Справа №586/1312/19
Провадження №1-кс/590/32/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2021 року смт. Ямпіль
Суддя Ямпільського районного суду Сумської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши заяву судді Ямпільського районного суду Сумської області ОСОБА_3 про самовідвід по справі за матеріалами кримінального провадження №0000163 внесеного до ЄРДР 13.07.2018 відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -
встановив:
01.10.2021 року до мого провадження надійшла заява судді Ямпільського районного суду Сумської області ОСОБА_3 про самовідвід по справі за матеріалами кримінального провадження №0000163 внесеного до ЄРДР 13.07.2018 відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України, в зв`язку з тим, що під час розгляду даного кримінального провадження, сторона захисту захисник обвинуваченої ОСОБА_6 , представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ( ОСОБА_7 ), адвокат ОСОБА_8 , в судовому засіданні наголосив, що суддя має зі стороною обвинувачення заздалегідь узгоджену позицію з умисного затягування судового розгляду з метою неприйняття законного та справедливого рішення по справі, що ставить під сумнів неупередженість судді, а тому, згідно п.4 ч.1 ст.75 КПК України дана обставина виключає її участь у розгляді вказаної заяви.
В судове засідання, призначене на 05.11.2021 року, суддя ОСОБА_3 не з`явилась, надала заяву про проведення судового засідання з розгляду справи за заявою про самовідвід у її відсутність. Подану заяву підтримала.
В судове засідання, призначене на 05.11.2021 року, прокурор ОСОБА_9 не з`явився, надав до суду заяву про проведення судового засідання з розгляду справи за заявою судді Ямпільського районного суду Сумської області ОСОБА_3 про самовідвід у його відсутність.
Обвинувачена ОСОБА_6 в судове засідання, призначене на 05.11.2021 року, не з`явилась, надала до суду заяву про проведення судового засідання з розгляду справи за заявою судді Ямпільського районного суду Сумської області ОСОБА_3 про самовідвід у її відсутність.
Обвинувачені ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 в судове засідання, призначене на 05.11.2021 року, не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи за заявою судді Ямпільського районного суду Сумської області ОСОБА_3 про самовідвід повідомлялись належним чином, будь-яких клопотань до суду не надходило.
Захисник ОСОБА_8 в судове засідання, призначене на 05.11.2021 року, не з`явився, надав до суду заяву про проведення судового засідання з розгляду справи за заявою судді Ямпільського районного суду Сумської області ОСОБА_3 про самовідвід у його відсутність, заперечував щодо задоволення вказаної заяви.
Захисник ОСОБА_10 в судове засідання, призначене на 05.11.2021 року, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи за заявою судді Ямпільського районного суду Сумської області ОСОБА_3 про самовідвід повідомлявся належним чином, будь-яких клопотань до суду не надходило.
Захисник ОСОБА_11 та захисник ОСОБА_12 в судове засідання, призначене на 05.11.2021 року, не з`явились, надали до суду заяву про проведення судового засідання з розгляду справи за заявою судді Ямпільського районного суду Сумської області ОСОБА_3 про самовідвід у їх відсутність. Заперечували проти задоволення вказаної заяв, судді ОСОБА_3 довіряють.
Вивчивши заяву про самовідвід та матеріали кримінального провадження, приходжу до такого висновку.
Так, із матеріалів справи вбачається, що в провадженні судді Ямпільського районного суду Сумської області ОСОБА_3 перебуває справа за матеріалами кримінального провадження №0000163 внесеного до ЄРДР 13.07.2018 відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України.
Також з матеріалів справи та дослідженого звукозапису судового засідання вбачається, що 01.10.2021 року в ході судового розгляду кримінального провадження №0000163 від 13.07.2019 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ч.3 ст.332 КК України захисник обвинуваченої ОСОБА_6 , представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ( ОСОБА_7 ), адвокат - ОСОБА_8 заявив клопотання про прискорення розгляду кримінального провадження. Клопотання мотивоване тим, що під час судового розгляду в суді у даному кримінальному провадженні було призначено 22 судових засідань, жодне з яких не було відкладено з причин неявки обвинувачених або їх захисників. Третина з призначених судом судових засідань не відбулася з підстав неявки прокурора, або відпустки (хвороби) судді, або хвороби судді, 90% судових засідань були розпочаті та завершені на протязі години-півтори. Більша частина робочого часу судових засідань, які відбувалися була витрачена на встановлення осіб, які прибули до залу судового засідання та у залишок часу було досліджено тільки один доказ сторони обвинувачення. На думку захисника, суд не реагує на клопотання сторони захисту про організацію судом ефективного судового розгляду ніяким чином, не спонукає прокурора ОСОБА_9 до активізації подання доказів до дослідження, що дає підстави стороні захисту аргументовано стверджувати про узгоджену між судом та стороною обвинувачення позицію з умисного затягування судового розгляду з метою віддалення у часі прийняття законного та справедливого рішення по справі. І, посилаючись на ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст..28 КПК України, з метою прискорення розгляду кримінального провадження в якій при встановленні підстав для прискорення кримінального провадження може бути вказано, у межах якого строку має бути здійснено кримінальне провадження або окрема процесуальна дія просив суд прийняти окрему ухвалу про прискорення розгляду кримінального провадження №0000163 внесеного до ЄРДР 13.07.2018 відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України.
Ухвалою суду від 01.10.2021 року в задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 , представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ( ОСОБА_7 ), адвоката - ОСОБА_8 про прискорення розгляду кримінального провадження відмовлено.
01.10.2021 року суддя Ямпільського районного суду Сумської області ОСОБА_3 заявила заяву про самовідвід по справі за матеріалами кримінального провадження №0000163 внесеного до ЄРДР 13.07.2018 відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України, на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК України.
Статтею 75 КПК України передбачені обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Статтею 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначаються завдання суду. Зокрема, вказаною статтею передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.
Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Пунктами 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та від 13 грудня 1985 року, передбачено, що незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється в Конституції або законах країни.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн протии Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.
Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Мироненко і Мартенко протии України» (Заява N 4785/02) ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повиннівикликати в учасників процесу.
У згаданому рішенні а саме в п. 69, 70 ЄСПЛ зазначено, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивними. У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.
Крім того, у справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.
Жодний факт, яким створюється навіть підозра у втручанні у процес правосуддя, не повинен мати місця.
Сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та упередженості суддів у розгляді даної справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд.
Таким чином, на основі зазначеного вище можна зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти.
Щодо суб`єктивної складової цього поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.
Отже, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу під час об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.
Суб`єктивними обставинами, за наявності яких можна зробити висновок про невідповідність суду вимогам неупередженості, є, наприклад, висловлювання голови суду по суті правової проблеми у засобах масової інформації до свого головування у судовому органі, покликаному вирішити справу («Сандер проти Сполученого Королівства»); не реагування судді на расистські висловлювання присяжних («Ремлі проти Франції») тощо. Так, у рішенні у справі «Бушемі проти Італії» було визнано порушення суб`єктивного критерію неупередженості суддів, адже голова суду, в якому мала розглядатися справа, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі. З огляду на це ЄСПЛ наголосив, що судді при виконанні ними службових обов`язків мають бути стриманими, щоб гарантувати репутацію безстороннього судочинства.
Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного та кримінального процесу.
При вирішенні, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії»).
З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що наразі при оцінці безсторонності судді по розгляду даної кримінальної справи постав об`єктивний аспект.
Крім того, суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому самовідвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для самовідводу.
Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про самовідвід судді ОСОБА_3 від розгляду даного кримінального провадження, суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.
Суд вважає, що викладені суддею ОСОБА_3 обставини не свідчать про упередженість судді. Упередженість це думка, що склалася заздалегідь, без урахування об`єктивних фактів, а таких обставин не вказано. Крім того, не наведено фактів прояву суддею ОСОБА_3 поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність при розгляді справи.
Що стосується тверджень судді ОСОБА_3 щодо направлення до суду клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 , представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ( ОСОБА_7 ), адвоката - ОСОБА_8 про прискорення розгляду кримінального провадження, мотивувавши його тим, що суддя має зі стороною обвинувачення заздалегідь узгоджену позицію з умисного затягування судового розгляду з метою неприйняття законного та справедливого рішення по справі, що ставить під сумнів неупередженість судді, то зазначена обставина не входить до визначеного ст.75, 80 КПК України переліку підстав для самовідводу судді і не є обставиною, яка може викликати сумнів в неупередженості судді ОСОБА_3 і виключає участь судді у кримінальному провадженні в розумінні п.4 ч.1 ст.75 КПК України, що узгоджується з позицією, висловленою в рішення Ради суддів України від 08 червня 2017 року № 34 (зі змінами, внесеними рішенням Ради суддів України № 13 від 01 березня 2019 року).
При цьому суд зазначає, що суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, не зважаючи на будь - які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику, а право подавати скарги на дії судді можна віднести до одного із засобів контролю за діяльністю судді під час здійснення ним правосуддя, і в жодному разі можливість скористатися таким правом не є способом усунення певного судді від здійснення посадових обов`язків у конкретній справі за бажанням конкретних осіб і може бути розцінене як намагання здійснити тиск на суд при здійсненні правосуддя.
Процесуальна діяльність судді ОСОБА_3 (у тому числі, процедура розгляду заяв та клопотань) та судові рішення підлягають оскарженню в передбаченому процесуальним законодавством порядку. Наявність у осіб, які приймають участь у справі, заперечень, сумнівів щодо правильності та відповідності процесуальних дій судді протягом розгляду справи чинному законодавству України не можуть бути підставою для відводу (самовідводу) судді, і всі ці заперечення можуть бути викладені цими особами в апеляційній скарзі у разі незгоди з прийнятим судовим рішенням у справі.
Інших обставин, які б виключали участь судді в розгляді даної справи, суддею ОСОБА_3 наведено не було.
Отже, обставини, що визначені статтею 75 КПК України та які виключають участь судді в кримінальному провадженні під час досудового розслідування, відсутні, жодних доказів упередженості чи наданні переваг в реалізації принципу змагальності сторін будь-кому із учасників процесу з боку судді не надано, а наведенні суддею ОСОБА_3 обставини не є обставинами, які викликають сумнів в неупередженості судді в рамках розгляду вказаного кримінального провадження, а тому підстав для задоволення заяви про самовідвід судді суд не вбачає і у задоволенні заяви відмовляє.
На підставі викладеного та, керуючись ст. 75, 80, 81 КПК України, суддя,
постановив:
Відмовити у задоволенні заяви судді Ямпільського районного суду Сумської області ОСОБА_3 про самовідвід по справі за матеріалами кримінального провадження №0000163 внесеного до ЄРДР 13.07.2018 відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1