Номер провадження: 11/813/16/22
Номер справи місцевого суду: 494/1196/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальної справи за апеляційною скаргою заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Іванівського районного суду Одеської області від 03.09.2021 рокувідносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Стрюкове Миколаївського району Одеської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не одруженого, на утримані маючого двох малолітніх дітей, працюючого вантажником-експедитором в ТОВ «Союз Агро Деталь», з середньою освітою, раніше судимого:
- 04.02.2008 року Миколаївським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.4 ст.296 КК України до п`яти років позбавлення волі,
засудженого у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ч.2 ст.186 КК України

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Вироком Іванівського районного суду Одеської області від 03.09.2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 ч.1 ст.263, ч.2 ст.186 КК України та йому призначено покарання: за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Звільнено засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання на підставі ст. ст.75 КК України з випробувальним терміном на 3 (три) роки з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Провадження за цивільними позовами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про відшкодування збитків закрито.

Крім того, вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 , будучи судимим за злочини проти власності, маючи не зняту та не погашену судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, скоїв однорідні злочини за наступних обставин.
Так, ОСОБА_8 21.04.2011 року приблизно в 23 години 30 хвилин, точний час не виявилося можливим встановити, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прибув до будинку потерпілого ОСОБА_9 , що розташований за адресою АДРЕСА_1 з метою викрадення будь-якого майна, та впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, через вхідні незачинені двері проник до господарських будівель за вказаною адресою, звідки, розуміючи протиправність своїх дій, таємно викрав: з горища сараю 16 шт. голубів, з кролятника 1 шт. кролика, та із сараю - металевий кут, діаметром 60 мм., загальною довжиною 16 м., металевий кут, діаметром 45 мм., загальною довжиною 6 м., 8 шт. металевих труб, діаметром 1,5 дюймів, довжиною 3 м. кожна, металеву сітку, довжиною 30 м., висотою 1,5 м., після чого з місця злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, своїми злочинними діями підсудний ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 2715,00 грн., що складає вартість викраденого майна.
Зазначені дії підсудного суд першої інстанції кваліфікував за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням в інше приміщення.

Крім того, ОСОБА_8 22.05.2011 року приблизно о 23 години 30 хвилин, точний час не виявилося можливим встановити, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, завідомо знаючи про знаходження майна, яке можливо викрасти та яке знаходиться у господарських спорудах, що належать ОСОБА_9 та розташовані за адресою АДРЕСА_1 , з метою повторного вчинення крадіжки чужого майна, прибув до вказаного вище будинку ОСОБА_9 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, через вхідні незачинені двері проник до господарських будівель за вказаною адресою, звідки, розуміючи протиправність своїх дій, повторно таємно викрав: з приміщення кролятника 6 шт. кролів, із приміщення курятника 6 шт. курчат та 1 курку, після чого з місця злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, своїми злочинними діями підсудний ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 270,00 грн., що складає вартість викраденого майна.
Зазначені дії підсудного суд першої інстанції кваліфікував за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням в інше приміщення.

Крім того, ОСОБА_8 03.08.2011 року приблизно о 04 годині 30 хвилин, за попередньою змовою з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (матеріали щодо яких виділено в окреме провадження), з корисних мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, проїжджаючи повз пустуюючого будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , який належить потерпілому ОСОБА_14 та користуючись відсутністю сторонніх осіб, маючи вільний доступ, розуміючи протиправність своїх дій, таємно викрали металеву секцію огорожі, розміром 2х1 метра б/у з території домоволодіння. Після чого з місця злочину зникли та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
Таким чином, своїми злочинними діями підсудний ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_14 матеріальний збиток на суму 180,00 грн., що складає вартість викраденого майна.
Зазначені дії підсудного суд першої інстанції кваліфікував за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_8 17.09.2011 року приблизно в 14 годині 00 хвилин, точний час не виявилося можливим встановити, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прибув до будинку ОСОБА_15 за адресою АДРЕСА_2 з метою викрадення будь-якого майна, та впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що вхідні двері будинку на замок не зачинені, а зав`язані мотузкою, таємно проник у даний будинок через вхідні двері шляхом розв`язання мотузки, де з кімнати будинку, розуміючи протиправність своїх дій, викрав тюнер марки «EVROSRY» DVB-3023 з пультом керування, після чого з місця злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, своїми злочинними діями підсудний ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_15 матеріальний збиток на загальну суму 300,00 грн., що складає вартість викраденого майна.
Зазначені дії підсудного суд першої інстанції кваліфікував за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
Крім того, 16.10.2011 року приблизно о 13:00 годині, підсудний ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, спільно з ОСОБА_16 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) зайшли до будинку за адресою АДРЕСА_2 з метою пошуку своєї знайомої, маючи вільний доступ до будинку, зайшовши всередину та не побачивши там своєї знайомої, у ОСОБА_8 та ОСОБА_16 виник умисел на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_17 , яка проживала за вказаною адресою, а саме тюнеру марки «SUMSUNG» та пульту керування до нього, після чого, розділивши за попередньою змовою ролі, ОСОБА_8 підійшов до телевізору та почав відмикати дроти живлення тюнера від телевізора, однак в цей час до кімнати будинку зайшла потерпіла ОСОБА_17 та почала чинити перешкоди відкритому викраденню її майна, внаслідок чого ОСОБА_16 застосовуючи до потерпілої фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, відштовхнула потерпілу, після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , розуміючи протиправність своїх дій, всупереч волі потерпілої, відкрито заволоділи вищевказаним тюнером та пультом керування до нього, після чого з місця злочину зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
Таким чином, підсудний ОСОБА_8 своїми протиправними діями завдав потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду у розмірі 400,00 грн., яка відповідає вартості викраденого майна.
Зазначені дії підсудного суд першої інстанції кваліфікував за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, в 2010 році, точна дата судом не встановлена, підсудний ОСОБА_8 , перебуваючи у своєму будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_2 , у господарській прибудові (коморі), знайшов патрони, в кількості 17 шт., які незаконно, не маючи спеціального дозволу зберігав у дерев`яній скриньки цієї комори до 5 грудня 2011 року, тобто до моменту, коли при проведенні операції «Зброя й вибухівка» працівниками міліції Миколаївського РВ ГУ МВС України в Одеській області в дерев`яній скриньки господарської комори підсудного були виявлені й вилучені патрони, в кількості 17 шт., які згідно висновку судово-балістичної експертизи №44 від 9 січня 2012 року є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї: 3 патрони, калібру 7,62 х 54 мм, призначені для стрілянини з нарізної вогнепальної зброї до гвинтівок Мосіна, зразка 1891 року, самозарядним гвинтівкам Токарєва «СВТ», Драгунова «СВД-63», кулеметам Калашникова «ПК», калібру 7,62 мм, 4 патрона, призначені для стрілянини з нарізної вогнепальної зброї, калібру 5,45 мм, автоматів Калашникова, зразка 1974 року (АК-74, АКС-74, РПК), 2 патрони, 9 мм, призначені для стрілянини з пістолета Макарова (ПМ) і автоматичним пістолетом Стечкіна (АПС) та 8 патронів - для стрілянини із гвинтівок ТОЗ-8, ТОЗ-17 й інших пістолетів Марголіна, які є придатними для використання.
Зазначені дії підсудного суд першої інстанції кваліфікував за ч.1 ст.263 КК України, як зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Крім того, ОСОБА_8 20.12.2011 року приблизно в 22 годині 00 хвилин, точний час не виявилося можливим встановити, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прибув до будинку ОСОБА_18 за адресою АДРЕСА_2 , де маючи вільний доступ, з метою викрадення будь-якого майна, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, безперешкодно проник у даний будинок через вхідні відчинені двері, де з веранди, таємно викрав бензопилу із шиною марки «Урал», після чого з місця злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, своїми злочинними діями підсудний ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_18 матеріальний збиток на загальну суму 450,00 грн., що складає вартість викраденого майна.
Зазначені дії підсудного суд першої інстанції кваліфікував за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Крім того, ОСОБА_8 в період з 20 по 23 грудня 2011 року, точний час не виявилося можливим встановити, перебував у гостях у потерпілої ОСОБА_19 в АДРЕСА_2 , де вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_19 і його сестрою ОСОБА_12 , та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на викрадення будь-якого майна, дочекавшись, коли потерпіла ОСОБА_19 та ОСОБА_12 вийшли з кімнати будинку на вулицю, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно, розуміючи протиправність своїх дій, викрав цифровий супутниковий приймач (тюнер) марки «Лемберг», після чого з місця злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, своїми злочинними діями підсудний ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_19 матеріальний збиток на загальну суму 250,00 грн., що складає вартість викраденого майна.
Зазначені дії підсудного суд першої інстанції кваліфікував за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Крім того, 29.12.2011 року підсудний ОСОБА_8 , приблизно о 21:00 годині, за попередньою змовою з ОСОБА_12 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), з метою особистої наживи, маючи намір на викрадення будь-якого майна, прибули до будинку потерпілої ОСОБА_20 за адресою АДРЕСА_2 , де маючи вільний доступ та користуючись відсутністю сторонніх осіб, розуміючи протиправність своїх дій, за верандою будинку з металевої труби, таємно викрали супутникову антену із трьома голівками, марки «Євросад», після чого покинули місце злочину та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
Таким чином, своїми злочинними діями підсудний ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_20 матеріальний збиток на суму 210,00 грн., що складає вартість викраденого майна.
Зазначені дії підсудного суд першої інстанції кваліфікував за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Крім того, що 05.03.2012 року підсудний ОСОБА_8 , приблизно в 01 годині 00 хвилин, маючи умисел на викрадення будь-якого майна, прибув до магазину «Продукти», розташованого по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , де, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом виставляння шибки вікна, розуміючи протиправність своїх дій, таємно проник до вказаного магазину, звідки викрав (продукти харчування на суму 1180,50 грн)
шоколад «Рошен» пористий - 5 шт., шоколад «Рошен екстра чорний» - 10 шт., шоколад «Рошен молочний» - 5 шт., шоколад «Рошен» - 5 шт., шоколад «Мілленіум» - 1 шт., шоколадний батончик «Натс» - 3 шт., шоколад «Світоч» - 1 шт., кава «Нескафе», вагою 100 г.- 2 шт., кава «Нескафе», вагою 150 г. - 2 шт., кава «Нескафе», вагою 100 г. - 2 шт., оселедець «Присер мате», вагою 0,300 г. - 4 коробки, оселедець копчений - 2 кг., ковбасу «Богатирська» - 1,5 кг., сир твердий «російський» - 2 кг. 300 г., сир нарізний копчений - 1 кг, майонез «Королівський смак» - 1 шт., майонез «Королівський смак» - 1 шт., шоколадний замок - 2 шт., цукерки в коробках «Парижель» - 1 шт., цукерки в коробках «Чорнослива в шоколаді» - 1 шт., консерву «бички» - 2 шт., апельсини - 1 кг, батончик «Спокуса» - 14 шт., масло вершкове селянське - 3 шт., після чого покинув місце злочину та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, своїми злочинними діями підсудний ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_10 , матеріальний збиток на суму 1180,50 грн., що складає вартість викраденого майна.
Зазначені дії підсудного суд першої інстанції кваліфікував за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.
Крім того, 09.03.2012 року підсудний ОСОБА_8 , приблизно в 01 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на викрадення будь-якого майна, прибув до магазину «Бонжур», розташованого по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_21 , де, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом виставляння шибки вікна, розуміючи протиправність своїх дій, таємно проник до вказаного магазину, звідки викрав: (продукти харчування та речі на загальну суму 6183,70 грн.)
шоколад «Мілківей» - 1 шт., шоколад «Марс» - 1 шт., шоколад «Кит - кат» - 2 шт., шоколад «Твікс» - 2 шт., шоколад « Баунті» - 1 шт., шоколад «Мілленіум» - 5 шт., шоколад «Корона» - 1 шт., шоколад «Мілка» - 1 шт., вафлі «Горіховий хрум» - 1 шт., чай «Ліптон» листовий чорний 5 шт., чай «Батік» чорний листовий у гранулах 1 шт., чай «Батік» в пакетах 1 шт., чай «Тес оранж», чорний у пакетах 1 шт., чай «Гренфілд» листовий 1 шт., чай «Ліптон» зелений 1 шт., чай «високогірний принцеса Нурі» у пакетах 1 шт., чай «високогірний принцеса Нурі» листовий 1 шт., чай «високогірний принцеса Нурі» - 1 шт., чай «Травневий царська корона» крупнолистовий 1 шт., чай «Лисма» - 1 шт., чай « Ліптон » у пакетах 1 шт., чай «Ліптон» у гранулах 1 шт., чай «Ліптон» листовий - 4 шт., чай «Лисма» - 1 шт., кава «Одеська» - 1 шт., кава «Одеська», вагою 50 г. 1 шт., кава натуральна в зернах, вагою 100 г, - 10 шт., кава ексклюзивна в зернах, вагою 100 г, - 4 шт., кава натуральна, вагою 100 г 1 шт., кава «Чорна карта», вагою 50 г 1 шт., кава «Нескафе голд», вагою 50 г 1 шт., кава «Нескафе класик», вагою 50 г 1 шт., фарш м`ясний, вагою 600 г, риба «Минтай», вагою 2 кг.205 г, риба «хек», вагою 300 г, печиво, вагою 300 г, печиво, вагою 300 г, окорочок (хвости курячі), вагою 745 г, постіль - 3 шт., лазневий рушник 2 шт., куртка-дублянка 1 шт., спортивний костюм 1 шт., халат 1 шт., халат 1 шт., рушники - 3 шт., рейтузи жіночі 1 шт., колготи жіночі 4 шт., труси чоловічі - 6 шт., цукор - 2 кг., соняшникове масло - 1 шт., шпроти - 7 шт., цукерки «Шарм» - 1 кг. 300 г., пельмені - 2 кг. 800 г., бізе - 1 кг., торт «Каприз» - 2 шт., цукерки «Еклер» - 2 кг. 200 г., та гроші в сумі 3700 грн., після чого покинув місце злочину та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
Таким чином, своїми злочинними діями підсудний ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_21 матеріальний збиток на суму 6183,70 грн., що складає вартість викраденого майна.
Зазначені дії підсудного суд першої інстанції кваліфікував за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі заступник керівника обласної прокуратури ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини підсудного та правильності кваліфікації його дій, вважає вирок суду таким, що підлягає зміні в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор вказує, що в порушення вимог ст.49, ч.5 ст.74 КК України, ч.1 ст.7-1, п.4 ч.1 ст.324, п.п.3,4 ч.1 ст.367 КПК України (в редакції 1960 року) суд не прийняв до уваги та не надав належної правової оцінки факту закінчення строків давності та не вирішив питання щодо звільнення ОСОБА_8 від покарання, призначеного за ч.2 ст.185 та ч.1 ст.263 КК України, з цих підстав.

На підставі цього, прокурор просить вирок відносно ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання. На підставі ч.5 ст.74 КПК України звільнити ОСОБА_8 від покарання, призначеного за ч.2 ст.185 та ч.1 ст.263 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. В іншій частині вирок залишити без змін.

Підсудний ОСОБА_8 та потерпілі у судове засідання апеляційного суду не зєявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, про причини неявки не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися.
Відповідно до ч.3 ст.362 КПК України (в редакції 1960 року), неявка учасників процесу на засідання суду апеляційної інстанції не є перешкодою для розгляду справи, якщо інше не передбачено цим Кодексом або рішенням апеляційного суду.
Враховуючи вищезазначене, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду справи за відсутності підсудного та потерпілих, враховуючи його належне повідомлення та те, що в апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання про погіршення становища підсудного, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку розглядати справу за відсутності підсудного та потерпілих.
Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ст.365 КПК України (в редакції 1960 року), вирок, ухвала чи постанова суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.
Оскільки вирок суду першої інстанції в частині доведеність вини підсудного та правильності кваліфікації його дій ніким не оскаржується, апеляційний суд не перевіряє вирок у цій частині.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо порушенням судом першої інстанції вимог закону про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Статтею 323 КПК України (в редакції 1960 року) встановлено, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.
Стаття 2 КПК України, визначає що завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.
Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 324 КПК України (в редакції 1960 року) постановляючи вирок, суд повинен був вирішити зокрема таке питання: чи підлягає підсудний покаранню за вчинений ним злочин.
Апеляційний суд вважає, що при призначенні покарання підсудному ОСОБА_8 суд першої інстанції не в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону з огляду на таке.
Суд першої інстанції призначив підсудному ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину (злочину середньої тяжкості у редакції на момент вчинення злочину) та десять років у разі вчинення тяжкого злочину (крім випадку, передбаченого у п. 2 цієї частини).
Як вбачається із вироку суду, ОСОБА_8 засуджено за кримінальні правопорушення, які відповідно до класифікації, визначеної у ч.4, 5 ст.12 КК України віднесені до категорії нетяжких (ч.2 ст.185 КК України) та тяжких (ч.3 ст.185, ч.2 ст.186). Злочин, вчинений за ч.1 ст.263 КК України відносився до категорії злочинів середньої тяжкості в редакції на час вчинення злочину, а тому строк давності за ним становить 5 років.
Водночас, судом першої інстанції, в порушення вимог ст.49, ч.5 ст.74 КК України, ч.1 ст.7-1, п 4 ч.1 ст.324 КПК України (в редакції 1960 року) не прийнято до уваги та не надано належної правової оцінки факту закінчення строків давності за ч.2 ст.185 та ч.1 ст.263 КК України та не вирішено питання щодо звільнення з цих підстав ОСОБА_8 від покарання, призначеного за ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України.
Так, рішення суду про визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України ухвалено 03.09.2021 року, разом із тим кримінальні правопорушення, які кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України ним вчинені 03.08.2011 року, 20.12.2011 року, 23.12.2011 року, 29.12.2011 року, за ч.1 ст.263 КК України -05.12.2011 року.
Приймаючи до уваги визначений законом строк давності для відповідної категорії кримінальних правопорушень, враховуючи термін, на який відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг строку давності був перерваний у зв`язку із вчиненням підсудним іншого кримінального правопорушення, п`ять років із дня вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185 КК України, ч.1 ст.263 КК України минули 10.03.2017 року.
Таким чином, на час ухвалення оскаржуваного вироку існували підстави, передбачені ст.49, ч.5 ст.74 КК України для звільнення підсудного ОСОБА_8 від покарання, призначеного за ч.2 ст.185. ч.1 ст.263 КК України.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, чим допустив істотне порушення кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону.
Згідно із приписами п.п. 3, 4 ч.1 ст.367 КПК України (в редакції 1960 року) підставами для скасування або зміни судових рішень, зазначених у частині першій ст.347 цього Кодексу, при розгляді справи в апеляційному суді є: істотне порушення кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону.
Нормами п.1 ч.1 ст. 370 КПК України (в редакції 1960 року), визначено що істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок чи постанову.
За приписом п.1 ч.1 ст.371 КПК України (в редакції 1960 року), неправильним застосуванням кримінального закону, що тягне за собою скасування або зміну вироку (постанови), є: незастосування судом кримінального закону, який підлягає застосуванню.
На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись вимогами ст. 365, 366, 367, 371 КПК України (в редакції 1960 року), апеляційний суд

постановив

Апеляційну скаргу заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.
Вирок Іванівського районного суду Одеської області від 03.09.2021 року, відносно ОСОБА_8 , засудженого у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ч.2 ст.186 КК України - змінити в частині призначеного покарання. На підставі ч.5 ст.74 КПК України звільнити ОСОБА_8 від покарання, призначеного за ч.2 ст.185 та ч.1 ст.263 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4