Справа № 632/135/22
провадження № 1-кс/632/26/22

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2022 року Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 26.01.2022, погоджене з начальником Первомайського відділу Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крилов Тацинського району Ростовської області, громадянина України, росіянина, не одруженого, який має базову загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, раніше судимий: 10.09.1997 Первомайським районним судом Харківської області за ст. 140 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 17.03.2004 Первомайським районним судом Харківської області за ст.ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 10.02.2009 Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі; 24.04.2013 Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України; 10.11.2014 Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ст.ст. 395, 70 ч. 4 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 25.03.2014 Ленінським районним м. Харкова за ст.ст. 263 ч. 1, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 22.03.2017 Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ст. 125 ч. 1 КК України до 80 годин громадських робіт; 06.06.2017 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ст.ст. 187 ч. 1, 70 ч. 4, 72 ч. 5 КК України до 4 років позбавлення волі; 23.11.2017 Новгород-Волинським міським судом Житомирської області за ст.ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 23.07.2021 з Темнівської ВК (№100) по відбуттю строку покарання, офіційно не зареєстрований, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваний у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, -
У С Т А Н О В И В:
16 березня 2022 року слідчий СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, який призначений у даному кримінальному провадженні, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .
В обґрунтування свого клопотання слідчий надав такі відомості: СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000025 від 26.01.2022, правова кваліфікація визначена за ч. 1 ст.187 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 маючи не зняту та непогашену у встановленому порядку судимість, знову вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
Так, 26.01.2022, близько 02.30 години, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_5 знаходився поблизу вул. Перемоги у місті Первомайський Харківської області, де побачив раніше йому незнайомого чоловіка - ОСОБА_7 , який йшов у напрямку вул. Хлібної в місті Первомайський Харківської області.
В цей час у ОСОБА_5 раптово виник умисел на вчинення нападу на ОСОБА_7 , поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я останнього, з метою заволодіння його майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до ОСОБА_7 зі спини, з метою подолання волі останнього до супротиву, почав наносити останньому удари ножем, який тримав в правій руці, спочатку в область шиї, а потім грудної клітини ліворуч, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани грудної клітини ліворуч, черевної стінки, обличчя.
У свою чергу, ОСОБА_7 , відчувши вищевказані удари, почав чинити опір ОСОБА_5 , що виразилося у поваленні останнього на землю та в нанесенні йому удару кулаком в обличчя.
Під час вищевказаний дій у ОСОБА_7 з кишені куртки на землю випав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi».
Побачивши вказаний мобільний телефон на землі ОСОБА_5 , скориставшись тим, що ОСОБА_7 перестав наносити йому удари, підвівся, та усвідомлюючи, що потерпілий зайнятий зупиненням кровотечі з шиї, підняв з землі мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9А», належний останньому, поклав його до кишені своєї куртки, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на свою користь.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.187 КК України - напад з метою заволодінням чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
26.01.2022 о 14.00 годині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий в порядку ст.208 КПК України.
В той же день ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.
Відтак, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення злочину і його вина підтверджується певними зібраними в ході досудового розслідування доказами.
Прокурор в судовому засіданні підтримав викладене слідчим та додав, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Є ряд певних ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, розуміючи тяжкість вчиненого, вчинити інше кримінальне правопорушення або незаконно впливати на свідків та потерпілого.
Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання слідчого погодженого з прокурором, посилаючись на те, що прокурором не доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та зазначила, що її підзахисного слід звільнити з під ватри та надати йому можливість взяти участь у воєнних діях для захисту країни.
Копія ухвали про проведення відеоконференції з розгляду клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 була вручена 16.03.2022 року, тобто він був належним чином повідомлений про місце та час розгляду вище вказаного клопотання, однак через відсутність мережі інтернет у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», згідно довідки від 15.03.2022 року, неможливо провести дистанційний розгляд клопотання.
Відповідно до ч.2 ст. 336 КПК України суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує.
Однак, як вбачається з п.24 ч.1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими обставинами.
Тобто, розгляд клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не охоплюється поняттям «судове провадження», та здійснюється в порядку ст. 197 КПК України.
При цьому, суд наголошує, що розгляд клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_5 здійснюється за безпосередньою участю захисника підозрюваного, тобто, право на захист підозрюваному під час судового розгляду клопотання, також, забезпечено судом.
На підставі викладеного, а також, введення воєнного стану, суд дійшов висновку про можливість розгляду клопотання слідчого без участі підозрюваного ОСОБА_5 .
Заслухавши захисника, прокурора, дослідивши клопотання та додані письмові докази, слідчий суддя доходить подальшого висновку.
Згідно ч.3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:
1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;
2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, зобов`язаний встановити, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 28 січня 2022 року ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області підозрюваному ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Однак строк досудового розслідування у кримінальному провадженні постановою керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області продовжений до 25.04.2022 року, а строк дії запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 закінчується 25.03.2022 року.
Суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_5 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, хоча частково і змінились обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку підозрюваного може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Ризики передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку суду, продовжують існувати. При цьому, суд приймає до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.
Отже, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків, а також можливість вчинити інше правопорушення, суд вважає, що з урахуванням висунутого обвинувачення існує можливість призначення підозрюваному покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні не завершено, триває проведення низки судових експертиз, судовий розгляд не розпочато, а тому існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій, оскільки реальна загроза покарання у вигляді позбавлення волі може спонукати людину, вживати всі можливі заходи, спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності.
Крім того, оцінюючи ризик втечі у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58), суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 висунуто обвинувачення, у вчиненні кримінального правопорушення відносно майна та здоров`я фізичної особи, до взяття під варту обвинувачений офіційно ніде не працював. Інших даних про міцність соціальних зв`язків за місцем проживання обвинуваченого, які б свідчили про наявність стримуючого фактору та подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного, суду не надано.
Отже, суд вважає, що сукупність наведених чинників свідчить про певну ступінь ймовірності того, що підозрюваний може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати встановленню істини у справі. Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання вищезазначеним ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.
Також, на думку суду, у даному випадку тримання особи під вартою є виправданим, оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення відносно майна та здоров`я людини.
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться захисником, проте в даному конкретному випадку суд доходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконання процесуальних рішень по справі. Доводи захисника не є особистим волевиявленням підозрюваного, щодо взяття ним участі у бойових діях.
Таким чином, суд, аналізуючи доводи сторін кримінального провадження, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, відомості, що стосуються особи підозрюваного ОСОБА_5 , відсутність жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість тримання обвинуваченого під вартою, вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою підозрюваному на тридцять днів.
Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризиків, встановлених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому клопотання слідчого про продовження строків тримання під вартою слід задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197, 350 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором, про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 - задовольнити.
Запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», продовжити строком на 30 днів, до 15 квітня 2022 року, включно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Копію ухвали вручити підозрюваному, його захиснику та прокурору негайно після її проголошення та направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а для особи, що перебуває під вартою протягом того-ж строку, з моменту отримання копії ухвали.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя:ОСОБА_1