УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву прокурора Приморської окружної прокуратури ОСОБА_3 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 від розгляду обвинувального акту № 0001451 від 23.03.2019 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2, 3 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21.12.2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява прокурора Приморської окружної прокуратури ОСОБА_3 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 від розгляду обвинувального акту № 0001451 від 23.03.2019 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2, 3 ст. 358 КК України, посилаючись на те, що підставами для відводу судді ОСОБА_4 є те, що упродовж року проведено лише одне судове засідання по суті, що свідчить про недотримання суддею розумних строків та про неупередженість, необ`єктивність під час розгляду даної справи, не були здійснені усі необхідні дії для повідомлення учасників про дати, час і місце розгляду справи та організацію проведення судового процесу в розумні строки. Відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2020 року викликано для допиту свідків: спеціаліста ТОВ «Одеський хлібозавод №4» ОСОБА_6 ; директора ТОВ «Одеський хлібозавод №4» ОСОБА_7 ; колишнього радника Правління банківської установи ОСОБА_8 , проте допитано лише ОСОБА_7 , який не мав можливості надати в повному обсязі показання та відповісти на всі питання учасників справи, у зв`язку з чим, суддя ОСОБА_4 відклала розгляд справи на іншу дату.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, подавши при цьому заяву про розгляд заяви про відвід судді без його участі.

Суддею ОСОБА_4 подано заяву, в якій суддя зазначає, що не має можливості прибути у судове засіданні та будь-яких пояснень надавати не бажає.

Заслухавши заявника, дослідивши наявні в розпорядженні суду матеріали справи, додані до заяви про відвід, суд виходить з наступного.

Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 3-5 статті 80 КПК України, заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заява про відвід під час судового провадження подається до початку судового розгляду; відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу головуючому судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого слідчого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував слідчий суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Ні в заяві про відвід, ні у судовому засіданні з розгляду заяви заявником не повідомлено об`єктивних та достатніх обставин, які б підтверджували те, що поведінка судді свідчить про упередженість при розгляді справи, як і не повідомлено про те, що суддя має певні переконання, які можуть вплинути на його неупередженість.

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Суд звертає увагу заявника, що у разі незгоди сторони захисту із певними ухвалами, які постановив суддя у межах кримінального провадження, вони можуть бути оскаржені в передбаченому ст.309 КПК України порядку шляхом подання апеляційної скарги або заперечень проти таких ухвал під час підготовчого провадження в суді.

Отже, посилання на порушення суддею процесуальних норм права не є тими обставинами, які виключають участь судді в розгляді вказаної скарги, оскільки оцінка дотримання суддею норм процесуального права не входить до компетенції суду, який розглядає заяву про відвід судді.

Така позиція суду узгоджується з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади», згідно якого судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Таким чином, сумніви заявника щодо неупередженого розгляду справи суддею ОСОБА_4 та сумніви щодо прийняття за результатом її розгляду обґрунтованого, вмотивованого та законного рішення, мають суб`єктивний, а не об`єктивний характер, жодними належними та допустимими доказами не підтверджуються, а заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені ст.75 КПК України.

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).
Не зважаючи на те, що поведінка судді не викликає об`єктивних побоювань щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача, однак може бути пов`язана з питанням особистих переконань.
При цьому суд вважає, що у разі не задоволення заявленого відводу та розгляду справи суддею по суті, незалежно від прийнятого рішення, прокурор та інші учасники судового розгляду, або інші сторонні спостерігачі, можуть стверджувати, що таке рішення судді, є наслідком його упередженості.

За результатати розгляду заяви прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси встановлено, що в прокурора є сумніви щодо об`єктивного відправлення правосуддя у вказаній справі суддею ОСОБА_4 , а тому суд, враховуючи, що «інститут відводу» покликаний ліквідувати найменший сумнів у відправленні суддею правосуддя, навіть якщо сумніви є безпідставними, оскільки тут є головним «публічний інтерес», з метою уникнення будь-яких сумнівів у об`єктивності судді ОСОБА_4 при розгляді обвинувального акту у стороннього спостерігача, суд приходить до висновку, що заява про відвід судді ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 75, 76, 81, 370 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву прокурора Приморської окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.
Відвести суддю Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 від розгляду обвинувального акту № 0001451 від 23.03.2019 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2, 3 ст. 358 КК України (єдиний унікальний номер справи 522/16613/19; провадження № 1-кс/522/13094/21).
Ухвала є остаточною і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

29.12.2021