В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2021 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області кримінальне провадження № 0002293 від 25.09.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ольшаниця, Білоцерківського (колишнього Рокитнянського) району, Київської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, утриманців не має, працюючого завідувачем виробництва в ТОВ «Міськбуд БЦ», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 , представник потерпілого адвокат ОСОБА_7

У С Т А Н О В И В:

25.09.2021 близько 13-20 год., керуючи технічно справним автомобілем марки BMW 5231 реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись в правій смузі руху по вул. Сухоярська зі сторони вул. Київська в напрямку вул. Л. Толстого, що в м. Біла Церква, Київської області, де навпроти будинку №20, що по вул. Сухоярська порушив вимоги п.1.5 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду та руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України: «Для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі», п. 18.1 Правил дорожнього руху України, де вказано, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», проявив неуважність та безпечність, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебував пішохід не зменшив швидкість та не зупинився щоб дати дорогу пішоходу, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля марки BMW 5231 реєстраційний номер НОМЕР_1 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав наступні тілесні ушкодження: перелом луски вискової кістки з ліва, забій головного мозку з формуванням внутрішньо-мозкового крововиливу у правій вискові частині (об`ємом 40мл+140 мл), правобічний субарахноїдальний крововилив, субдуральні гематоми обох гемісфер головного мозку, навколо очний синець з ліва, садно лівої лобно-вискової ділянки. Дане ушкодження відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ №6 від 17 січня 1995 року, є небезпечними для життя.
Грубе порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 1.5, 2.3(6), 18.1 ПДР України та які перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 .
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 25.09.2021 близько 13-20 год. він керував технічно справним автомобілем марки BMW5231 д.н.з. НОМЕР_2 та рухався по правій смузі руху по вул. Сухоярська зі сторони вул. Київська в напрямку вул. Л. Толстого, що в м. Біла Церква Київської області, де, навпроти будинку № 20 по вул. Сухоярська набжиючись до нерегульоаного пішохідного переходу, відволікся від керування та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6 , в результаті чого здійснив на нього наїзд. Після наїзду на потерпілого зупинився та підійшов до нього, жінка, яка також підійшла до потерпілого була медиком та надала йому першу медичну допомогу. Він залишався на місці до приїзду швидкої медичної допомоги та поліції. Після ДТП він цікавився станом здоров`я потерпілого. В судовому засіданні щиро розкаявся, висловив жаль з приводу вчиненого, засуджував свою поведінку та неодноразово просив вибачення у потерпілого, зазначив, що зробив для себе належні висновки, та розуміє, що внаслідок його дій завдано потерпілому ОСОБА_6 , тілесні ушкодження. Моральну шкоду потерпілому відшкодував в добровільному порядку в заявленому ним розмірі 150 000.00 грн., претензій до нього потерпілий не має, вони з ним примирилися. Просив суд суворо не карати, не позбавляти його волі не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки в силу виконання трудових обов`язків, йому потрібно особисто виїжджати на об`єкти будівництва, в противному разі він не зможе виконувати трудові обов`язки, що негативно відобразиться на його подальшій роботі, яка єдиним джерелом його доходу.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_6 надіслав до суду заяву про те, що з обвинуваченим примирився, останній повністю відшкодував йому заподіяну злочином моральну шкоду. Заподіяну йому матеріальну шкоду буде відшкодовувати в цивільному порядку із страхової компанії ПрАТ «УСК Княжа Вієна Іншуранс Груп», в якій була застрахована відповідальність обвинуваченого, на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Просив щоб суд врахував його позицію та призначив покарання обвинуваченому не пов`язане з ізоляцією від суспільства, а також просив не позбавляти останнього права керувати транспортними засобами.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу та тих, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат у справі.

Визнавальні показання обвинуваченого в ході судового засідання, підтверджуються, доказами, що містяться у кримінальному провадженні, повністю з ними узгоджуються, тому його показання суд визнає достовірними.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена у повному обсязі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України- як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого, що відповідає правової позиції викладеної у постанові ККС ВС від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к.

Так, обвинувачений в судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні злочину, висловив щирий жаль з приводу учинених ними дій та осуд своєї поведінки, просив вибачення у потерпілого.

Активне сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого виразилось у активному сприянні у встановленні обставин, регламентованих ст. 91 КПК України (постанова ККС ВС від 07.04.2021 у справі 263/15605/17).

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України судом визнається: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та щодо особи з інвалідністю.

Також суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря - нарколога, лікаря - психіатра не перебуває, одружений, має дружину, яка перебуває на 6 тижні вагітності, офіційно працевлаштований, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно. Також судом судом враховується відсутність будь-яких попередніх адміністративних правопорушень, пов`язаних з порушенням ПДР, відшкодування потерпілому в повному обсязі моральної шкоди, враховується також позиція в судових дебатах прокурора, який вважав, за можливе призначити покарання обвинуваченому не пов`язане з ізоляцією від суспільства, а також не призначати додаткового покарання, вказану позицію підтримали потерпілий, його представник та сторона захисту.

Отже суд вважає, що виправлення і перевиховання, попередження з боку обвинуваченого ОСОБА_3 здійснення нових кримінальних правопорушень і досягнення інших цілей покарання можливо без ізоляції від суспільства, останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, у межах санкції статті Кримінального Закону, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки застосування до обвинуваченого додаткового покарання позбавить його можливості утримувати сім`ю та забезпечувати їм належний рівень життя. Також судом враховано, що обвинувачений при виконанні своїх посадових обов`язків використовує транспортний засіб, тому суд приходить до висновку, що позбавлення обвинуваченого права керувати транспортними засобами негативно вплине не тільки на обвинуваченого, але й на інших осіб, які перебувають у його оточенні.

На думку суду, застосування звільнення від покарання з випробуванням, у даному випадку є дієвим заходом впливу на обвинуваченого, оскільки перебуваючи під наглядом уповноваженого органу з питань пробації він відчуватиме відповідний тиск відповідальності, при цьому залишаючись соціально адаптованою особою, як такою, що поважає сімейні і соціальні цінності, має позитивне ставлення до праці, тобто працюючи забезпечить утримання себе та сім`ї, відповідно зменшивши ймовірний тягар його утримання у місцях позбавлення волі.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Підстав для застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.

Процесуальні витрати відповідно до ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 04 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи розмірі 1372,96 грн. (одна тисяча триста сімдесят дві гривні 96 копійок).

Речові докази по справі: транспортний засіб BMW5231 д.н.з. НОМЕР_2 , який був повернутий ОСОБА_3 на відповідальне зберігання, після набрання вироком законної сили - залишити у розпорядженні останнього; оптичний диск CD-R, марки «TDR Life jn Rekord» об`ємом 18 468 Kb із відеозаписами обставин пригоди, після набрання вироком законної сили залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя ОСОБА_8