Єдиний унікальний № 946/3055/21
Провадження № 1-кп/946/472/21
УХВАЛА
про відмову в задоволенні клопотання

02 листопада 2021 року місто Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачена ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_7 ,

провівши в місті Ізмаїл Одеської області в залі суду відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016, за обвинуваченням, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Новосибірськ Російської Федерації, громадянки України, яка має середню спеціальну освіту, пенсіонерку, одружену, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
щодо розгляду клопотання про арешт майна,-
ВСТАНОВИВ:
Потерпілий цивільний позивач ОСОБА_6 в кримінальному провадженні надав позовну заяву про стягнення з відповідачки обвинуваченої ОСОБА_4 19456грн. 08коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 100000грн. на відшкодування моральної шкоди та 8342грн. 25коп. на відшкодування витрат на правничу допомогу.

В судове засідання потерпілий цивільний позивач ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 надали заяву про забезпечення позову до обвинуваченої. Просять накласти арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , що належить обвинуваченій ОСОБА_4 .
В судове засіданні потерпілий та його представник не з`явилися, про місце, дату та час розгляду клопотання були сповіщені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України суд розглядає клопотання за відсутності потерпілого та його представника.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що залишає вирішення клопотання на розсуд суду.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти заяви про забезпечення позову, вважають, що на даний час немає підстав для арешту майна обвинуваченої.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна зокрема є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) . У такому випадку арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.

Постановою №9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», яку суд застосовує на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Пунктами 3,4 вказаної постанови визначено, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Таким чином для прийняття рішення щодо арешту майна ОСОБА_4 необхідно надати докази відповідності вартості цього майна позовним вимогам. Але заявник не надав доказів вартості майна відповідача обвинуваченої ОСОБА_4 для визначення відповідності її сумі позову. Крім того, заявником взагалі не обумовлені засоби зустрічного забезпечення відповідно до ст. 154 ЦПК України.
Суд не враховує посилання потерпілого та його представника щодо застосування практики розгляду клопотань в господарських правовідношеннях, тому що КПК України встановлено, що до відносин по арешту майна в кримінальному процесі застосовуються норми ЦПК України.
Також суд враховує, що раніше ухвалою суду від 22 вересня 2021 року потерпілому було відмовлено у задоволенні аналогічного клопотання, яке було оскаржено до Апеляційного суду, але не було скасовано. Тому повторна подача такого самого клопотання може бути розцінена судом як зловживання потерпілим та його представником своїми процесуальними правами, враховуючи позицію Верховного суду, висловлену в ухвалі від 30 травня 2018 року у справі № 676/7346/15-к, провадження № 51-1512ск18.
Вказані обставини є такими, що зумовлюють відмову у задоволенні заявленого клопотання.
Керуючись ст. 128, 170, 370 372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 про забезпечення позову до обвинуваченої ОСОБА_4 шляхом накладення арешту на майно - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Копію наявної ухвали вручити учасникам провадження.

СУДДЯ
Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1