ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/2857/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції №638/6608/21
Категорія: умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 липня 2021 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кременчук Полтавської області, непрацюючого, одруженого, із середньо-спеціальною освітою, за реєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06.06.2001 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.1 ст.17, ч.1 ст.81 КК України (1960 року) на 1 рік позбавлення волі На підставі ст.46-1 КК України (1960 року) виконання вироку відстрочено на 1 рік, зі сплатою штрафу в дохід держави у розмірі 680 грн.;

- 20.09.2002 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік;

- 06.03.2003 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст.309, ст.96 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. 16.06.2004 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання на 1 рік 1 місяць;

- 25.01.2005 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ч.2 ст.263 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України, на 2 роки 1 місяць позбавлення волі. 28.11.2006 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбуту частину покарання 4 місяці;

- 13.04.2009 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст.309 КК України, на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік;

- 24.11.2009 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки;

- 16.06.2010 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, на 4 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 02.02.2011 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.309 КК України на 5 років позбавлення волі;

- 26.09.2011 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі. 13.11.2013 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 5 місяців 8 днів;

- 02.12.2014 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі. 04.05.2017 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбуту частину покарання 8 місяців 5 днів;

- 04.04.2018 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.1 ст.263 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, на 3 роки 4 місяці позбавлення волі;

- 17.04.2019 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України на 3 роки 5 місяців позбавлення волі,-

Початок строку: 11.09.2018 року Кінець строку:11.02.2022 року

Суд мотивував своє рішення тим, що встановлені судовим розглядом дані щодо обставин відбування ОСОБА_7 покарання та інформація стосовно особи засудженого не містять достатніх підстав для висновку щодо можливості умовно-дострокового звільнення засудженого, оскільки відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення.

В апеляційній скарзі з доповненнями, засуджений посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду. Зазначив, що суд першої інстанції не врахував його щире каяття, допомогу під час слідства, повернення викраденого майна, відсутність претензій та судових витрат. Наголосив, що за час відбування покарання він офіційно працює, стягнень не має, дотримується внутрішнього розпорядку установи, має одне заохочення, здобув професію зварювальника, а також 07.006.2021 року йому було проведено оперативне втручання видалення геморою з ускладненнями, які потребують лікування та догляду. Указав, що він має постійне місце проживання, де постійно мешкає з матір`ю пенсіонеркою, яка потребує допомоги, а також після звільнення планує працевлаштуватись. Просить ухвалу суду скасувати та застосувати до нього ст.81 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Під час розгляду клопотання суд першої інстанції, відповідно до вищевказаних вимог, повно дослідив дані про особу ОСОБА_7 , його поведінку та ставлення до праці.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_7 відбуває покарання з 12.09.2018 року в державній установі «Полтавський УВП (№23)», де вимог режиму не порушував, не заохочувався, до праці не залучався.

З 27.09.2018 року відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія №25», де вимоги режиму не порушував, один раз заохочувався для стимулювання правослухняної поведінки, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але позитивного прикладу не подає, намагається завжди підтримувати охайний вигляд, до праці ставиться посередньо, не завжди в повному обсязі виконує доручену роботу, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, виконує роботи із самообслуговування, додержується правил техніки безпеки та пожежної безпеки ,підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, шляхом телефонних розмов.

Крім того судом враховано, що згідно витягу з протоколу № 14 від 07.04.2021 року засідання комісії виправної колонії, ОСОБА_7 відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, як особі, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, а також відповідно до витягу з протоколу № 28 від 24.06.2020 засідання комісії виправної колонії, ОСОБА_7 визнаний таким, що не стає на шлях виправлення, у зв`язку з чим йому було відмовлено в зміні умов тримання на підставі ст.ст.100, 101 КВК України.

Судом також враховано дані щодо стану здоров`я обвинуваченого, так згідно довідки медичної частини № 25 від 19.01.2020 року ОСОБА_7 встановлений діагноз: хронічний атрофічний гастрит, ст. ремісії. ХВГС. Хронічний комбінований геморой, ст. загострення. Флюорографія ОГК на верхівках петрифікати. R+. Висновок: працездатний з обмеженнями.

Також судом першої інстанції прийнято до уваги, що ОСОБА_7 раніше 12 разів судимий, неодноразово звільнявся від відбування покарання, як умовно-достроково так і на підставі ст.75 КК України, однак продовжував свою злочинну діяльність та вчиняв нові кримінальні правопорушення, як в період перебування на іспитовому строку так і в період умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з висновками суду, що зміст вищенаведених матеріалів не є цілком переконливим, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду.

Посилання засудженого на його щире каяття, допомогу слідству, повернення викраденого майна, відсутність судових витрат, наявність постійного місця проживання, а також матері, яка потребує допомоги, є недостатніми враховуючи його особу та наявність лише одного заохочення за весь період відбування покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час не довів своє виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення неможливе.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 липня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: