Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/199/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 307 (229-1) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2022 року. м. Кропивницький
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_2 , вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.01.2022, яким затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.01.2022, затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 11.01.2022 між прокурором ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 ,за участю захисника ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002276 від 13.03.2018.

ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання:
-за ч. 1 ст. 310 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;
-за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна;
-за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, належного останньому на праві власності.
Не погодившись з вказаним вироком суду першої інстанції, захисник-адвокат ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок стосовно ОСОБА_4 змінити та призначити йому покарання: за ч. 1 ст. 310 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна;за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, належного останньому на праві власності.
Перевіривши зазначену апеляційну скаргу, суддя доповідач приходить до висновку про те, що слід відмовити у відкритті апеляційного провадження за даною апеляційною скаргою та повернути її захиснику, виходячи з таких підстав.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про зміну вироку через невідповідність призначеного судом покарання особі обвинуваченого.
Проте, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Тобто, згідно вказаної норми закону вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, чи його захисником в частині призначеного покарання лише в тому випадку, коли обвинуваченому призначено покарання, яке є суворіше, ніж узгоджене сторонами угоди.

Проте, як вбачається з долученої до справи угоди про визнання винуватості від 11.01.2022 (а.к.п.90-98), сторонами угоди узгоджено саме те покарання, що й призначено обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно даного вироку суду, а саме за ч. 1 ст. 310 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі,за ч. 2 ст. 307 КК Україниу виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна таза ч. 1 ст. 309 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі, а згідно ч. 1 ст. 70 КК України, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, належного останньому на праві власності (а.к.п.102-106).
Тобто, призначене обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за даним вироком суду не є суворіше, ніж узгоджене сторонами угоди, а тому у даному випадку для захисника відсутні законні підстави, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, для оскарження даного вироку суду в частині призначеного покарання.

Імперативна вказівка у цій процесуальній нормі щодо виключного визначення підстав для оскарження відповідного судового рішення узгоджується і з положеннями ч. 2 ст. 473 КПК.

Так, за вказаною нормою наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Таким чином, законодавцем створено процесуальні запобіжники від можливої недобросовісності та зловживання процесуальними правами учасників судового розгляду, які з метою скасування вироку суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості можуть в апеляційній скарзі відмовитися від визнання обставин, які визнавалися ними під час судового провадження на підставі угоди, узгодженого сторонами провадження покарання, тощо.

А тому посилання в апеляційній скарзі захисника щодо зміни вироку через невідповідність призначеного судом покарання особі обвинуваченого,яке при цьому вже було узгоджено сторонами в угоді про визнання винуватості, не належать до підстав оскарження ним вироку, відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України, та жодним чином не доводить його права на оскарження вироку з цих підстав.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим, згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Враховуючи викладені обставини, суддя доповідач приходить до висновку про необхідність відмовити захиснику у відкритті апеляційного провадження, а апеляційну скаргу повернути особі яка її подала на підставі ч. 5 ст. 399 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 394, 399 КПК України, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.01.2022, яким затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2