Справа № 559/2566/21
Провадження № 1-кс/559/441/2021
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
20 жовтня 2021 року місто Дубно Рівненська область Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно клопотання старшого слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_5 яке погоджене прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000365від 17 жовтня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про застосування відносно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно, Рівненської області, українця, громадянина України, раніше судимого, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави,-

В С Т А Н О В И В:
Слідчий у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000365від 17 жовтня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, старший слідчий СВ Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_5 , звернувся до суду із клопотанням, яке погоджено прокурором у провадженні, прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 . Клопотання слідчий обґрунтував наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , 17.10.2021,близько 04 години, перебуваючи в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , під час розпиття спиртних напоїв, на ґрунті особистих неприязних відносин, вирішив спричинити ОСОБА_7 тілесні ушкодження.

Реалізовуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку, умисно наніс не менше 5 ударів кулаками обох рук по голові та не менше 2 ударів кулаками обох рук по тулубу потерпілого ОСОБА_7 , спричинивши таким чином тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми з просторими крововиливами в речовину та під оболонки головного мозку.

Після цього, ОСОБА_6 закінчивши спричиняти тілесні ушкодження ОСОБА_7 , підняв останнього, та пересунув у кімнату коридору, де від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 в подальшому помер.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто у умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме:

1.протоколом огляду місця події від 17.10.2021 в господарстві по АДРЕСА_2 де було виявлено труп ОСОБА_7 з наявними тілесними ушкодженнями, та слідову інформацію;

2.протоколом огляду місця події від 18.10.2021 в господарстві по АДРЕСА_2 де було виявлено, та слідову інформацію, зокрема сліди речовини схожої на кров в кімнатах будинку;

3.протоколом огляду трупа ОСОБА_7 , в ході якого виявлено тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми з просторими крововиливами в речовину та під оболонки головного мозку, та інші ушкодження на обличчі та тулубі;

4.протоколом огляду речей в ході якого ОСОБА_6 передав свій одяг та взуття, з наявними на них слідами речовини схожої на кров та повідомив, що він був одягнений у ньому коли спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_7 ;

5.протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , яка повідомила, що 17.10.2021 близько 02 год. до їх спільного місця проживання ОСОБА_6 прийшов ОСОБА_8 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, та в якого в подальшому виник конфлікт з ОСОБА_6 .. Зазначає що до будинку ОСОБА_8 прийшов без видимих тілесних ушкоджень;

6.протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що 17.10.2021 близько 04 год. він проходив поблизу будинку по АДРЕСА_2 , та чув крики ОСОБА_6 , який з кимсь конфліктував у вказаному будинку та погрожував когось вбити. Після чого ОСОБА_9 також бачив як ОСОБА_6 тягнув щось важке з кімнати вітальні до кімнати коридору вказаного будинку.

7.протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка повідомила, що 17.10.2021 близько 04 год. вона бачила як ОСОБА_6 тягнув щось важке з кімнати вітальні до кімнати коридору будинку по АДРЕСА_2 .

8.протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 який підтвердив, що дійсно 17.10.2021, в будинку по АДРЕСА_2 , в нього виник конфлікт з ОСОБА_7 , з приводу не належної поведінки останнього, зазначає що в ході вказаного конфлікту завдавав удари своїми руками та ногами по голові та тілу ОСОБА_7 , після чого вивів його в коридор будинку, та пішов спати, коли прокинувся то ОСОБА_7 , вже був мертвим.

9.А також іншими доказами у кримінальному провадженні.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1. Переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду. Даний ризик (передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що дає підстави вважати, що ОСОБА_6 у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності може залишити місце свого проживання, оскільки не має, міцних соціальних зв`язків, ніде не зареєстрований проживає в орендованій квартирі, не має постійного місця роботи, та таким чином ухилятися від органів досудового розслідування, тим самим затягуючи досудове розслідування чи судовий розгляд даного кримінального провадження.

2. Вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик (передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 був неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, відбував реальну міру покарання в місцях позбавлення волі звідки був умовно достроково звільнений 12.04.2021 з не відбутою частиною покарання 1 рік 6 місяців. Про те в той час, коли судимість не була знята чи погашена у встановленому законом порядку, протягом не відбутої частини покарання, ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, та знову вчинив нові тяжкі умисні злочини, зокрема злочин передбачений ч. 3 ст. 185 КК України (крадіжка поєднана з проникненням), обвинувальний акт на даний час знаходиться на розгляді в Дубенському міськрайонному суді, та ч. 2 ст. 121 КК України (умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого) в якому ОСОБА_6 підозрюється. Вище викладене може свідчити про те, що ОСОБА_6 являється суспільно-небезпечною собою, та потребує ізоляції від суспільства, а тому у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальне правопорушення, тим самим заподіяти шкоду потерпілим.

Таким чином, з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення необхідно обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому запобіжний захід у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 може бути застосований.

З врахуванням всіх встановлених у кримінальному провадженні обставин, є всі підстави стверджувати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, а також належним чином гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, обставин вчинення злочину та особи підозрюваного.

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні. Враховуючи всі обставини вчинення даного кримінального правопорушення, а також, що даний злочин пов`язаний із застосуванням насильства (відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України), слідчий просить не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання з підстав, наведених у ньому, просив його задоволити.

У судовому засіданні підозрюваний не заперечив своєї причетності до вчинення інкримінованого йому злочину. Щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою покладається на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до змісту ч.3 ст.176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

В провадженні Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області знаходиться кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000365від 17 жовтня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

19.10.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, а ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому запобіжний захід у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 може бути застосований.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те що можна вважати обґрунтованим , залежить від обставин.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 виходячи з наявних в наданих суду матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

Не вдаючись в оцінку даних доказів, та інших, зібраних на досудовому слідстві, слідчий суддя в той же час враховує об`єктивний характер встановлених фактів і приходить до висновку, що підозра підтверджується доказами, які є достатніми на даному етапі досудового розслідування, яке було розпочато 17.10.2021.

При розгляді клопотання про взяття під варту слідчий суддя не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати і вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті.

Всі докази перевіряються лише з точки зору обґрунтованості підозри та наявності ризиків.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, при вирішені питання, чи було особу «обвинувачену в кримінальному правопорушенні» для цілей статті 6 Конвенції, необхідно виходити з таких трьох критеріїв: категорія даного провадження згідно з національним законодавством; суттєві характерні риси цього провадження; вид та суворість міри покарання, яке може бути призначено заявникові. [«O. v. Norway», n. 33926].
«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [«Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656].
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ризиками, які передбачені ст. 177 КПК України та які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, є:

-переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду. (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що дає підстави вважати, що ОСОБА_6 , у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності може залишити місце свого проживання, оскільки не має, міцних соціальних зв`язків, ніде не зареєстрований проживає в орендованій квартирі, не має постійного місця роботи.

-вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 був неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, відбував реальну міру покарання в місцях позбавлення волі звідки був умовно достроково звільнений 12.04.2021 з невідбутою частиною покарання 1 рік 6 місяців. Про те в той час, коли судимість не була знята чи погашена у встановленому законом порядку, протягом невідбутої частини покарання, ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, та знову вчинив нові тяжкі умисні злочини, зокрема злочин передбачений ч. 3 ст. 185 КК України (крадіжка поєднана з проникненням), обвинувальний, знаходиться на розгляді в Дубенському міськрайонному суді, та передбачений ч. 2 ст. 121 КК України (умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого) в якому ОСОБА_6 підозрюється на даний час. Вище викладене може свідчити про те, що ОСОБА_6 являється суспільно-небезпечною собою, та потребує ізоляції від суспільства.

Окрім того, відповідно до ст. 178 КПК України судом оцінені в сукупності та враховуються наступні обставини, а саме те, що ОСОБА_6 не має, міцних соціальних зв`язків, ніде не зареєстрований проживає в орендованій квартирі, не має постійного місця роботи.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України», ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто, суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. На думку суду, лише запобіжний захід - взяття під варту, забезпечить у подальшому виконання підозрюваним процесуальних рішень та унеможливить спроби останнього вчиняти інші кримінальні правопорушення чи переховуватися від органів досудового розслідування, суду.

Будь-якої інформації, що свідчить про наявність в підозрюваного ОСОБА_6 хвороб, які б перешкоджали його перебуванню в умовах ізоляції від суспільства у суду немає.

При цьому суд погоджується, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт чи особисте зобов`язання не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 та виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного та враховуючи практику ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року згідно з якою «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», суд приходить до висновку, що жоден більш м`який запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, в наслідок чого, ОСОБА_6 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи все вище викладене та перевіривши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не вбачає підстав для визначення ОСОБА_6 розміру застави, оскільки вчинений ним злочин спричинив загибель людини та вчинений із застосуванням насильства.

Відповідно до ч.1, 2 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду, про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання обвинуваченого - з моменту затримання.

Керуючись ст.ст. 176-178,193,194,196,КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_5 яке погоджене прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000365від 17 жовтня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави - задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно, Рівненської області, українця, громадянина України, раніше судимого, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, а саме, до 19 грудня 2021 року включно.
Встановити строк дії ухвали - до 19 грудня 2021 року включно.
Копію ухвали направити для виконання начальнику Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області та начальнику ДУ «Рівненського слідчого ізолятора».

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні №0000365.
Ухвала про застосування запобіжного заходу - взяття під варту оголошена підозрюваному ОСОБА_6 .

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення під розписку.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Взяти підозрюваного ОСОБА_6 під варту із залу суду - негайно.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити родичів ОСОБА_6 про взяття його під варту.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Дубенського міськрайонного суду
Рівненської області ОСОБА_1