Номер провадження: 11-кп/813/521/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського райсуду м. Одеси від 21.09.2021 про відмову у задоволенні його клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Іванівського райсуду Одеської обл. від 17.05.2016 відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Благоєво Іванівського р-ну Одеської обл., громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого;

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою суду першої інстанції було відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 , про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначено вироком Іванівського райсуду Одеської обл. від 17.05.2016 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України у виді 9 років позбавлення волі.
Мотивуючи вказану ухвалу суд першої інстанції, вказував на те, що хоча ОСОБА_7 формально підпадає під умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув 2/3 строку покарання, водночас за весь час відбування покарання засуджений своєю поведінкою не довів позитивних змін, які відбулися в його особистості, тобто не довід свого виправлення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вказує на те, що в судовому засідання суду першої інстанції не були враховані всі обставини, які свідчать про те, що він довів своє виправлення, всі стягнення погашені, він має заохочення, приймає участь у благоустрої території, у зв`язку з чим просить скасувати оскаржувану ухвалу Малиновського райсуду м. Одеси від 21.09.2021.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, водночас, засуджений ОСОБА_7 не порушував питання про його особисту участь у судовому засіданні апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
У відповідності до ч. 2 ст. 130 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідні роз`яснення містяться у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, де зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Приписами ч. 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Апеляційний суд приймає до уваги, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 характеризується негативно, 33 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, має три заохочення. Окрім того, з матеріалів провадження вбачається, що за систематичне порушення режиму тримання був переведений до дільниці посиленого контролю.

Окрім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 не працевлаштований в державній установі «Одеська виправна колонія №14», заробітну плату не отримує, в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що не працює за станом здоров`я, однак жодних підтверджуючих відомостей матеріали справи не містять. Окрім того, із характеристики вбачається, що до роботи із благоустрою установи він ставиться посередньо.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції відносно того, що позитивні якості засудженого ОСОБА_7 , а саме те, що що він не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом та дбайливо ставиться до майна установи не свідчать про його виправлення, а характеризують його ставлення до оточуючих.

Матеріали провадження не містять переконливих доказів того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці на протязі усього періоду відбування покарання довів своє виправлення та перевиховання, що є обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення.
За таких обставин, на переконання колегії суддів суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи обґрунтовано прийшов до висновку, що навіть з урахуванням наявності формальних умов для умовно-дострокового звільнення, процес виправлення засудженого ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання за вчинення тяжкого злочину, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, перестає бути доцільним.
З огляду на зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та для скасування оскаржуваної ухвали, яка є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 532, 537-539КПК України, апеляційний суд

ухвалив:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського райсуду м. Одеси від 21.09.2021 про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Іванівського райсуду Одеської обл. від 17.05.2016 відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4