ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого ОСОБА_1

за участі :

секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Підволочиську Тернопільської області об`єднані кримінальні провадження, що зареєстровані у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000285 від 01 грудня 2019 року та №0000008 від 25 січня 2021 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не депутата, не одруженого, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 1 грудня 2019 року, приблизно о 00:35 год., шляхом вільного доступу, зайшов на територію господарства ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 , виявивши зачиненими вхідні двері в її будинок, підійшов до вікна, яке знаходилось поблизу вхідних дверей, та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, шляхом прикладання сили та нанесення удару кулаком руки, розбив вікно, після чого, через утворений отвір, всупереч волі законного володільця даного будинку, за відсутності визначених законом підстав, в порушення ст.130 Конституції України, якою гарантується недоторканість житла, розуміючи, що своїми діями порушує недоторканість житла, умисно проник у середину приміщення житлового будинку, де пошкодив майно ОСОБА_4 на загальну суму 10000 грн, після чого був виявлений сусідками ОСОБА_4 та працівниками поліції.

Крім цього 10 грудня 2019 року, приблизно о 09:00 год, ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, зайшов на територію господарства ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_1 , виявивши зачиненими вхідні двері в його будинок, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, шляхом прикладання сили та пошкодження вхідних дверей, всупереч волі законного володільця даного будинку, за відсутності визначених законом підстав, в порушення ст.130 Конституції України, якою гарантується недоторканість житла, розуміючи, що своїми діями порушує недоторканість житла ОСОБА_7 умисно проник у середину приміщення житлового будинку, де пошкодив майно ОСОБА_7 на загальну суму 2000 грн, після чого був виявлений сусідками ОСОБА_7 та працівниками поліції.

Крім цього 22 січня 2021 року, в нічну пору доби, точного часу дізнанням не встановлено, ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу зайшов на територію господарства ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_1 . Далі, ОСОБА_6 , знаходячись на території господарства ОСОБА_7 , виявивши зачиненими вхідні двері в його будинок, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, шляхом прикладання сили та пошкодження одного із вікон будинку, всупереч волі законного володільця даного будинку, за відсутності визначених законом підстав, в порушення ст.130 Конституції України, якою гарантується недоторканість житла, розуміючи, що своїми діями порушує недоторканість житла ОСОБА_7 умисно проник у середину приміщення житлового будинку, де пошкодив майно ОСОБА_7 на загальну суму 500 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 01 грудня 2019 року в 00:35 год зайшов на територію господарства ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 , виявивши зачиненими вхідні двері в її будинок, вибив вікно, після чого проник в приміщення будинку, де знайшов спиртні напитки, вжив їх і, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав нищити речі, зокрема розбив телевізор, вікно, люстру та інші речі, проте які саме не пригадує. Надалі заснув, та був виявлений працівниками поліції. 10.12.2019 року та 22.01.2021 року, вибивши двері, проник в приміщення житлового будинку по АДРЕСА_2 , де знайшов алкогольні напитки, вжив їх, після чого почав нищити речі. Інших обставин не пригадує, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. З мірою покарання, що запропонована прокурором, погодився.

Будучи допитаною у судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_8 суду показала, що 01.12.2019 року до неї зателефонували сусіди та повідомили, що у їх будинку увімкнене світло, пояснивши, що її дома немає, попросила викликати працівників поліції, а сама виїхала у село із м. Тернополя. Коли приїхала то працівники поліції уже вели обвинуваченого ОСОБА_6 . В приміщенні будинку усі речі були розбиті та порозкидувані, зокрема телевізор, вікно, люстра, шафа, а також речі та сервізи, котрі там знаходились. На даний час шкода їй не відшкодована, тому буде звертатись із позовом в порядку цивільного судочинства. Заявлений нею позов у кримінальному провадженні просить залишити без розгляду. Міру покарання просить призначити найсуворішу, що пов`язана із обмеженням волі.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_6 , повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні кримінального проступку згідно обвинувального акту за ч. 1 ст. 162 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані докази в їх повній сукупності, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку та вважає, що його дії кваліфіковано вірно за ч. 1ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, котрий відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, наслідків, що наступили, особу обвинуваченого, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується за місцем проживання, вживає алкогольні напитки, поводить себе неадекватно, ідучи вулицею кричить, розмахує руками чим лякає людей, порушує громадський порядок, після вживання алкоголю поводить себе агресивно, вибиває двері у будинках, робить погроми та знищує все, що є у кімнатах.

Також, беручи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням фактичних обставин справи, думку потерпілої, яка просить призначити покарання з обмеженням волі, суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_6 доцільно та достатньо з метою виправлення та перевиховання призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Разом із тим судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 засуджений вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 травня 2021 року за ч.3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено 2 роки іспитового строку з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Згідно позиції ВС викладеної у постанові від 15.02.2021 у справі № 760/26543/17 (провадження № 51-3600кмо20), передбачено, що у випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконується самостійно.

Таким чином вирок Підволочиського районного суду від 18 травня 2021 року за яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено 2 роки іспитового строку та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України та новий вирок, слід виконувати самостійно.

Речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, клопотань зі сторони прокурора не поступало.

Процесуальні витрати, а саме : 980,70 грн - за проведення дактилоскопічної експертизи від 11.03.2021 № СЕ-19/120-21/2562-Д, стягнути з ОСОБА_6 .

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 370,371,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 процесуальні витрати, а саме : 980,70 грн. - за проведення дактилоскопічної експертизи від 11.03.2021 № СЕ-19/120-21/2562-Д.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, клопотань зі сторони прокурора не поступало.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту вручення копії судового рішення.

Головуючий - суддя

з оригіналом згідно :

Суддя ОСОБА_1