Справа № 390/1214/21
Провадження № 1-кп/390/314/21
УХВАЛА
"18" жовтня 2021 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області
у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кропивницький обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000131 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого утриманців, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-15.07.2014 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу 1360 грн. Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області покарання у виді штрафу замінено покаранням у виді 80 год. громадських робіт;
-07.07.2016 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ст.71,72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 10 днів. Звільненого умовно-достроково 30.10.2020 на підставі ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з невідбутим строком покарання 11 місяців 21 день,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Кіровоградського районного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 подала до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, до якого долучила відповідні документи, в якому просить змінити її підзахисному з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби. Клопотання обґрунтувала тим, що обвинувачений не має на меті уникати кримінальної відповідальності, оскільки він не визнає себе винним у скоєнні інкримінованого йому діяння. Він не ухилявся від слідства під час досудового розслідування, докази порушення процесуальних обов`язків останнім у справі відсутні. ОСОБА_5 має постійне місце проживання, де посередньо характеризується. Ризики, передбачені ст.177 КПК України, щодо ОСОБА_5 відсутні, а застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого клопотання підтримала, зауважила, що цілодобовий домашній арешт цілком забезпечить належну процесуальну поведінку її підзахисного.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника, просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який.

Прокурор заперечила проти задоволення клопотання захисника, пояснила, що обвинувачений ухилявся від органів слідства.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явились.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.12 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Зідно ст.8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлюють, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року та практики Європейського Суду з прав людини, як джерел права.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України»), після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому суд у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Разом із тим, за п.196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо та застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин, а за п.39 рішення у справі «Хайредінов проти України», існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект п.3 ст.5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк і тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання від вартою перестає бути обґрунтованим.

Згідно з п.п.61, 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», Суд визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але ЄСПЛ неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою, а у практиці ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Наряду з наведеним, за п.21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», Суд встановлює, що п.3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.

Отже, виходячи з наведених принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, вимог КПК України, Конвенції та практики ЄСПЛ, судом при вирішенні питання щодо доцільності продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 приймається до уваги, що він має постійне місце реєстрації та проживання, де він проживав разом із сім`єю, його молодий вік, посередню характеристику за місцем проживання.

Ухвала слідчого судді м.Кропивницького від 17.06.2021 року та довідка про звільнення не є свідченням навмисного та свідомого ухилення ОСОБА_5 від органів досудового розслідування після оголошення йому підозри, що відбулось 27.07.2021 року.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на доводи сторін кримінального провадження, з урахуванням особи обвинуваченого, який має соціальні зв`язки, за відсутності поданих суду доказів наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а також доказів недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, на які посилається прокурор у своєму запереченні, тому суд не вбачає підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та п.2 ч.1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор), але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів), суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5, ч.6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Зважаючи тяжкість злочину, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 , за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, з урахуванням, що нове обвинувачення йому пред`явлено до погашення судимості за попередні злочини, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 і обвинуваченому ОСОБА_5 слід змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою його фактичного проживання - АДРЕСА_1 , що на переконання суду, забезпечить його належну процесуальну поведінку та попередить існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 194, 372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, - задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт на строк 60 діб, з 16.30 год. 18.10.2021 року до 16.30 год. 16.12.2021 року.
Обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити негайно з-під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 16.30 год. 16.12.2021 року наступні обов`язки:
- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;
- прибувати до суду за першою вимогою;
- утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками, експертами у даному кримінальному провадженні за винятком їх участі у процесуальних діях;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, в якому він проживає, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.
Виконання ухвали доручити Відділенню поліції № 2 (м.Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області.
Строк дії ухвали визначити до 16.30 год. 16.12.2021 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, направити до Відділення поліції № 2 (м.Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, а також до Кропивницької окружної прокуратури та ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор".
Відкласти підготовче судове засідання на 11.00 год. 29.11.2021 року, для виклику потерпілих.
Викликати в судове засідання: прокурора, потерпілих, обвинуваченого та його захисника Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено 22.10.2021 року.

Суддя Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1