Справа № 554/2887/21
ВИРОК

Іменем України

Дата документу 05.10.2021

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, працюючого менеджером з продажів ФОП « ОСОБА_9 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

встановив:

І. ДОВЕДЕНЕ ОБВИНУВАЧЕННЯ

ОСОБА_7 приблизно о 02 годині 30 січня 2021 року в розважальному закладі «Подіум» по вулиці вул. Гоголя, 38 м. Полтави, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з іноземними студентами, умисно наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар передпліччям правої руки в область голови, внаслідок чого останній упав і вдарився головою об кахлеву підлогу та отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення, у виді: черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеня з формуванням вогнища геморрагічних забоїв лобних ділянок головного мозку, з розвитком субарахноїдального крововиливу, гематосинусу правої основної пазухи, перелому потиличної кістки справа з переходом на основу черепа, забійно-рваної рани м`яких тканин, підшкірної гематоми правої потиличної ділянки та гематоми м`яких тканин обличчя зліва.

ІІ. КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфікуються за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

ІІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН

Обвинувачений ОСОБА_7 свою провину фактично визнав та показав, що 30 січня 2021 року вночі в розважальному закладі «Подіум» по вулиці вул. Гоголя, 38 м. Полтави виник конфлікт з іноземцями, які висловлювались на адресу відвідувачів нецензурною лайкою. Після чого він підбіг до потерпілого та вважаючи, що саме він провокував конфлікт наніс йому один удар рукою в область голови, від чого той упав. Намірів на заподіяння йому тяжкої шкоди здоров`ю не мав. Єдиноборствами раніше серйозно не займався. Заподіяні збитки повністю відшкодував, працює і має наміри не допускати подібних правопорушень в майбутньому, у вчиненому каявся, публічно вибачився перед потерпілим.

Його провина підтверджується:
- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який підтвердив, що 30 січня 2021 року вночі раніше не знайомий йому обвинувачений ОСОБА_7 в розважальному закладі «Подіум» по вулиці вул. Гоголя, 38 м. Полтави вдарив його в область голови після чого він впав та втратив свідомість і прийшов до тями в лікарні. Останній зазначив, що усі збитки йому обвинуваченим відшкодовані, наразі його стан здоров`я нормальний, претензій до обвинуваченого не має та просить його взагалі до кримінальної відповідальності не притягувати;

- даними відеозапису з нічного клубу «Подіум», з якого убачається, що приблизно о 2 ночі 30.01.2021 року в закладі почалась біганина в тому числі з участю іноземців, після чого видно як обвинувачений ОСОБА_7 вийшов за потерпілим ОСОБА_6 з неохопленої відеозаписами частини закладу та наніс останньому удар правим передпліччям в область голови, від чого потерпілий впав на кахлеву підлогу і йому почали надавати медичну допомогу, а обвинувачений пішов звідти (т. 1 а.с. 44-60);

- відомостями протоколу огляду місця пригоди від 30.01.2021 року, за даними якого на підлозі нічного клубу «Подіум» виявлено плями речовини бурого кольору (т.1 а.с. 72-92);

- даними виклику потерпілому швидкої допомоги о 01.46 годин ночі 30.01.2021 року, перебування його на стаціонарному лікуванні та протоколу прийняття від потерпілого громадянина Судану ОСОБА_6 усної заяви про вчинення злочину від 30.01.2021 року ( т. 1 а.с. 93-105, 123-154);

- даними протоколів пред`явлення для впізнання за фотознімками, від 30.01.2021 року, за якими свідки упізнали обвинуваченого ОСОБА_7 як особу, що 30.01.201 року в нічний час перебувала у нічному клубі «Подіум» та завдала удар потерпілому в область голови ( т. 1 а.с. 106-119);

- висновком судово-медичної експертизи № 223 від 23.03.2021 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_6 виявлено тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення, у виді: черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеня з формуванням вогнища геморрагічних забоїв лобних ділянок головного мозку, з розвитком субарахноїдального крововиливу, гематосинусу правої основної пазухи, перелому потиличної кістки справа з переходом на основу черепа, забійно-рваної рани м`яких тканин, підшкірної гематоми правої потиличної ділянки та гематоми м`яких тканин обличчя зліва. Дані тілесні ушкодження утворились від однократної дії травмуючого фактору в ділянку обличчя з послідуючим падінням на спину (т. 1 а.с. 155-159);

- показаннями експерта ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні безпосередньо підтвердила висновки проведеної нею експертизи;

- відомостями щодо телефонних перемовин обвинуваченого ОСОБА_7 та перебування на місці правопорушення у момент його вчинення ( т. 1 а.с. 160-189, 195-202);

- даними огляду відомостей ОСОБА_7 з соціальних мереж та чатів, з яких убачається, що останній займався спортом ( т. 1 а.с. 203- 220);

- відомостями з інтернет-ресурсів щодо успішних занять обвинуваченого ОСОБА_7 змішаними єдиноборствами та руйнівної сили застосованого ним удару ( т. 1 а.с. 221-249);

- свідченнями ОСОБА_11 та ОСОБА_12 барменів клубу «Подіум», які 30.01.2021 року вночі в клубі бачили обвинуваченого ОСОБА_7 , який вів себе нормально, ні з ким не конфліктував. Пізніше в клубі розпочалася масова сутичка з участю іноземців, які голосно розмовляли. Причини сутички йому не відомі;

- аналогічними свідченнями ОСОБА_13 щодо сутички з участю іноземців вночі 30.01.2021 року в клубі «Подіум»;

- поясненнями спеціаліста ОСОБА_14 , який за переглянутим відеозаписом вказав, що удар потерпілому був нанесений особою, що має навики ударної техніки, тоді як потерпілий був у нестійкому положенні та не готовий до удару.

Оцінюючи зібрані у справі докази як кожен окремо так і в сукупності, суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України доведена поза розумним сумнівом сукупністю безпосередньо досліджених судом належних, допустимих, взаємоузгоджених та достовірних доказів.
Заперечення сторони захисту про те, що у ОСОБА_7 була відсутня умисна форма вини, а мала місце необережність судом відхиляються, з огляду на характер, спрямованість та наслідки застосованого обвинуваченим удару потерпілому, який перебував у нестійкому положенні, в область голови, від чого останній упав на тверду поверхню, втратив свідомість та отримав травму голови.

ІV. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ

За змістом ст. ст. 50, 65 КК, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів.
Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання.
Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.
У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 (зі змінами), зокрема в п. 1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).
Статтею17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, його метою є виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів, роль кари як мети покарання є другорядною.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке хоча і відноситься до умисних тяжких, проте зважає на те, що внаслідок виниклої конфліктної ситуації потерпілий отримав лише один удар в область голови та виникненню тяжкої травми неабияк сприяло саме падіння об тверду поверхню, має наразі нормальний стан здоров`я, нетривалий термін перебував на лікуванні, операційне втручання не знадобилось, збитки йому повністю відшкодовано, у зв`язку з чим він цивільного позову не заявляв та просив не ув`язнювати обвинуваченого.

Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який не судимий, досить молодий за віком, здоровий, працездатний, має повну вищу освіту, на обліках нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, постійно працює менеджером ФОП « ОСОБА_9 », з місць проживання, навчання, роботи характеризується виключно позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди та усунення наразі тяжких наслідків правопорушення, позиція потерпілого, який просив не ув`язнювати обвинуваченого.

Обставини, які би обтяжували покарання обвинуваченого відсутні.

Ці відомості дають суду підстави вважати, що виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, тому суд рахує за необхідне, достатнє призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, однак з випробуванням із встановленням іспитового строку.

V. МОТИВИ ІНШИХ РІШЕНЬ СУДУ

Підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу відсутні, оскільки останній має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, добровільно з`являвся до суду та не порушував покладених на нього обов`язків.

Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_15 визнати винуватим за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки:не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробаціїпро зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Речові докази: диски із відеозаписами зберігати при справі, інші речові докази знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано і може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення - протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, отримати в суді копію вироку, а також ознайомитись із журналом судового засідання та подати на нього письмові зауваження.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1