ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2859/21 Справа № 205/3890/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_6 , та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 289 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2021 року було продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18 листопада 2021 року.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що підстави для скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.
Суд першої інстанції врахував, що на розгляді в Кіровському районному суді м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України.
Крім того, суд першої інстанції врахував тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років з конфіскацією майна або без такої, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, тому зробив висновок, що не переставали існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування такого запобіжного заходу, не зменшилися та не перестали існувати, а саме, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, впливати на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що він має позитивні характеристики з місця проживання та роботи, він має на утриманні неповнолітню дитину та дружину, крім того, усі свідки допитані, а потерпілий не має до нього претензій.
Апелянт наголошує, що докази, на які посилається прокурор, є припущеннями, а тому є підстави для зміни йому запобіжного заходу.
Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , також подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції від 21.09.2021 року.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що стороною обвинувачення не було надано доказів того, що ОСОБА_6 буде переховуватись від суду, впливати на свідків, або вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Захисник зазначив, що судом першої інстанції було безпідставно не прийнято до уваги, що до затримання ОСОБА_6 був офіційно працевлаштований, а також має гарантійний лист щодо офіційного працевлаштування у випадку зміни йому запобіжного заходу.
Захисник наголошує, що суд першої інстанції не навів мотивів, з яких не погодився з доводами сторони захисту щодо можливості зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_6 та його захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушенняяке є особливо тяжким злочином, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочину, у якому він обвинувачується.

Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_6 , він може вдатись до спроб переховуватись від суду, та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, враховуючи, що він перебував у розшуку під час досудового слідства, а також незаконно впливати на свідків та потерпілого, з огляду на те, що розгляд вказаного кримінального провадження наразі не завершено, і оцінки показанням судом не надано, тому ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, є цілком обґрунтованими і реально існують.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційних скарг стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_6 має позитивні характеристики з місця проживання та роботи, був офіційно працевлаштований, оскільки дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
Колегія суддів також не приймає доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо того, що ОСОБА_6 має на утриманні дружину та неповнолітню дитину, оскільки відповідно до відомостей, викладених в обвинувальному акті та клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_6 офіційно не одружений, та не має на утриманні дітей та непрацездатних осіб, при цьому докази, які б спростовували викладене, в матеріалах контрольного провадження відсутні.
Колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що обвинувачений, може вчинити інше правопорушення, оскільки відповідно до відомостей, викладених в обвинувальному акті, він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, тобто, має схильність до вчинення злочинів, а тому існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги ОСОБА_6 , та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 289 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 289 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3