Номер провадження: 11-сс/813/1258/21
Номер справи місцевого суду: 502/1197/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу директора ТОВ «Вилковський рибзавод» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 02.08.2021 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000088, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, -

встановив:

Оскарженою ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання начальника СД ВП №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_6 , та у кримінальному провадженні №0000088, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, накладено арешт на тимчасово вилучене 27.07.2021 року під час проведення огляду місця події за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, на 13 кілометрі Старостамбульського гирла річки Дунай майно:дерев`яний човен типу «Каюк» №ЯОД 0880;дерев`яний човен типу «Каюк» №ЯОД 0880;човниковий двигун марки «YAMAHA-8»; човниковий двигун марки «YAMAHA-15»;пропуск №375 виданий на ОСОБА_9 ;пропуск №59 виданий на ОСОБА_10 ;посвідчення рибалки № НОМЕР_1 видане на ОСОБА_11 ; посвідчення рибалки № НОМЕР_2 видане на ОСОБА_12 ;посвідчення рибалки № НОМЕР_3 видане на ОСОБА_13 ;трудовий договір №05 від 22.03.2021 року. В накладенні арешту на капронові сітки відмовлено.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що правовою підставою арешту майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене та вилучене під час огляду місця події майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучені речі можуть бути об`єктами кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, власником майна ТОВ «Вилковський рибзавод» в особі директора ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій остання просить скасувати оскаржену ухвалу. Апелянт посилається на те, що ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та є необґрунтованою, оскільки слідчим суддею не враховано, що вилучене в ході огляду місця події майно не є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, не має ознак речових доказів, не містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, директор ОСОБА_7 вказує, що безпідставно накладений арешт перешкоджає ТОВ «Вилковський рибзавод» здійснювати законну господарську діяльність.

Заслухавши суддю-доповідача; директора ТОВ «Вилковський рибзавод» ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів приходить до висновку про таке.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України (далі - КПК), рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги, яка подана особою, яка відповідно до матеріалів кримінального провадження не має процесуального статусу і не є стороною цього провадження, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає апеляційному оскарженню. При цьому, КПК не встановлено чіткого переліку осіб суб`єктів права на апеляційне оскарження цієї ухвали, але п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК регламентовано, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених КПК.

Одним із учасників як кримінального, так і судового провадження є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт (п. 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК).

У ст. 64-2 КПК визначається зміст і процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Водночас, в останньому абзаці ч. 7 ст. 173 КПК передбачено, що треті особи мають право на захисника та право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

За таких обставин, власник майна, щодо якого вирішується питання про арешт, є особою прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення, а отже, належить до категорії «інші особи», які вправі подати апеляційну скаргу на рішення слідчого судді.

Згідно матеріалів судового провадження та долучених до апеляційної скарги документів, законним володільцем зазначеного в оскарженій ухвалі майна, яке було виявлено та вилучене 27.07.2021 року в ході огляду місця події - є ТОВ «Вилковський рибзавод», директором якого є ОСОБА_7 .

Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених в ст.41 Конституції України, ст.ст. 24, 64-2, 173, ч.1 ст.174, п.10 ч.1 ст.393 КПК, директор ТОВ «Вилковський рибзавод» ОСОБА_7 є особою, яка вправі звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді та невиконання начальником сектору дізнання ВП №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та слідчим суддею положень ст.ст. 167, 168, 170, 171, 172, 173 КПК України, при зверненні з клопотанням, його судовому розгляді та прийнятті рішення за результатами розгляду клопотання, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши матеріали судової справи, апеляційний суд дійшов до висновку про те, що, розглянувши клопотання начальника сектору дізнання, слідчий суддя районного суду, не звернув уваги на необґрунтованість та невідповідність клопотання вимогам ст.171 КПК, та дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для накладення арешту на вказане вилучене в ході огляду місця події майно, безпідставно задовольнивши клопотання.
Дане рішення слідчого судді не може бути визнано законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню, з огляду на таке.
Ініціювання начальником сектору дізнання питання про накладення арешту на вказане в клопотанні майно, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини, з наступних підстав.
Згідно з п.1 ч.3 ст.132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Частиною 1 статті 173 КПК визначено, що слідчий суддя вправі відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК.
За змістом ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Разом з тим, клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК, оскільки в ньому відсутнє належне обґрунтування підстав та мети арешту відповідно до положень ст.170 КПК, а також відсутнє посилання на докази, які підтверджують факт події кримінального проступку, передбаченого ст.290 КК України.
Так, з представлених апеляційному суду матеріалів вбачається, що 27.07.2021 року до відділення поліції №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення заступника командира загону-начальника оперативно-розшукового відділу про те, що 26.07.2021 року в ході проведення заходів з виявлення та припинення порушень прикордонного та природоохоронного законодавства в районі 15 кілометра Старостамбульського гирла річки Дунай, виявлено 2 маломірних плавзасоби типу «каюк» з однаковими реєстраційними номерами ЯОД 0880.
Вищевказані відомості 27.07.2021 року внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України та розпочато досудове розслідування.
В ході огляду місця події від 27.07.2021 року відкритої території, що розташована за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, на 13 кілометрі Старостамбульського гирла річки Дунай було:
-виявлено: два човни під одним бортовим номером НОМЕР_4 ; капронові сітки; два двигуни марки «YAMAHA-15» та «YAMAHA-8»; посвідчення рибалок ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 ; пропуски ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ; договір № 05 від 22.03.2021 року;
-та вилучено: два човни під одним бортовим номером; капронові сітки; два двигуни марки «YAMAHA-15» та «YAMAHA-8»; посвідчення рибалок ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 ; пропуски ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ; договір № 05 від 22.03.2021 року (а.с.22-23).
Постановою начальника сектору дізнання ВП №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 28.07.2021 року виявлені та вилучені 27.07.2021 року в ході огляду місця події речі та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
28.07.2021 року начальник сектору дізнання ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000088 від 27.07.2021 року на виявлене та вилучене 27.07.2021 року в ході огляду місця події майно, за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, на 13 кілометрі Старостамбульського гирла річки Дунай.
Ухвалою слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 28.07.2021 року клопотання начальника сектору дізнання повернуто прокурору для усунення недоліків на протязі 72 (семи десяти двох годин), у зв`язку із відсутністю документів на підтвердження права власності на майно, що належить арештувати.
30.07.2021 року начальником сектору дізнання, за погодження із прокурором, повторно подано клопотання про арешт виявленого та вилученого 27.07.2021 року в ході огляду місця події майна.
Клопотання мотивоване тим, що вказане майно використовувалось при вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.290 КК України, зберегло на собі його сліди та постановою дізнавача визнані речовими доказами.
Апеляційний суд вважає, що посилання в клопотанні начальника сектору дізнання про накладення арешту на майно, на те, що є достатні підстави вважати, що вилучене в ході огляду місця події 27.07.2021 року за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, на 13 кілометрі Старостамбульського гирла річки Дунай, майно є об`єктом протиправних дій, знаряддям та речовим доказом у кримінальному провадженні, є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на таке.
Згідно клопотання та долучених до нього документів здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000088 від 27.07.2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.290 КК України.

Однак, матеріали судового провадження не містять документів, які підтверджують подію кримінального проступку, передбаченого ст.290 КК України, зокрема факту знищення, підробки або заміни ідентифікаційного номеру плавзасобу.

Так, в повідомленні про виявлення кримінального правопорушення зазначається, що 26.07.2021 року, в ході проведення заходів з виявлення та припинення порушень прикордонного та природоохоронного законодавства в районі 15 кілометра Старостамбульського гирла річки Дунай, виявлено 2 маломірних плавзасоби типу «каюк» з однаковими реєстраційними номерами ЯОД 0880. До повідомлення долучено фототаблицю з супутниковим зображенням місця дельти Дунаю, а також два фотознімки човнів (а.с.19-21).
В протоколі огляду місця події від 27.07.2021 року необладнаного берегу в районі 13 км Старостамбульського гирла річки Дунай вказано, що було виявлено зокрема два човни під одним бортовим номером НОМЕР_4 та вилучено два човни під одним бортовим номером (без зазначення конкретної ідентифікації їх номеру) (а.с.22-23). В протоколі зазначено, що під час огляду застосовувались технічні засоби у виді фотоапарату «Nikon», однак фотознімків, які беззаперечно підтверджують обставини викладені в протоколі, до протоколу огляду місця події не долучено.
Разом з тим, з вказаного повідомленняпро виявлення кримінального правопорушення та протоколу огляду місця події від 27.07.2021 року, фактично не вбачається наявності ознак знищення, підробки або заміни ідентифікаційного номеру плавзасобу, відсутній детальний опис човнів із підтвердженням присутності ознак здійснення незаконного фізичного впливу на номер, відсутня ідентифікація індивідуальних ознак човнів та не долучено відповідних фотознімків чи відео файлів із доведенням вказаної інформації.

Крім того, прокурор в судовому засіданні апеляційного суду не зміг підтвердити своїх доводів про те, що були внесені зміни в номер одного із човнів шляхом нанесення фарбою іншого ідентифікаційного номеру (про що зазначено в клопотанні), а з протоколу огляду місця події вказана інформація також не підтверджується.

Також, прокурор не спростував доводи директора «Вилковський рибзавод» ОСОБА_7 відносно того, що зміни до номеру плавзасобів не здійснювались, а лише була навішена табличка та один з човнів з метою перемістити вказаний човен для проведення ремонту, оскільки документи на цей човен, на час проведення огляду, перебували в іншому місці.

Таким чином, звертаючись із клопотанням про накладення арешту на майно, органом дізнання не наведено достатніх даних на підтвердження того, що мала події кримінального проступку, а вилучене майно має доказове значення у даному кримінальному провадженні, яке здійснюється за фактом вчинення кримінального проступку, передбаченого ст.290 КК України.
Вказані обставини слідчим суддею при прийнятті рішення про накладення арешту на майно враховані не були.

Апеляційний суд також звертає увагу, що в постанові начальника сектору дізнання ВП №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про визнання виявленого та вилученого в ході огляду місця події 27.07.2021 року майна речовими доказами у кримінальному провадженні, серед іншого майна, зазначено два дерев`яні човни типу «Каюк» із зовсім іншим номером № НОМЕР_5 , тобто не тим, про який зазначено в клопотанні. При цьому, будь-яких інших посилань, фактичних даних на підтвердження того, що вилучене майно є об`єктом кримінально-протиправних дій, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК, постанова не містить, що свідчить про формальність цього процесуального документу.
Крім того, апеляційним судом встановлено, що під час розгляду клопотання, поза увагою слідчого судді залишилися положення ч.2 ст.237 КПК, відповідно до яких огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Під іншим володінням особи, згідно з ч.2 ст.233 КПК, розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
Відповідно до ч.1 ст.233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Згідно ч.2 ст.234 КПК, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
У виняткових випадках, відповідно до ч.3 ст.233 КПК, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.
Однак, з матеріалів справи вбачається, що всупереч вищевказаним положенням кримінального процесуального закону, огляд зазначених плавзасобів із наявним в них майном, які знаходились за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, на 13 кілометрі Старостамбульського гирла річки Дунай, був проведений 27.07.2021 року без ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення огляду. Крім того, апеляційним судом встановлено, що до клопотання не долучено ухвали слідчого судді про легалізацію такого огляду. Окрім того, матеріали провадження не містять письмового дозволу на проведення огляду вказаних човнів особи, яка ними володіє, як це передбачено вимогами ч. 1 ст. 233 КПК.
Зазначені обставини, в своїй сукупності, свідчать про здійснення працівниками поліції слідчої дії, зокрема огляду вищезазначених плавзасобів, із порушенням вимог ч.2 ст.234, ч.3 ст.233 КПК, що залишилося поза увагою слідчого судді.
З врахуванням викладеного доводи начальника сектору дізнання та прокурора про те, що вказане в клопотанні майно є речовим доказом і об`єктом вчинення кримінального правопорушення, відповідно до ст.98 КПК, є передчасними, необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження.
Крім того, клопотання про накладення арешту, окрім двох дерев`яних човнів типу «Каюк», на інше майно, зокрема: човниковий двигун марки «YAMAHA-8»; човниковий двигун марки «YAMAHA-15»; пропуск № 375 виданий на ОСОБА_9 ; пропуск № 59 виданий на ОСОБА_10 ; посвідчення рибалки № НОМЕР_1 видане на ОСОБА_11 ; посвідчення рибалки № НОМЕР_2 видане на ОСОБА_12 ; посвідчення рибалки № НОМЕР_3 видане на ОСОБА_13 ; трудовий договір № 05 від 22.03.2021 року, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки вказане майно не має відношення до кримінального провадження з урахуванням диспозиції ст.290 КК України, а тому не відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК, що також не було враховано слідчим суддею.
Також, слідчим суддею не враховано той факт, що звертаючись до слідчого судді із клопотаннями від 28.07.2021 року та повторно 30.07.2021 року, начальник сектору дізнання зазначає суперечливу інформацію в мотивувальній та прохальній частинах клопотання, а саме:

-в мотивувальній частині зазначено, що 27.07.2021 року виявлено та вилучено, зокрема два дерев`яні човни типу «Каюк» №ЯОД 0888, в той час як в прохальній частині клопотання начальник сектору дізнання просить накласти арешт окрім іншого майна на два дерев`яні човни типу «Каюк» №ЯОД 0880;

-в мотивувальній частині вказано, що 27.07.2021 року виявлено та вилучено, зокрема 5 капронових сіток, однак в прохальній частині просить накласти арешт на 10 капронових сіток.

Окрім цього, постановою начальника сектору дізнання від 28.07.2021 року (а.с.25) визнано речовими доказами у кримінальному провадженні зокрема два дерев`яні човни типу «Каюк» знову ж таки №ЯОД 0888, відомості відносно яких відсутні в матеріалах кримінального провадження.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що матеріали додані до клопотання про накладення арешту на майно не містять доказів про те, що вилучене в ході огляду місця події майно є об`єктом, предметом кримінального правопорушення, знаряддям кримінально караного діяння, та відповідно є речовими доказами у кримінальному провадженні.

За таких підстав, посилання в ухвалі на те, що вилучене під час огляду місця події майно є речовими доказами у кримінальному провадженніє безпідставними, оскільки до клопотання не долучено доказів, які свідчать про існування факту скоєння кримінального проступку, передбаченого ст.290 КК України.

За огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що на день розгляду слідчим суддею клопотання та апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, відсутні підстави для застосування щодо належного на праві власності ТОВ «Вилковський рибзавод» майна обмежувальних заходів.

За таких обставин, ініціювання начальником сектору дізнання питання про накладення арешту на вилучене в ході огляду місця події майно, право власності на яке належить особі та не скасоване у передбаченому законом порядку, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

Приймаючи до уваги положення п.2 ч.3 ст.407 КПК, згідно з якими апеляційний суд, має право скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржену увалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу директора ТОВ «Вилковський рибзавод» ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 02.08.2021 року, якою накладено арешт на майно, вилучене під час проведення огляду місця події за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, 13 км Старостамбульського гирла річки Дунай: дерев`яний човен типу «Каюк» № НОМЕР_4 ; дерев`яний човен типу «Каюк» №0880; човниковий двигун марки «YAMAHA-8»; човниковий двигун марки «YAMAHA-15»; пропуск №375 виданий на ОСОБА_9 ; пропуск №59 виданий на ОСОБА_10 ; посвідчення рибалки № НОМЕР_1 видане на ОСОБА_11 ; посвідчення рибалки № НОМЕР_2 видане на ОСОБА_12 ; посвідчення рибалки № НОМЕР_3 видане на ОСОБА_14 ; та трудовий договір №05 від 22.03.2021 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання начальника СД ВП №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000088 від 27.07.2021 року на майно, вилучене під час проведення огляду місця події за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, 13 км Старостамбульського гирла річки Дунай, а саме на: дерев`яний човен типу «Каюк» № ЯОД 0880; дерев`яний човен типу «Каюк» №0880; човниковий двигун марки «YAMAHA-8»; човниковий двигун марки «YAMAHA-15»; пропуск №375 виданий на ОСОБА_9 ; пропуск №59 виданий на ОСОБА_10 ; посвідчення рибалки № НОМЕР_1 видане на ОСОБА_11 ; посвідчення рибалки № НОМЕР_2 видане на ОСОБА_12 ; посвідчення рибалки № НОМЕР_3 видане на ОСОБА_14 ; та трудовий договір №05 від 22.03.2021 року.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4