ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадж. №11-сс/807/1055/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула 29 листопада 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2021 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 від 06 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.310 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000198, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.310 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до СУ ГУНП в Запорізькій області надійшла інформація з УКР ГУНП в Запорізькій області, про те що невстановлені особи, діючи за попередньою змовою між собою на території Запорізької та Херсонської областей незаконно вирощують рослини роду «Коноплі» з метою їх подальшого збуту.
В ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення зазначеного злочину причетний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та може проживати за адресою: АДРЕСА_2 .
08.10.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 проведено санкціонований обшук за участі ОСОБА_9 , в ході якого було виявлено та вилучено:
- предмет, ззовні схожий на квадрокоптер Dji AIR 2S, з трьома батареями, пультом керування, флеш накопичувачем Aspor об`ємом 64 GB, чорний чохол із лінзами до квадрокоптера;
- чорну сумку, в якій знаходиться предмет, ззовні схожий на бінокль Ваsell 10-60*60ZOOM;
- два предмета, ззовні схожі на фотокамери зеленого кольору, та три антени до них;
- два предмета, ззовні схожих на трекери чорного кольору: ID , ID 9151 (цифра нерозбірливо) 00907.
Окрім цього, 08.10.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 проведено санкціонований обшук, в ході якого було виявлено та вилучено:
- залишки рослини зеленого кольору зі стеблами та листям, за зовнішніми ознаками схожі на рослини роду Коноплі.
Крім того, за наявною оперативною інформацією ОСОБА_9 на ділянці місцевості, що розташована за координатами 46.638418 35.154090 здійснював вирощування рослин роду Коноплі.
08.10.2021 року на вказаній ділянці місцевості проведено огляд, під час якого рослин роду Коноплі виявлено не було.
Враховуючи те, що за місцем реєстрації ОСОБА_9 вилучено рослини, які є залишками рослин роду Коноплі, орган досудового розслідування приходить до висновку, що речі, вилучені за адресою: АДРЕСА_2 , використовувались як засіб конспірації під час незаконної діяльності останнього.
08.10.2021 року вищевказане вилучене майно, було визнано речовими доказами та визначено місце їх зберігання.
На даний час, існує сукупність підстав вважати, що зазначені вище речі, предмети, документи та грошові кошти є доказом вчинення вказаного кримінального правопорушення та могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, і з метою збереження речових доказів слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту.

Ухвалою слідчого суддіОрджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 від 06 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.310 КК України.

Накладено арешт на наступне майно, яке було вилучено 08.10.2021 під час проведення обшуку житла ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на наступне:

- предмет, ззовні схожий на квадрокоптер Dji AIR 2S, з трьома батареями, пультом керування, флеш накопичувачем Aspor об`ємом 64 GB, чорний чохол із лінзами до квадрокоптера;
- чорну сумку, в якій знаходиться предмет, ззовні схожий на бінокль Ваsell 10-60*60ZOOM;
- два предмета, ззовні схожі на фотокамери зеленого кольору, та три антени до них;
- два предмета, ззовні схожих на трекери чорного кольору: ID , ID 9151 (цифра нерозбірливо) 00907.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, містять достатні дані для висновку, що зазначене у клопотанні майно, яке було вилучено під час обшуку, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, зокрема, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_7 , не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою слідчого судді вважає її незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування доводів зазначає, що слідчим суддею не прийнято до уваги, що вилучені речі належать на праві особистої власності ОСОБА_7 , які в свою чергу використовуються її дітьми. 20 березня 2018 року шлюб між нею та ОСОБА_9 було розірвано. Після розірвання шлюбу у зв`язку з погіршенням стосунків із своїм колишнім чоловіком, вона разом із дітьми в серпні 2020 року переїхала до смт Якимівка Запорізької області, де проживає у найманому будинку АДРЕСА_3 . Стосунків із своїм колишнім чоловіком не підтримує, діти навчаються в навчальних закладах, які розташовані в смт Якимівка. Про зазначені обставини суд першої інстанції повідомлений не був, оскільки в порушення вимог ст.172 КПК України розгляд клопотання про арешт майна було проведено без повідомлення власника майна, хоча засоби телефонного зв`язку останньої були відомі суду, органу досудового розслідування.

Крім того зазначає, що в оскаржуваній ухвалі відсутнє визначення розумного строку для арешту вилучених речей, що в свою чергу надає змогу органу досудового розслідування не вчиняти певні слідчі дії відносно арештованого майна тривалий час, що призведе до тяганини.

Також зазначає, що в судовому засіданні 13.10.2021 року вона не була присутня, копії ухвали слідчого судді 02.11.2021 року, апеляційна скарга була подана нею 05.11.2021 року, а тому вважає строк на апеляційне оскарження пропущеним з поважних причин.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги.

В судове засідання апеляційної інстанції власник майна, будучи належним чином повідомленою про час і дату судового засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутністю власника майна, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення; якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Враховуючи вищевказане положення, а також те, що ОСОБА_7 не була присутня в судовому засіданні, копію ухвали слідчого судді отримала 02.11.2021 року, апеляційна скарга була подана нею 05.11.2021 року, колегія суддів вважає, що у вказаному випадку строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Щодо вимог апеляційної скарги по суті, слід зазначити наступне.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2, ч.3 ст.170 КПК України метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характер щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У вищевказаному клопотанні слідчого про накладення арешту на майно, відповідно до вимог ст.171 КПК України, зазначені: підстава і мета, відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, вид майна, що належить арештувати, до клопотання додані документи та інші матеріали, якими обґрунтовані доводи клопотання.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, зазначене в клопотанні слідчого, дотримався вимог, передбачених ст.ст.172, 173 КПК України, дослідив додані до клопотання матеріали кримінального провадження, врахував правову підставу для арешту майна та інші обставини кримінального провадження.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження за № 0000198, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2021 року за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення зазначеного злочину причетний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та може проживати за адресою: АДРЕСА_2 .
08.10.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 проведено санкціонований обшук за участі ОСОБА_9 , в ході якого було виявлено та вилучено зазначене вище майно.
08.10.2021 року вищевказане вилучене майно, було визнано речовими доказами та визначено місце їх зберігання.
На даний час, існує сукупність підстав вважати, що зазначені вище речі, предмети, документи та грошові кошти є доказом вчинення вказаного кримінального правопорушення та могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, і з метою збереження речових доказів слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту.

Отже, метою для накладення арешту на вилучено майно слідчий зазначав саме збереження речових доказів.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, перевірив зазначені в ньому обставини та встановив, що існує ризик знищення, відчуження, приховання майна, що підлягає арешту.

При цьому, задовольняючи клопотання слідчого, послався на те, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, може містити на собі відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ухвали слідчого судді арешт на зазначене в ухвалі майно накладений на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, слід зауважити, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Зазначені матеріали досудового розслідування дають підстави вважати, що тимчасово вилучене під час обшуку майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин, містить на собі сліди кримінального правопорушення та є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, тобто має значення речового доказу, відповідно до ст.98 КПК України.

Враховуючи те, що досудове розслідування розпочато за ч.2 ст.310 КК України та у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що тимчасово вилучене під час обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_2 , майно містить на собі сліди злочину, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям речового доказу, визначеним ст.98 КПК України, а саме є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а тому для забезпечення кримінального провадження та виконання завдань у запобіганні можливості пошкодити, знищити, відчужити вказане майно, проведення експертних досліджень необхідних для встановлення істини по справі або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя на законних підставах прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на вищезазначене майно.

Не накладення арешту на зазначене майно може призвести до можливості його приховування, пошкодження, знищення, перетворення, відчуження, що унеможливить проведення слідчим повного та об`єктивного досудового розслідування по кримінальному провадженню.

Судова колегія погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, та слідчий суддя накладав арешт на майно за наявністю достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про недодержання слідчим вимог ст.170 КПК України, та відсутність у суду правових підстав для накладення арешту колегія суддів вважає безпідставними.

Посилання апелянта на те, що вилучене під час обшуку майно належать саме їй, а не її чоловіку ОСОБА_9 , а тому слідчий суддя не мав правових підстав накладати арешт на її майно, колегія суддів вважає непереконливими.

При цьому судова колегія приймає до уваги місце перебування зазначеного вище майна за адресою проживання ОСОБА_9 , який, як було встановлено органом досудового розслідування, проживає разом з дружиною ОСОБА_7 та трьома дітьми, відсутність під час обшуку домоволодіння будь-яких заперечень з боку ОСОБА_7 стосовно приналежності вилученого майна чи будь-яких пояснень стосовно іншого власника майна, що підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі обшуку від 08.10.2021 року.

Одночасно, судова колегія зауважує, що доводи апеляційної скарги про приналежність вилученого під час обшуку майна саме ОСОБА_7 , без належного документального обґрунтування щодо належності цього майна, не можна вважати переконливим доводом, що власником вилученого під час обшуку майна є саме ОСОБА_7 .

Апеляційна інстанція також не погоджується з твердженнями апелянта про те, що арешт не може бути накладено на майно, власником якого є ОСОБА_7 через те, що вона не підтримує будь-яких стосунків з колишнім чоловіком ОСОБА_9 , оскільки арешт на майно, яке визнано речовим доказом може бути накладено не лише на майно, яке належить виключно учасникам кримінального провадження, а і на майно, яке належить будь-якій фізичній або юридичній особі задля забезпечення його збереження як речового доказу, що відповідає вимогам ч.3 ст.170 КПК України.

При цьому, арешт майна з підстав, передбачених ч.2 ст.170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення слідчим суддею вимог ч.1 ст.172 КПК України, оскільки розгляд клопотання слідчого відбувся без участі власника майна, то вони є неспроможними, оскільки, відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Обставини провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

В даному провадженні дотриманий принцип співмірності застосованого заходу забезпечення кримінального провадження та прав власника майна.

Крім того, у випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст.28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст.174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно є такою, що відповідає вимогам ст.ст.170-173 КПК України та підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2021 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 від 06 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.310 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4