ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/1476/21

Провадження № 11-кп/4820/305/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003161 від 22.10.2020 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 17 січня 2022 року, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 17 січня 2022 року клопотання прокурора задоволено.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брест, Республіки Білорусь, громадянина Республіки Узбекистан, білоруса, з середньою освітою, не працюючому, зареєстрованому на території Республіки Узбекистан, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

-02.06.2020 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений із випробувальним терміном 2 роки, вирок вступив у законну силу 03.07.2020,

продовжено строк тримання під вартою по 18 березня 2022 року включно.

Постановлено, що у разі внесення ОСОБА_7 застави в розмірі 157650 грн на нього будуть покладені такі обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатись із населеного пункту де він проживає без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну місця проживання;

-утриматись від спілкування із свідками та потерпілим у даному провадженні;

-здати уповноваженому органу на зберігання свій паспорт чи інші документи, що посвідчують право на в`їзд в Україну чи виїзд з України.

Своє рішення суд обґрунтовував тим, що продовжують існувати ризики: переховування від суду, знищення чи схову речей, які можуть мати істотне значення для справи, незаконного впливу на потерпілого, вчинення іншого злочину, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а тому з урахуванням ступеня тяжкості та суспільної небезпеки злочину у якому обвинувачується ОСОБА_7 , особи обвинуваченого, тяжкості можливого покарання у разі визнання обвинуваченого, винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам визначеним у ст.177 КПК України, є необхідність у продовженні строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 17.01.2022 стосовно ОСОБА_7 в частині продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати, та постановити нову ухвалу, якою змінити обраний ОСОБА_7 запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.
Вказує, що ухвала суду не відповідає вимогам ст.ст. 183, 196, 372 КПК України.
В оскаржуваній ухвалі суд посилається на зміст ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 24.10.2020 про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, у якій суд вказував про існування чотирьох ризиків, при цьому суд в ухвалі від 17.01.2022 посилається на клопотання сторони обвинувачення, у якому зазначено про існування трьох ризиків. Отже при розгляді клопотання суд вийшов за межі своїх повноважень, вказавши про наявність ризиків, на які у клопотанні не посилається прокурор.
Суд в ухвалі не посилається на конкретні обставини, які підтверджують існування ризиків.
Також захисник обвинуваченого вказує про недоведеність ризиків, зазначених в ухвалі суду.
Суд не врахував поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 під час його затримання, який не намагався залишити місце проведення слідчої дії, а отже ризик переховування від органів досудового розслідування та суду відсутній.
В ухвалі суду відсутні посилання на факти та докази, які б свідчили про існування ризиків вчинення іншого злочину та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Відсутні будь-які факти, які підтверджують, що обвинувачений вчиняв чи вчиняє, або має намір вчинити протиправні дії щодо потерпілого ОСОБА_8 .
В ухвалі суду не зазначені обставини щодо можливості або неможливості застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.
Ухвала суду не містить посилання на докази, які обґрунтовують наявність обставин, передбачених п.п. 1-3 ч.1 ст. 196 КПК України.
Суд послався на наявність у ОСОБА_7 судимості, при цьому не врахував, що така обставина не може бути вирішальною при обрання запобіжного заходу.
Не враховано, що шкода заподіяна потерпілому є незначною, що свідчить про низьку суспільну небезпеку як діяння, так і особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину.
Не врахований стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє на закриту форму туберкульозу легень і перебування в умовах слідчого ізолятора шкодить здоров`ю ОСОБА_7 .
Крім того, ОСОБА_7 не тільки не перешкоджає розслідуванню кримінального правопорушення, а й сприяє швидкому і повному встановленню обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 у поданій ним апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 17.01.2022 та обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Зазначає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням Конституції України та Конвенції про захист прав людини.
В ухвалі суд послався на висновки слідчого судді, викладені в ухвалі від 24.10.2020, при цьому не дослідив ні надані стороною обвинувачення недопустимі докази, ні аргументи надані стороною захисту.
Судом не враховано, що стороною обвинувачення не надано жодного допустимого та достовірного доказу, які б свідчили про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Усі докази сторони обвинувачення отримані з порушенням КПК України.
Ризики зазначені в ухвалі суду є недоведеними.
Ухвала суду від 17.01.2022 постановлена незаконним складом суду, оскільки обвинуваченим ОСОБА_7 заявлявся відвід судді ОСОБА_9 , який вирішеним не був.

Обвинувачений ОСОБА_7 , повідомлений належним чином про розгляд апеляційних скарг, відмовився від участі у розгляді апеляційних скарг в режимі відеоконференції.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 не заперечував щодо розгляду апеляційних скарг без участі ОСОБА_7 .

Тому, колегія суддів приходить до висновку про доцільність слухання справи без участі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційних скарг, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження видно, що обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років; кримінальне правопорушення вчинене під час іспитового строку за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.06.2020, яким обвинувачений засуджений за вчинення корисливого злочину проти власності; обвинувачений на шлях виправлення не став; ОСОБА_7 є громадянином Республіки Узбекистан, постійного місця проживання на території України та безпосередньо у м. Хмельницькому не має; оголошувався в державний розшук; не має стійких соціальних зв`язків на території України.

Тому, з урахуванням обставин передбачених ст.178 КПК України, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а саме ризики: переховування від органів досудового розслідування і суду; знищення чи схову речей, які можуть мати істотне значення для справи, незаконного впливу на потерпілого, вчинення іншого злочину, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України судом визначений розмір застави відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .
Застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, та не зможе запобігти ризикам, зазначеним в ухвалі суду.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції дослідив обставини, які враховувалися судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які на даний час не змінилися.
В ухвалі суду викладені обставини, на підставі яких суд дійшов до висновку що продовжують існувати ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, враховані усі обставини, передбачені статтею 178 КПК України у тому й числі тяжкість можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і висновок суду про те, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити лише найсуворіший запобіжний захід ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

Таким чином, суд обґрунтовано прийняв рішення про необхідність продовження ізоляції обвинуваченого ОСОБА_7 від суспільства.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися та вони виправдовують продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 , під вартою, та що більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити мету застосування запобіжного заходу.

Наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні.

А отже безпідставними є доводи апеляційних скарг про недоведеність ризиків, зазначених в ухвалі суду.

Не заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд не врахував, що стороною обвинувачення не надано жодного допустимого та достовірного доказу, які б свідчили про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та, що усі докази сторони обвинувачення отримані з порушенням КПК України.

На думку колегії суддів наявні в матеріалах кримінального провадження та наведені у клопотанні прокурора докази обґрунтовують обвинувачення (підозру) ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

А щодо оцінки доказів з точки зору допустимості відповідно до положень ст.89 КПК України, така оцінка здійснюється судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Необґрунтованими є твердження апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що суд не врахував: що наявність у ОСОБА_7 судимості не може бути вирішальною обставиною при обрання запобіжного заходу; що шкода заподіяна потерпілому є незначною; та стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє на закриту форму туберкульозу легень.

Судом першої інстанції враховані усі обставини, передбачені ст.178 КПК України, у тому й числі ті на які в апеляційній скарзі посилається захисник обвинуваченого, при цьому, на думку колегії суддів, зазначені в апеляційній скарзі обставини не є такими, що давали б підставу обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд першої інстанції відповідно до вимог КПК України під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого дослідив обставини, які мають значення для вирішення питання про застосування (продовження) запобіжного заходу.

Колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника та обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Інші доводи апеляційних скарг на законність ухвали суду не впливають.
Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм кримінального процесуального закону, і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 17 січня 2022 року про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 строку тримання під вартою по 18 березня 2022 року включно, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: