Справа № 481/1125/21
Провадж.№ 1-кп/481/97/2021
В И Р О К
іменем України

30.09.2021 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новий Буг, Миколаївської області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 21 березня 2021 року
по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новодмитрівка, Новобузького району, Миколаївської області, українця, громадянина України, перебуваючого у цивільному шлюбі, не працюючого, з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України вважається не судимим,
по даному кримінальному провадженню обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом встановлено, та визнано доведеним, що 10.03.2021 року обвинувачений ОСОБА_3 достовірно знаючи про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні господарі домоволодіння, з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, через присадибні ділянки (які межують між собою) направився до вище вказаного домоволодіння.

Близько 14.40 год. обвинувачений ОСОБА_3 прибувши до території домоволодіння за вище вказаною адресою, перебуваючи зі сторони присадибної ділянки, переконався, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає з метою проникнення до огородженої, території домоволодіння, відчинив вхідну хвіртку (зі сторони присадибної ділянки), яка призначена для обмеження доступу до території домоволодіння сторонніх осіб та яка на той момент була закрита, але на замикаючі пристрої не зачинена і зайшов до двору. Обвинувачений ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, через не зачиненні на замикаючі пристрої вхідні двері, проник до приміщення господарчої будівлі, де на підлозі виявив та викрав сільськогосподарський кормоподрібнювач «Єликор-Р», бувший у використанні, взявши його в руки та виніс з території домоволодіння. Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, а саме приніс до свого домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 та залишив собі для власного використання.

Своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_3 спричинив матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_5 на суму 1575, 00 грн.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні, свою вину визнав повністю, підтвердив усе, що викладено в обвинувальному акті. Дав суду показання аналогічні викладеному у обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно він раніше перебував на території домоволодіння потерпілої, де ремонтував техніку, а тому достовірно знав, що у неї є кормоподрібнювач. Тому ОСОБА_3 , з метою власного використання для подрібнення корму для курчат, вирішив викрасти кормоподрібнювач, що й зробив. Обвинувачений під час вчинення крадіжки знав, що у домоволодіння відсутні господарі чи сторонні особи. Однак через деякий час до нього додому прийшла потерпіла із працівниками поліції і він добровільно видав викрадений кормоподрібнювач.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та сторона захисту не оспорюють обставини, зазначені в обвинувальному акті, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч.3 ст.349 КПК України, та з`ясувавши, що вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, - визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставив, які ніким не оспорюються.
Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .
Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ч.3 ст.349 КПК України докази в їх сукупності, а саме показання обвинуваченого, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викрадені 10.03.2021 року близько 14:40 год кормоподрібнювача, із приміщення господарської будівлі, на території домоволодіння по АДРЕСА_2 . Суд погоджується із кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням у інше приміщення.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставиною, яка, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений ОСОБА_3 був осудний у розумінні ст. 19 КК України.
Як вбачається з санкції ч.3 ст. 185 КК України кримінальне правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_3 , виходячи з положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.
Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.3 ст. 185 КК України, ступінь тяжкості вказаного кримінального правопорушення, дані щодо особи обвинуваченого: ОСОБА_3 має постійне місце проживання, де характеризується загалом позитивно, перебуває у цивільному шлюбі, офіційно не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відповідно до ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості.
З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе з призначенням покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім.
При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.
Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_3 розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, морально-емоційне ставлення до вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.75 КК України обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов не заявлений.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Доля речового доказу підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 03 (три ) роки.
На підставі положень ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 01 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, що на нього покладаються, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку, відповідно до ст. 165 КВК України.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Речовий доказ кормоподрібнювач «Еликор-Р», який знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області повернути потерпілій ОСОБА_6 як власнику.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя