Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/816/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2021 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 листопада 2021 року в кримінальному провадженні № 0001710 від 17 липня 2021 року за ч.2 ст.186 КК України про продовження обвинуваченому:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Чечелеве Кременчуцького району Полтавської області, громадянину України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-22 квітня 2014 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст..75, 104 КК України, ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-10 грудня 2014 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст..71, 72 КК України до остаточного покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 10 днів. 19.07.2016 року ОСОБА_8 на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 11.07.2016 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 4 місяці 7 днів;

-29 травня 2018 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ст..395 КК України, на підставі ст..71, 72 КК України до остаточного покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 5 місяців 7 днів. 20 січня 2020 року ОСОБА_8 звільнений по відбуттю строку покарання,

строку тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження № 0001710 від 17 липня 2021 року стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України.

Під час судового засідання у вказаному кримінальному провадженні процесуальний прокурор ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри останнього у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також неможливістю застосування інших запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 листопада 2021 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 05 січня 2022 року.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного корисливого тяжкого злочину проти власності, що значно підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, санкція якого передбачає позбавлення волі строком від чотирьох до шести років, а також те, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду, продовжувати злочинну діяльність, може впливати на свідків і потерпілого, вчиняти будь-які дії з метою перешкоджання всебічному, повному і неупередженому встановленню істини у кримінальному провадженні, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про відсутність законних підстав та об`єктивних даних, які б з достовірністю свідчили про те, що перебуваючи на волі він буде переховуватись від слідства та суду, продовжувати злочинну діяльність, а також недоведеність прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

При таких обставинах, вважає, що висновки судді є необґрунтованими, оскільки не наведено доказів про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, а також недоведеність слідчим та прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

До початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 уточнив апеляційні вимоги та просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання його батька.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Як встановлено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України,

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено, що серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, вчинений повторно, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.186 КК України.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 листопада 2021 року ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою строком на 60 днів, у зв`язку з продовженням існуванням ризиків ч.1 ст.177 КПК України, а також не можливістю застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

У зв`язку з вищевикладеним, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та продовжив строк тримання обвинуваченому ОСОБА_8 під вартою на 60 днів, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Також, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого корисливого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від чотирьох до шести років, у зв`язку з чим суддя районного суду під час розгляду клопотання прокурора дійшов до правильного висновку, про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий, у тому числі за аналогічні умисні корисливі злочини, на шлях виправлення не став, не працює, немає сталого джерела доходу, тобто не має міцних соціальних зв`язків, а тому згідно з практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішення ЄСПЛ «Сельчук проти Туреччини» та «Мацнеттер проти Австрії» існує можливість ухилення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо незаконності подальшого утримання його під вартою спростовуються вищевикладеним та матеріалами судового провадження.

Зокрема, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 та тих обставин, що дане кримінальне правопорушення характеризоване певним зухвальством їх вчинення, є підстави вважати наявним ризик незаконного впливу ОСОБА_8 на потерпілого, з метою зміни останнім своїх показань, або відмови від таких.

Колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та виконання судового рішення у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, враховує можливість обвинуваченого ОСОБА_8 зникнути з місця проживання, ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, можливість вчинити нове кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суддя районного суду обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора і продовжив строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть запобігти встановленим ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 листопада 2021 року про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою в кримінальному провадженні № 0001710 від 17.07.2021 року за ч.2 ст.186 КК України на 60 днів, а саме до 05 січня 2022 року включно залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4