Дата документу 17.01.2022 Справа № 317/2986/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/242/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №317/2986/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 13 травня 2021 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянська Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_10 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

15 серпня 2020 року приблизно о 05 годині 50 хвилин водій ОСОБА_10 , керуючи автомобілем «Mercedes Sprinter 311 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині автодороги Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь, зі сторони м.Запоріжжя в напрямку м.Маріуполя.

В цей же час, у попутному з автомобілем «Mercedes Sprinter 311 CDI» напрямку, попереду нього, по правому краю проїзної частини здійснював рух велосипедист ОСОБА_12 .

Під час руху, на 504 км вказаної автодороги, на території Запорізького району Запорізької області, в районі АЗС «ZOG» та повороту в напрямку с.Степного водій ОСОБА_10 не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок свого руху вправо, в результаті чого допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_12 .

Своїми діями водій ОСОБА_10 порушив вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП від 18.09.2020 №9-803, порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху в діях водія ОСОБА_10 знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 15.08.2020 №3472 смерть ОСОБА_12 настала від поєднаної тупої травми голови, шиї, тулуба та кінцівок з переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів, що призвело до шоку. Всі ушкодження, які виявлені при експертизі трупу, утворилися незадовго до настання смерті, у сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які викликали загрозливе для життя ускладнення (шок), полягають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Дії ОСОБА_10 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. Йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на 2 роки.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, скасування арешту майна та речові докази.

В апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник просили вирок змінити, на підставі ст.75 КК звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Свої вимоги мотивували тим, що призначене обвинуваченому покарання є занадто суворим. Адже обвинувачений скоїв необережний злочин, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, батьків похилого віку, які є особами з інвалідністю, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, вибачився перед потерпілим. Крім того, обвинувачений відшкодував потерпілому витрати на поховання загиблої в розмірі 30000 грн., від іншої матеріальної допомоги потерпілий відмовився. З урахуванням усіх зазначених обставин суд мав усі підстави для застосування положень ст.75 КК.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого потерпілий просив вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги поданих апеляційних скарг та наполягали на їх задоволенні; потерпілого, його представника та прокурора, які заперечили проти апеляційних скарг та просили залишити вирок суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Подія кримінального правопорушення, доведеність винуватості ОСОБА_10 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння кримінального правопорушення обвинуваченим за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

В апеляційних скаргах сторона захисту вимагала на підставі ст.75 КК звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, вважаючи, що встановлені у даній справі пом`якшуючі покарання обставини та дані про особу обвинуваченого дають підстави стверджувати про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Проте, на переконання колегії суддів, такі вимоги та доводи апелянтів не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогах закону.

Згідно з ч.2 ст.50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди керуються принципами призначення покарання (ст.65 КК), до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливість покарання визначається і з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілого. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Як випливає зі змісту ст.75 КК, застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин кримінального провадження виправлення засудженого є можливим без ізоляції від суспільства.

При вирішенні питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до тяжких злочинів; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину; дані про особу обвинуваченого, який на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину та батьків похилого віку, які є особами з інвалідністю, відшкодував матеріальну шкоду потерпілому. Зважив суд і на відсутність обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого. Також судом взято до уваги думку потерпілого, який втратив близьку йому людину та наполягав на призначенні винному покарання у виді позбавлення волі. Свою позицію щодо призначення обвинуваченому реального покарання потерпілий підтримав і під час апеляційного розгляду.

При цьому суд також обґрунтовано зважив і на наслідки, що настали в результаті дій обвинуваченого, характер та мотиви допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху.

Зокрема ПДР регламентовано єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, якого повинні неухильно дотримуватися всі його учасники, оскільки автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки. Між тим, обвинувачений ОСОБА_10 у світлий час доби знехтував елементарними вимогами Правил дорожнього руху, що призвело до загибелі велосипедиста ОСОБА_12 .

Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності та виходячи з вимог ст.ст.3, 27 Конституції України, згідно яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, суд першої інстанції дотримуючись принципу індивідуалізації та, виходячи з особливостей конкретного кримінального правопорушення (обставини події), реалізовуючи свої дискреційні повноваження, призначив ОСОБА_10 покарання у межах санкції ч.2 ст.286 КК, яке слід відбувати реально, оскільки досягти мети виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства є неможливим.

Обставини, на які посилалися в своїх апеляційних скаргах обвинувачений та захисник, вже були враховані судом першої інстанції та дали суду право призначити обвинуваченому основне покарання у розмірі, що є мінімально можливим за санкцією ч.2 ст.286 КК. Проте судова колегія не находить зазначені обставини достатніми, у даному випадку, для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Отже, оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування судового рішення не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, то апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 13 травня 2021 року щодо ОСОБА_10 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4