Справа № 191/2603/21
Провадження № 1-в/191/605/21
У Х В А Л А
іменем України

24 вересня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника адміністрації СВК № 94 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області в режимі відеоконференції з приміщення Синельниківської ВК № 94 с. Шахтне клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього положення ст. 82 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Синельниківського міськрайонного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_7 , згідно якого останній просить суд розглянути відносно нього питання про можливість застосування ст. 82 КК України про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

В судовому засіданні засуджений та захисник клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Представник ДУ «СВК №94» в судовому засідання пояснив, що засуджений навчався, працює, але на даний час не довів свого виправлення, тому застосування до нього ст.82 КК України на даний час недоцільне. Тому просив в задоволенні клопотання відмовити.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , оскільки останній на шлях виправлення не став.
Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 раніше засуджений 1 раз. По цій справі засуджений вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.05.2015 року за ст.187 ч.3, ст.185 ч.1 КК України до 8 років позбавлення волі. Початок строку зазначений : 01.03.2015 року, кінець строку : 21.09.2022 року.

Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_7 , останній відбуває покарання в ДУ «СВК №94» з 06.08.2015 року. За час відбування покарання характеризується посередньо, має 2 заохочення, 19 стягнень; працевлаштований у котельні установи; до роботи ставиться задовільно, поставлені завдання виконує вчасно, постійного контролю на робочому місці не потребує, систематично порушує умови режиму утримання; заходи виховного характеру відвідує систематично, реагує на них не завжди правильно; від участі у суспільно-корисному житті відділення та установи при можливості ухиляється; не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу; на профілактичному обліку не перебуває; провину та суспільну небезпеку в скоєному злочині визнає та усвідомлює повністю, розкаюється у вчиненому;28.09.2018 року на засіданні адміністративної комісії установи засудженому було відмовлено в застосуванні ст.101 КВК України, як особі, що не стала на шлях виправлення. 31.01.2020 року було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як особі, що не стала на шлях виправлення.

Згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 , останній за період з 30.10.2017 року по 11.07.2019 року має два заохочення. За період з 27.07.2015 року по 24.01.2020 року має 19 стягнень за різні порушення ( зберігання мобільного телефону, між камерний зв`язок, перешкоджання обшуку, порушення режиму утримання, зберігання забороненого предмета, вилучення мобільного телефону, порушення форми одягу, порушення форми одягу).

Відповідно до ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`якою згідно з ч.3 ст.82 КК України може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим : не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі; не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

При вирішенні питання про можливість застосування засудженому заміни невідбутої частини покарання більш м`яким суд аналізує дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Згідно п. 2, п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише при умові, якщо засуджений став на шлях виправлення. Питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Вирішуючи клопотання засудженого, суд враховує вищевикладене, матеріали справи, а також те, що засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання в ДУ «СВК (№ 94)» за злочини проти власності, одне з яких є особливо тяжким, зарекомендував себе посередньо, на даний час працевлаштований на виробництві установи, до роботи ставиться задовільно, однак систематично порушує умови режиму утримання, в 2017 та в 2019 роках мав два заохочення, за період з 27.07.2015 року по 24.01.2020 року мав 19 стягнень за різні порушення умов режиму відбування покарання, станом на 21.01.2020 року відбув 2/3 частини строку призначеного судом покарання, комісією установи 21.09.2018 року ОСОБА_7 було відмовлено в застосуванні ст.101 КВК України, як особі, що не стає на шлях виправлення, 31.01.2020 року відмовлено, як особі, що не стала на шлях виправлення, виходячи з чого суд приходить до висновку про те, що поведінка засудженого не є зразковою, його ставлення до виконання обов`язків не є сумлінним, що свідчить про те, що засуджений на шлях виправлення не став. Працевлаштування засудженого на виробництві установи, у розумінні вищезазначених положень законодавства не може буди єдиною підставою для застосування до засудженого ст.82 КК України. В зв`язку з чим, суд вважає, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 537, 539, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього положення ст. 82 КК України відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1