УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про арешт майна
03 листопада 2021 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу Закарпатської обласної прокуратуриОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000120 від 04.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2021 року до Берегівського районного суду Закарпатської області від Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання заступника начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000120 від 04.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що Закарпатською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у об`єднаному кримінальному провадженні №0000120 від 04.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на посаді державного інспектора митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці Державної митної служби.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
Згідно з п. 34-1 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, органи доходів і зборів це центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.
Отже, будучи службовою особою органів доходів і зборів, ОСОБА_3 постійно обіймав посаду у державному органі та здійснював функції представника влади, а тому відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», є працівником правоохоронного органу.
Згідно посадової інструкції, ОСОБА_3 , як державний інспектор митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці Державної митної служби, уповноважений на виконання функцій держави, а саме здійснення митного оформлення та виконання митних формальностей щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщують через митний кордон України, у тому числі за допомогою технічних засобів контролю тощо, а також забезпечення застосування передбачених законом заходів митно-тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, здійснення контролю за дотриманням усіма суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності та громадянами встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення окремих видів товарів через митний кордон України, здійснення заходів щодо недопущення переміщення через митний кордон України товарів, на які встановлено заборони та/або обмеження щодо переміщення через митний кордон України, а також товарів, які не відповідають вимогам якості та безпеки.
Таким чином, ОСОБА_3 , як державний інспектор митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці Державної митної служби, є особою, яка постійно здійснює функції представника влади та відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 КК України, є службовою особою.
Відповідно до п.п. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», посадові та службові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової політики та державної політики у сфері державної митної справи є суб`єктом відповідальним за корупційні правопорушення.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», посадовим та службовим особам центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової політики та державної політики у сфері державної митної справи забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.
Згідно із ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції», посадовим та службовим особам центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової політики та державної політики у сфері державної митної справи забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб у зв`язку із здійсненням такими особами діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції», особа, уповноважена на виконання функцій держави, у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язана невідкладно вжити заходів щодо: відмови від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.
Водночас, ОСОБА_3 , незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм, здійснюючи функції представника влади, будучи службовою особою, та відповідно до вимог зазначеного законодавства і ч. 2 ст. 19 Конституції України, зобов`язаним діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, знехтував вимогами законодавства, маючи умисел на отримання неправомірної вигоди, вимагав та одержав неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах того хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням службового становища, за наступних обставин.
Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що 08.10.2021 року близько 19 години 15 хвилин на територію митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці Держмитслужби, а саме ділянку «В`їзд в Україну», на власному транспортному засобі марки «Mersedes Benz Sprinter», заїхав громадянин ОСОБА_5 .. В автомобілі перебували речі домашнього вжитку, а саме бувша у використанні побутова техніка пральна машина, велосипеди та інші речі.
У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на особисте протиправне збагачення, шляхом одержання неправомірної вигоди. З метою реалізації свого умислу ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_5 , що він не вправі перевозити такі речі особисто. При цьому, ОСОБА_3 повідомив, що за не створення перешкод у переправлення даних товарів через Державний кордон України, ОСОБА_5 повинен сплатити грошові кошти у сумі 5 тисяч гривень, частину з яких необхідно передати працівникам Державної прикордонної служби.
За таких обставин, ОСОБА_5 , будучи поставленим в умови, за яких відмова від надання неправомірної вигоди призведе до порушення його законних прав, змушений був погодитись виконати вимогу про надання неправомірної вигоди.
У подальшому, 08.10.2021 року близько 19 години 45 хвилин, ОСОБА_5 , діючи під примусом та на виконання вимоги ОСОБА_3 передав останньому грошові кошти у сумі 100 доларів США та 1300 гривень у якості неправомірної вигоди.
Безпосередньо після отримання неправомірної вигоди, об 19 годині 53 хвилині ОСОБА_3 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
08.10.2021 року у приміщенні Закарпатської обласної прокуратури, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2А, в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та в подальшому вилучено мобільний телефон марки «Samsung», Galaxy G2, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 .
09.10.2021 року вищевказаний мобільний телефон визнано речовим доказом.
09.10.2021 року ОСОБА_3 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто у проханні та одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.
Підставою для накладення арешту на вилучене майно, яке може містити на собі сліди злочину та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в даному випадку є те, що воно визнане речовими доказами згідно постанови заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , а тому виникла необхідність у кримінальному провадженні вжити заходи щодо збереження речових доказів у вигляді арешту вказаного майна.
Прокурор на розгляд клопотання не з`явився. При цьому, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Разом з цим, долучив до матеріалів клопотання постанову про визнання та приєднання до матеріалів досудового розслідування речових доказів від 09.10.2021 року.
Підозрюваний ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення вказаного клопотання. При цьому, підтвердив факт належності йому вказаного мобільного телефону, який був у нього вилучений. Відводів складу суду підозрюваний в судовому засіданні не заявляв.
Захисник ОСОБА_6 на розгляд клопотання не з`явився, хоча про дату, місце і час розгляду такого був повідомлений належним чином. При цьому, подав заяву про відкладення розгляду справи.
Заслухавши пояснення підозрюваного та дослідивши матеріали клопотання, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Тому, з метою недопущення порушень строків розгляду даного клопотання та передбаченою кримінально-процесуальним законом можливістю проведення такого без участі належно повідомлених учасників, суд вирішив розглянути клопотання за відсутності таких.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 3 ст. 168 КПК України, слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.
Судом встановлено, що відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 09.10.2021 року у ОСОБА_3 під час проведення особистого обшуку у присутності понятих та захисника було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung», Galaxy G2, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 .
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області встановлено, що 11.10.2021 року було зареєстровано у системі автоматизованого розподілу вказане клопотання про арешт майна.
Отже, дане клопотання подано в межах строку визначеного нормами КПК України.
Так, судом в ході розгляду даного клопотання встановлено, що слідчим відділом Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000120 від 04.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до постанови заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 09.10.2021 року зазначені речі визнані речовими доказами.
За таких обставин, враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав вважати, що вилучення вказаних вище речей в ході проведення 09.10.2021 року особистого обшуку відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що є необхідність у накладенні арешту на речі, які тимчасово вилучені та визнані речовими доказами, клопотання про накладення арешту є обґрунтованим та підлягає до задоволення.
Відповідно до ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 370-372, ч. 2 ст. 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання заступника начальника відділу Закарпатської обласної прокуратуриОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000120 від 04.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, що було вилучено 09.10.2021 року у приміщенні Закарпатської обласної прокуратури, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2А, в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-мобільний телефон марки «Samsung», Galaxy G2, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Слідчий суддя Віталій МИХАЙЛИШИН