. 30 коп. з кожного за проведення дактилоскопічної експертизи (висновок №1.3-120/17 від 02.03.2017 р.);
- по 989 (дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 60 коп. з кожного за проведення дактилоскопічної експертизи (висновок №1.3-151/17 від 10.05.2017 р.);
- по 989 (дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 60 коп. з кожного за проведення експертизи речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин (висновок №2.1-262/17 від 28.04.2017 р.);
- по 1189 (одній тисячі сто вісімдесят дев`ять) грн. 76 коп. з кожного за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів (висновок №2.1-261/17 від 04.05.2017 р.).
Стягнуто процесуальні витрати в дохід держави з обвинуваченого ОСОБА_11 , а саме:
- 1784 (одна тисяча сімсот вісімдесят чотири) грн. 64 коп. за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів (висновок №2.1-226/17 від 13.04.2017 р.);
- 1650 (одна тисяча шістсот п`ятдесят) грн. 75 коп. за проведення дактилоскопічної експертизи (висновок №1.3-119/17 від 07.03.2017 р.);
- 880 (вісімсот вісімдесят) грн. 40 коп. за проведення експертизи речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин (висновок №2.1-256/17 від 19.04.2017 р.);
- 1760 (одна тисяча сімсот шістдесят) грн. 80 коп. за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів (висновок №2.1-393/17 від 15.05.2017 р.).
Так, обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 засуджені за:
обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з метою отримання незаконних доходів на початку 2017 року підшукали на території Республіки Польща продавців таблеток «Сirrus» із вмістом прикурсору-псевдоефедрин, які досудовим слідством не встановлені, з метою їх контрабанди, тобто переміщення в Україну для їх подальшої реалізації.
Діючи згідно попередньої домовленості, ОСОБА_8 виїхала в Республіку Польща та 17.02.2017 року придбала зазначений засіб в кількості 5600 вказаних таблеток та приховала їх серед особистих речей в ручній поклажі, таким чином перемістивши їх в Україну.
Надалі, під час проведення працівниками УСБ України в Рівненській області, впродовж 17-18 лютого 2017 року, на території митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС України, огляду місця події, а саме ручної поклажі ОСОБА_8 , яка слідувала з Республіки Польща в Україну рейсовим автобусом марки «VOLVO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було виявлено та вилучено 400 блістерів сріблястого кольору з написами «Сirrus» (Cetirizini dihydrochloridum + Pseudoephedrini hydrochloridum 5mg +120mg), у яких містилися таблетки у загальній кількості 5600 одиниць, що містять прекурсор - псевдоефедрин та, які остання перемістила через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
Згідно з висновками експерта Рівненської НДЕКЦ МВС України № 2.1- 261/17 від 04.05.2017 року та №2,1 -227/17 від 14.04.2017 року у даних на дослідження вищевказаних таблеток «Сirrus» міститься прекурсор - псевдоефедрин загальною масою 517,7 г.
Відповідно до списку 1 таблиці Переліку IV наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року, псевдоефедрин є прекурсором, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюється заходи контролю.
Згідно з Таблицею №3 «Великі та особливо великі розміри прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженого Наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000 року, псевдоефедрин, вагою 517,7 г, є особливо великим розміром.
Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 своїми умисними діями, скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.305 КК України, а саме контрабанда прекурсорів, тобто, їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.
Обвинувачений ОСОБА_11 маючи умисел на незаконне придбання, зберігання, наркотичних та психотропних речовин без мети збуту, в порушення вимог Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" від 15.02.1995 та "Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року, діючі повторно, за невстановлених слідством обставин, незаконно придбав, які згідно з висновками експертиз Рівненського НДЕКЦ МВС України від 15.05.2017 №2.1-393/17 та від 17.05.2017 № 2.1-417/17 містить психотропну речовину - метамфетамін, обіг якої обмежено, загальною масою 0,7115 грама, і наркотичний засіб канабіс загальною масою 4,322 грама в перерахунку на суху речовину, зберігав їх та перевозив у м.Рівному транспортним засобом марки «Ауді А3», номерний знак НОМЕР_2 до моменту виявлення 19.04.2017 року його протиправної діяльності співробітниками правоохоронних органів.
Зокрема, ОСОБА_11 будучи водієм вищевказаного транспортного засобу та порушуючи Правила дорожнього руху України, намагався втекти вулицями м.Рівне від співробітників Управління патрульної поліції у м.Рівному, однак був зупинений, після чого близько 17 год. 30 хв. 19.04.2017 року у ході проведення співробітниками ГУНП в Рівненській області огляду особистих речей ОСОБА_11 виявлено та вилучено порошкоподібну речовину білого кольору та аркуш паперу з плямою кристалічної речовини білого кольору з жовтуватим відтінком.
Згідно з висновком Рівненського НДЕКЦ МВС України від 15.05.2017 № 2.1-393/17, у наданій на дослідження порошкоподібній речовині міститься психотропна речовина - метамфетамін загальною масою 0,2809 грама.
Крім цього, ОСОБА_11 будучи обізнаний про наявність у вказаному транспортному засобі наркотичних засобів та психотропних речовин та діючи з метою запобігання виявлення його злочинної діяльності, відмовився надати добровільну згоду на його огляд співробітникам ГУНП в Рівненській області, у зв`язку з чим даний автомобіль останніми було опечатано належним чином та поміщено на територію спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Рівненської філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси», яке розташоване за адресою: вул.Київська, буд. 101 Ж, м.Рівне, Рівненська область.
У подальшому 28.04.2017 року співробітниками ГУНП в Рівненській області було проведено санкціонований обшук транспортного засобу марки «Ауді А3», номерний знак НОМЕР_2 , у ході якого виявлено та вилучено паперовий згорток з речовиною зеленого кольору рослинного походження, яка згідно з висновком експертизи Рівненського НДЕКЦ МВС України від 17.05.2017 №2.1-417/17, є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом загальною масою 4,322 грама у перерахунку на суху речовину, та прозорий поліетиленовий пакетик з кристалоподібною речовиною білого кольору, яка відповідно до цього ж висновку експерта, містить психотропну речовину - метамфетамін загальною масою 0,4286 грама.
Відповідно до списку 2 Таблиці II Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року, метамфетамін є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.
Відповідно до списку 1 Таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року, канабіс є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.
Таким чином, ОСОБА_11 незаконно придбав, зберігав, перевозив наркотичні засоби та психотропні речовин без мети збуту, повторно, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.
Крім того, ОСОБА_11 маючи умисел на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та збут психотропних речовин, в порушення вимог Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" від 15.02.1995 року та "Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року, діючі повторно, за невстановлених слідством обставин, незаконно придбав паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору масою нетто 0,005 г., яка згідно з висновком експерта Рівненського НДЕКЦ МВС України від 04.05.2017 року №2.1-261/17 містить психотропну речовину метамфетамін. 21 лютого 2017 року близько 19:00 год. ОСОБА_11 перевіз вищевказаний згорток з психотропною речовиною метамфетамін за адресою: АДРЕСА_2 та безоплатно збув (шляхом пригощання) ОСОБА_7 , після чого був затриманий працівниками УСБ України в Рівненській області.
Таким чином, ОСОБА_11 незаконно придбав, зберігав, перевозив з метою збуту, та збув психотропну речовину - метамфетамін, повторно, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.
Прокурор не погодившись із таким судовим рішенням подав апеляційну скаргу в якій вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення внаслідок м`якості. Вказує про те, що суд виправдовуючи ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.27 ч.3 ст.305 КК України, та виключаючи з обвинувачення пред`явленого ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кваліфікуючі ознаки "вчинення злочинів у складі організованої злочинної групи" та "вчинення злочинів повторно", послався лише на ті дані, які вказували самі обвинувачені. Однак, при цьому судом не враховано доводів прокурора щодо критичної оцінки показів обвинувачених, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, суперечать одне одному та повністю спростовуються дослідженими доказами. Зазначає, що обвинувачені змінили свої покази з метою уникнення кримінальної відповідальності. Вважає, що суд прийшов до невірного висновку про недоведеність винуватості обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.311 КК України, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження. Крім того, вважає, що судом неправильно визнано недоведеним епізод по обвинуваченню ОСОБА_11 за ч.2 ст.309 КК України, тобто по факту виявлення та вилучення наркотичних речовин в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає цей обвинувачений. Зокрема, визнано недопустимим доказом протокол обшуку житла ОСОБА_11 від 22.02.2017 року, під час якого було виявлено та вилучено вказані наркотичні речовини, а також висновки експертиз, якими було підтверджено, що виявлені речовини, являються наркотичними. Визнаючи такі докази недопустимими суд послався на те, що ухвала про проведення обшуку вручена обвинуваченому та його матері об 16:20 год., а обшук розпочато об 13:00 год. Проте, на думку прокурора таке твердження суду є помилковим, оскільки ухвала слідчого судді про обшук житла датована 18.02.2017 року, а обшук фактично проведений був 22.02.2017 року, тобто після отримання дозволу суду. Крім того, обшук було проведено в присутності понятих, обвинуваченого ОСОБА_11 , його матері ОСОБА_13 та сестри ОСОБА_14 , а також в присутності захисника ОСОБА_15 . Прокурор вважає, що даний обшук було проведено з дотриманням вимог ст.234 КПК України, а тому немає підстав для визнання його недопустимим доказом, і відповідно й вищевказаних висновків експертиз.
Прокурор також вважає, що судом призначені обвинуваченим покарання не відповідають тяжкості кримінального правопорушення та особі винного внаслідок м`якості. Вказує, що судом при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.3 ст.305 КК України неправильно застосовано ст.69 КК України, оскільки під час розгляду провадження встановлено лише одну пом`якшуючу обставину.
Крім того, з метою надання належної оцінки прокурор просить дослідити в суді апеляційної інстанції наступні докази: рапорт старшого оперуповноваженого відділу ВБКОЗ УСБУ в Рівненській області ОСОБА_16 від 17.02.17; протокол від 24.02.17 за результатами проведення ОТЗ за оперативно-розшуковою справою №76; протокол за результатами проведення НСРД від 27.02.17; протокол огляду речових доказів, а саме мобільних телефонів виданих ОСОБА_7 від 15.03.17; протокол за результатами проведення НСРД - контроль за вчиненням злочину у формі спеціального експерименту від 19-21.02.17; протокол за результатами проведення НСРД від 27.02.17; протокол огляду місця події від 21.02.17 за адресою: вул.Незалежності, 30, с.Вересневе, рівненський район; витяг Головного Центру обробки спеціальної інформації щодо перетину державного кордону у період з 01.01.17 по 23.02.17; протокол обшуку від 22.02.17 за адресою: АДРЕСА_3 за місцем проживання ОСОБА_11 ; диск аудіозаписами судових засідань в частині допиту обвинувачених.
Посилаючись на дані обставини, прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвали новий, яким:
1) ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.27, ч.3 ст.305, ч.ч.2, 3 ст.27 ч.3 ст.311, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, та призначити покарання за:
- ч.ч.2, 3 ст.27, ч.3 ст.305 КК України - у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- ч.ч.2, 3 ст.27 ч.3 ст.311 КК України - у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- ч.2 ст.307 КК України - у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- ч.2 ст.309 КК України - у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, із врахуванням вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 05.04.2017 року, призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, - у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
- за ч.2 ст.309 КК України - у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_11 за сукупністю вироків, із врахуванням вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 05.04.2017 року - призначити покарання у виді 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
2) ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.305, ч.2 ст.27 ч.3 ст.311 КК України, та призначити покарання за:
- ч.2 ст.27, ч.3 ст.305 КК України - у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- ч.2 ст.27 ч.3 ст.311 КК України - у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, - у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
3) ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.305, ч.2 ст.27 ч.3 ст.311 КК України, та призначити покарання за:
- ч.2 ст.27, ч.3 ст.305 КК України - у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- ч.2 ст.27 ч.3 ст.311 КК України - у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, - у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Просить прокурор також вирішити питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - ОСОБА_17 не оспорюючи фактичних обставин справи та правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, вважає, що призначене ОСОБА_11 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через його суворість. Вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_11 судом не в повній мірі враховано те, що йому може бути призначено покарання нижче від найнижчої межі, оскільки перебуваючи під вартою він одружився та створив сім`ю, а відтак має міцні соціальні зв`язки та необхідність надавати допомогу новоствореній сім`ї, з розумінням ставиться до скоєного, і дав обіцянку не вчиняти правопорушень та злочинів в майбутньому, а також щиро розкаявся. На його думку, в апеляційного суду є всі законні підстави для призначення ОСОБА_11 покарання із застосуванням ст.69 КК України.
Крім того, захисник вважає, що грошові кошти в сумі 53800 грн., які оскаржуваним вироком конфісковані в дохід держави, підлягають поверненню ОСОБА_18 як власнику, оскільки останній позичив їх у борг ОСОБА_11 .
Посилаючи на дані обставини, просить вирок суду змінити. На підставі ст.69 КК України призначити ОСОБА_11 покарання за ч.2 ст.307 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за попереднім вироком від 05.04.2017 року, більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за вироком суду від 05.04.2017 року, остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна.
Повернути ОСОБА_18 грошові кошти в сумі 53800 грн.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_9 у поданій апеляційній скарзі вважає, що висновки суду в частині засудження ОСОБА_7 за ч.3 ст.305 КК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а дані, що зазначені в ньому не підтверджуються дослідженим доказами. Судом не надано належної оцінки доказам, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме щодо їх належності та допустимості. Вказує про істотне порушення права ОСОБА_7 на захист, оскільки в матеріалах відсутні докази, які підтверджують законність перебування працівників правоохоронних органів в будинку в період з 19.02.17 по 21.02.17, який на праві приватної власності належить ОСОБА_19 . В цей період з ОСОБА_7 проводились слідчі дії, однак йому ніхто не роз`яснював положень законодавства щодо права на захист, і він був без участі захисника, в ході чого працівники правоохоронних органів ввівши його в оману щодо покращення становища дружини ОСОБА_8 , спровокували його на вчинення злочину. Вказує також про те, що в матеріалах кримінального провадження наявні докази, що були здобуті незаконним шляхом та з порушенням норм чинного законодавства, проте суд першої інстанції, належної оцінки цьому не надав. Докази, які містяться в матеріалах провадження не свідчать про наявність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.3 ст.305 КК України. Зазначає і про те, що в суді першої інстанції заявлялось клопотання про визнання недопустимими ряду доказів, однак суд першої інстанції оцінки в повному обсязі клопотанню не надав.
Зважаючи на це, просить оскаржуваний вирок в частині, що стосується визнання ОСОБА_7 винним за ч.3 ст.305 КК України скасувати та визнати його невинуватим в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення за відсутністю доказів для доведення винуватості та вичерпані можливості їх отримати.
Долю речових доказів просить вирішити в порядку ст.100 КПК України.
В решті вирок залишити без змін.
Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вважає, що його вину та вину його дружини - обвинуваченої ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованих ним злочинів в суді першої інстанції не доведено взагалі, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази про це. Вважає, що оскаржуваний вирок базується на домислах та вигадках прокурора. Зазначає, що в його діях та діях його дружини відсутній склад злочину, передбаченого ч.3 ст.305 КК України, оскільки це не доводиться матеріалами кримінального провадження. Він переконаний, що всі докази в даному кримінальному провадженні, які зібрані працівниками УСБУ в Рівненській області та прокуратурою є обґрунтовано недопустимими.
Просить оскаржуваний вирок в частині, що стосуються його та ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий, яким:
- ОСОБА_8 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.27 ч.3 ст.305, ч.2 ст.27 ч.3 ст.311 КК України та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, - у зв`язку з недоведеністю в її діяннях складу злочинів.
- ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.27 ч.3 ст.305, ч.2 ст.27 ч.3 ст.311 КК України та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, - у зв`язку з недоведеністю в його діяннях складу злочинів.
- скасувати арешт на банківських рахунках, та арешт, накладений ухвалами Рівненського міського суду від 20.02.17 та від 24.02.17, та зобов`язати УСБУ в Рівненській області повернути законному володільцю ОСОБА_19 грошові кошти та інші речі
В решті вирок просить залишити без змін.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 - ОСОБА_10 в поданій апеляційній скарзі вважає, що висновки суду в частині засудження ОСОБА_8 за ч.3 ст.305 КК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а дані, що зазначені в ньому не підтверджуються дослідженим доказами. Вказує, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад злочину, передбаченого ч.3 ст.305 КК України, оскільки стороною обвинувачення не подано достатніх доказів на підтвердження того, що обвинувачена вчинила цей злочин.
Просить вирок суду в частині засудження ОСОБА_8 за ч.3 ст.305 КК України скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в її діях складу цього злочину.
Арешти, які накладені на майно ухвалами суду від 20.02.17 та від 24.02.17 скасувати. В решті вирок залишити без змін.
Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисник останньої ОСОБА_10 подали письмові заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якій

посилаючись на її безпідставність просять залишити без задоволення.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційних скарг і поданих заперечень на апеляційну скаргу прокурора, сторону обвинувачення та сторону захисту, які кожен окремо, підтримали свої апеляційні скарги та заперечили інші, апеляційний суд доходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що актовим записом про смерть №1769 від 07 серпня 2021 року зафіксовано, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Будь-яких заяв щодо продовження судового розгляду з метою реабілітації померлого до суду не надходило, таким чином обставин, які перешкоджають закриттю кримінального провадження з зазначених підстав не вбачається.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 вересня 2019 року, яким ОСОБА_11 засуджено за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України скасувати, а кримінальне провадження щодо останнього закрити, у зв`язку зі смертю обвинуваченого.
Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч.1 ст. 94 КПК України).
Статтею 374 КПК України встановлено, що як обвинувальний, так і виправдувальний вирок повинен бути законним і обґрунтованим, у мотивувальній частині обвинувального вироку зазначаються, окрім іншого, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів. Суд повинен дослідити всі докази на підтвердження чи спростування обвинувачення, дати їм оцінку на підставі всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи у їх сукупності та залежно від установлених обставин, правильно застосувати кримінальний закон. Висновок суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.
Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.
Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд, встановленого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.
Даних вимог суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, адже обґрунтовуючи доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 305 КК України обмежився простим перерахуванням доказів, досліджених в судовому засіданні, не проаналізував їх зміст та не вказав які саме фактичні дані вони підтверджують, як співвідносяться між собою та чи достатні для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 вересня 2019 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими та засуджено за те, що вони за попередньою змовою групою осіб з метою отримання незаконних доходів на початку 2017 року підшукали на території Республіки Польща продавців таблеток «Сirrus» із вмістом прикурсору псевдоефедрин, які досудовим слідством не встановлені, з метою їх контрабанди, тобто переміщення в Україну для їх подальшої реалізації.
Діючи згідно попередньої домовленості, ОСОБА_8 виїхала в Республіку Польща та 17.02.2017 року придбала зазначений засіб в кількості 5600 вказаних таблеток та приховала їх серед особистих речей в ручній поклажі, таким чином перемістивши їх в Україну.
Надалі, під час проведення працівниками УСБ України в Рівненській області, впродовж 17-18 лютого 2017 року, на території митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС України, огляду місця події, а саме ручної поклажі ОСОБА_8 , яка слідувала з Республіки Польща в Україну рейсовим автобусом марки «VOLVO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було виявлено та вилучено 400 блістерів сріблястого кольору з написами «Сirrus» (Cetirizini dihydrochloridum + Pseudoephedrini hydrochloridum 5mg +120mg), у яких містилися таблетки у загальній кількості 5600 одиниць, що містять прекурсор - псевдоефедрин, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюється заходи контролю, загальною масою 517,7 г., що є особливо великим розміром, та які остання перемістила через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 своїми умисними діями, скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.305 КК України, а саме контрабанду прекурсорів, тобто, їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю в особливо великих розмірах.
Тобто судом встановлено, що обвинувачені діяли за попередньою змовою групою осіб.
За змістом ст. 28 КК України, злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь, тобто, до його початку домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину. Ключовою ознакою даної форми співучасті у злочині є обов`язкова наявність попередньої змови, яка повинна мати місце до моменту, коли один із співучасників почав виконувати об`єктивну сторону злочину.
Так, поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, вчиненого за попередньою змовою групою осіб: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 дала показання, що вона поїхала в Польщу та придбала переміщувані нею у відповідному об`ємі прекурсори в аптеці безперешкодно, фактично за кошти свекрухи, таблетки придбала в оригінальних блістерах з метою їх реалізації на території України, чек на їх покупку у неї не зберігся. 17.02.2017 року рейсовим автобусом перевозила ці лікарські засоби з Польщі в Україну, попередньо їх поклавши в сумку, серед інших особистих речей. Перебуваючи на митному посту Ягодин, вона заповнила митну декларацію, лікарські засоби не задекларувала.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні фактично ствердив, що пряме відношення до контрабандного товару з вмістом прекурсору мав лише безпосередньо після затримання на державному кордоні його дружини ОСОБА_8 працівниками СБУ 17 лютого 2017 року, яка вже перемістила прекурсор через кордон, і з метою покращення її становища, а також викриття в м.Рівне нарколабараторії, погодився на пропозицію органу досудового розслідування про співпрацю, і безпосередньо ним було вчинено контрольований збут частини цього товару ОСОБА_11 .
Як на доказ вини обвинувачених в скоєнні цього злочину за попередньою змовою групою осіб, суд 1 інстанції у вироку посилається, окрім як на зазначені показання самих обвинувачених, також на витяг з ЄРДР від 17.02.2017 року, протокол огляду місця події від 17-18 лютого 2017 року, ( розпочато о 19 год. 20 хв. закінчено 18.02.2018 року о 01 год. 10 хв.), яким встановлено, що під час огляду ручної поклажі, особистих речей та супроводжуваного багажу декількох пасажирів, в тому числі ОСОБА_8 , в тому числі за допомогою рентгенівської системи у поліетиленовому пакеті з написом «NOVA» та сумці синього кольору було виявлено блістери у великій кількості з таблетками, в загальній кількості 400 блістерів, у кожному в яких знаходяться таблетки білого кольору у кількості 14 одиниць з відтисками круглої форми, на зворотній стороні блістерів містилися написи «Сirrus» (Cetirizini dihydrochloridum + Pseudoephedrini hydrochloridum 5mg +120mg), митну декларацію, заповнену 17.02.2017 року на ім`я ОСОБА_8 , якою підтверджено, що остання не заявила для декларування та не повідомила про перевезення товарів, які переміщує через державний кордон України, дозвіл яких обмежено або здійснюється на підставі документів, що видаються органами виконавчої влади, або заборонено, проставивши у відповідній графі запис «ні», показання свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , якими стверджуються обставини виявлення порушення порядку переміщення через державний кордон прекурсорів ОСОБА_8 та отримання відповідної інформації-орієнтування щодо можливого вчинення кримінального правопорушення, висновки фізико-хімічної експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 13.04.2017 року та судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 04.05.2017 року, якими встановлюється, що у вилучених у ОСОБА_8 таблетках білого кольору міститься прекурсор псевдоефедрин, який згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів відноситься до прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю, загальною масою (265+257,7) 517.7 г.
Натомість, аналіз наведених доказів не дає підстав зрозуміти в чому полягали дії саме ОСОБА_7 як співвиконавця у переміщенні прекурсору через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, як і судом не наведено жодних доказів підшукання ним на території Республіки Польща продавців таблеток «Сirrus» із вмістом прекурсору псевдоефедрин.
Не дають підстав вважати належним підтвердженням існування попередньої домовленості між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на вчинення контрабанди посилання суду на результати контрольованого працівниками правоохоронних органів збуту ОСОБА_7 . ОСОБА_11 частини незаконно переміщуваних і вилучених у ОСОБА_8 прекурсорів, зафіксованого відповідними протоколом проведення оперативно-технічного заходу за оперативною справою №76 та похідних від нього доказів - протоколу виготовлення і використання заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів від 19.02.2017 року, протоколом огляду місця події від 21-22 лютого 2017 року, висновком експертизи речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин від 28.04.2017 року, а також на протоколи за результатами негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-,відеоконтролю особи, зняття інформації з каналів зв`язку і похідних від них, в тому числі на висновок криміналістичної експертизи відео, звукозапису №2292/2293, тобто на докази, якими доводяться певні обставини, що відбулись після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 305 КК України, з участю обвинуваченого ОСОБА_7 .
Посилаючись як доказ винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення на результати негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема протокол за результатами оперативно-розшукового заходу зняття інформації з каналів зв`язку, суд взагалі не розкрив його змісту, не зазначив які саме конкретні обставини ними доводяться і щодо кого саме із обвинувачених.
З аналізу вищевикладеного слідує, що висновок місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_23 . ОСОБА_7 попередньої змови між ними на вчинення кримінального правопорушення є передчасним, оскільки належним чином не вмотивований з посиланням на належні докази, що позбавляє суд можливості перевірити в чому полягали дії ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину, чи є в діях обох обвинувачених як попередня змова, так і єдиний умисел на вчинення контрабанди прекурсорів, доводи сторони захисту про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, недопустимість доказів та недоведеність винуватості у вчиненні цього злочину.
Таким чином, всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, з наведених висновків у вироку належного формулювання обвинувачення за ч.3 ст. 305 КК України не вбачається, викладена судом мотивація не може бути визнана обґрунтованою і носить формальний стереотипний характер, хоча вимагала повної та всебічної оцінки сукупності доказів, які були досліджені судом першої інстанції.
В той же час, за цими ж доказами, отриманими за результатами контрольованого працівниками правоохоронних органів збуту ОСОБА_7 192 блістерів таблеток «Cirrus», якими суд обґрунтовує винуватість ОСОБА_8 , ОСОБА_24 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 305 КК України, ОСОБА_11 було виправдано за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 305 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього злочину, що свідчить на наявність суперечливих висновків щодо встановлення фактичних даних обставин події стосовно одних і тих же доказів.
У той же час, як вважає судова колегія, за результатами розгляду кримінального провадження, суд першої інстанції обмежився простим перерахуванням доказів, досліджених в судовому засіданні, не конкретизував які саме докази підтверджують певні фактичні обставини, не надав належного аналізу встановленим доказам, в їхній сукупності, у тому числі тим, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а також тим, на які в своїй апеляційній скарзі посилається прокурор, допускаючи формальне ставлення до необхідності обґрунтувати свої висновки, та не навів у вироку переконливих мотивів, з яких він взяв до уваги одні докази і відкинув інші, яким не дав однозначної оцінки в їх сукупності.
Тобто, висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів та встановлених обставин справи, містять істотні суперечності, які не було усунуто судом при розгляді справи, а також не містять точних і категоричних суджень, які ставлять під сумнів висновки суду з приводу достовірності чи недостовірності, допустимості чи недопустимості, достатності чи недостатності тих чи інших доказів, про що правильно зазначається в апеляційних скаргах сторін кримінального провадження.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що судом першої інстанції допущена сукупність істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, що у відповідності до статей 409, 412 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає за неможливе виправити вищевказані порушення під час розгляду справи в апеляційній інстанції і, враховуючи характер допущених судом першої інстанції порушень кримінального процесуального закону та те, що вони пов`язані з правами обвинувачених щодо захисту своїх інтересів, вважає за необхідне призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Колегія суддів вважає призначення нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції зможе найбільш повно та ефективно забезпечити змагальність процесу, реалізацію сторонами їх прав та виконання обов`язків, дозволить повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення та перевірити доводи сторін.
Інші доводи сторін як обвинувачення, так і захисту, які стосуються доведеності чи недоведеності обвинувачення в обсязі, висунутому органом досудового розслідування, належності чи неналежності, допустимості чи недопустимості, достовірності чи недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, мають бути враховані судом під час нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки апеляційний суд не має права вирішувати наперед ці питання, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції.
При новому розгляді суду першої інстанції необхідно дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позицій сторін з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, а також нових обставин смерті одного із обвинувачених, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення, виклавши в ньому те обвинувачення, яке в повній мірі відображає форму вини, мотив, спосіб вчинення та наслідки злочину.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги учасників апеляційного провадження підлягають частковому задоволенню, а вирок суду необхідно скасувати.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В
Апеляційні скарги прокурора, захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 вересня 2019 року в частині засудження ОСОБА_11 за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України cкасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 за ч.1 ст. 263, ч.ч.2, 3 ст. 27 ч.3 ст. 305, ч.2.ч.2, 3 ст. 27 ч.3 ст. 311 ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України закрити на підставі п.5 ч.1 ст. 284 КПК України.
Цей же вирок щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.2 ст. 27 ч.3 ст. 305, ч.2 ст. 27 ч.3 ст. 311 КК України в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в частині закриття кримінального провадження на підставі п.5 ч.1 ст. 284 КПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, в іншій частині оскарженню не підлягає.
Головуючий

Судді