ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/613/21 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/833/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 246 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000302 за апеляційною скаргою зі змінами заступника керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14 червня 2021 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишетарасівка Токмаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14 червня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області на відшкодування заподіяних збитків 31768, 51 грн.
Речовий доказ - транспортний засіб марки М-412, д.н.з. НОМЕР_1 повернуто володільцю ОСОБА_7 .
На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України конфісковано у власність держави бензопилу марки «CRAFT-TEC-CT-500»
Вирішено питання про процесуальні витрати та інші речові докази.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 27 грудня 2020 року, близько 21.00 год., знаходячись у полезахисному лісонасадженні, яке розташоване на території Борозенської сільської ради, на відстані близько 8 км від с. Борозенське Бериславського (Великоолександрівського) району Херсонської області, в напрямку с. Суханове Бериславського району Херсонської області, між 58, 62 та 63 контурами земель Борозенської сільської ради умисно з корисливого мотиву шляхом порушення встановленого порядку охорони, раціонального використання і відтворення лісового фонду України, передбаченого ст. 67 Лісового кодексу України від 21.01.1994 року, знаходячись в полезахисній лісовій смузі, яка належить до захисних насаджень лінійного типу, що має важливе значення для захисту навколишнього природного середовища, виконує захисні функції (водоохоронні, санітарні, гігієнічні та оздоровчі), не допускає продування ґрунту, що впливає на сільськогосподарські культури, розташованій на території Борозенської сільської ради, скоїв незаконну порубку шести дерев породи гледичія, діаметрами стовбурів 27 см, 14 см, 27 см, 30 см, 25 см та 32 см, а також одного дерева породи акація біла, діаметром стовбуру 42 см, чим завдав матеріального збитку на суму 31768,51 грн, завдавши Борозенській сільській раді матеріального збитку на вказану суму.
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 246 КК України як незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі заступник керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_8 просить вирок скасувати в частині вирішення долі речових доказів в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Постановити в цій частині відносно ОСОБА_7 новий вирок, яким на підставі ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію, а саме: конфіскувати в дохід держави знаряддя та засіб вчинення кримінального правопорушення легковий автомобіль марки «Москвич 412», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 на праві приватної власності.
В решті вирок суду просить залишити без змін.
Вказує, що суд при ухваленні вироку безпідставно не застосував спеціальну конфіскацію речового доказу автомобіля марки «М412», який належить обвинуваченому на праві приватної власності, що був використаний ОСОБА_7 як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення.
До початку апеляційного розгляду 14.09.2021 року апелянт вніс зміни до апеляційної скарги.
Просить вирок в частині вирішення питання щодо речових доказів скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Постановити новий вирок, яким на підставі ст. 100 КПК України речовий доказ - автомобіль «М412» д.н.з. НОМЕР_1 повернути власнику - ОСОБА_9 .
В обґрунтування змінених апеляційних вимог зазначає, що всупереч вимогам ч. 9 ст. 100 КПК України, п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України та роз`ясненням Пленуму Верховного суду України, які містяться в п. 19, 20 постанови від 29.06.1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку », суд першої інстанції при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_7 передчасно дійшов висновку про необхідність повернення речового доказу автомобіля «М412» обвинуваченому.
Вказаний автомобіль відповідно до свідоцтва належить ОСОБА_9 .
З огляду на законодавчі норми власником автомобіля, який ОСОБА_7 використав як знаряддя вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, є ОСОБА_9 .
Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Встановивши, що автомобіль «М412» д.н.з. НОМЕР_1 на праві власності зареєстрований за ОСОБА_9 , який не знав про незаконне його використання, та повертаючи його на користь обвинуваченого ОСОБА_7 , суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.
Стверджує, що за таких обставин вирок стосовно ОСОБА_7 в частині вирішення питання про речові докази не можна визнати законним, а тому відповідно до вимог ст. 412 КПК України він підлягає перегляду в апеляційному порядку.
Інші учасники кримінального провадження вирок суду першої інстанції не оскаржували.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення зі змінами.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Представник потерпілої Борозенської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у відсутність представника сільської ради.
Неприбуття представника потерпілого не перешкоджає апеляційному розгляду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви суду.
В апеляційній скарзі зі змінами прокурор не оспорює висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 246 КК України, вид та міру призначеного покарання, а тому вирок в цій частині відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України не перевіряється в апеляційному порядку.
Вирок суду в частині вирішення цивільного позову також не оскаржується.
Вирок колегією суддів переглядається в межах доводів апеляційної скарги прокурора зі змінами відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України.
Як видно із матеріалів провадження речовими доказами у цій справі було визнано вилучені 27.12.2020 року в ході огляду місця події транспортний засіб марки «М412» д.н.з. НОМЕР_1 , бензопилу марки «CRAFT-TEC-CT-500», 39 фрагментів стовбурів дерев гледичія та 4 фрагменти стовбурів дерев акація біла.
Вироком, що оскаржується, вирішено питання про долю всіх речових доказів.
На підставі ст. 96-1, ст. 96-2 КК України, п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України конфісковано у власність держави бензопилу марки «CRAFT-TEC-CT-500».
Інші речові докази - 39 та 4 стовбури дерев передано до Борозенської сільської ради Бериславського району.
Транспортний засіб марки «М412», д.н.з. НОМЕР_1 повернуто володільцю ОСОБА_7 .
Заявляючи вимогу про скасування вироку в частині вирішення питання щодо всіх речових доказів, апелянт не наводить жодного доводу про незаконність вироку в частині вирішення питання про долю бензопили, до якої застосована спеціальна конфіскація та фрагментів стовбурів дерев у кількості 39 шт. та 4 шт., які передані власнику - Борозенській сільській раді, а відтак, здійснюючи апеляційний розгляд в межах, визначених ч. 1 ст. 404 КПК України, колегія суддів констатує відсутність підстав для скасування вироку в частині вирішення долі зазначених речових доказів.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги зі змінами щодо неправильного вирішення питання про долю речового доказу транспортного засобу марки «М412», колегія суддів виходить з наступного.
Як видно із вироку, судом встановлено, що на місці події від 27.12.2020 року було виявлено незаконно зрублені дерева, які ОСОБА_7 були поміщені в автомобіль марки «М412» та бензопилу. В ході огляду місця події транспортний засіб, бензопила та фрагменти стовбурів дерев були вилучені і залучені в якості речових доказів постановами слідчого від 28.12.2020 року.
Встановивши, що ОСОБА_7 є законним володільцем транспортного засобу, суд першої інстанції відповідно до приписів ст. 100 КПК України прийняв рішення про його повернення володільцю ОСОБА_7 .
В остаточно заявлених апеляційних вимогах прокурор не вказує на те, що транспортний засіб підлягає спеціальній конфіскації.
У змінах до апеляційної скарги апелянт, як видно погоджується із висновком суду про наявність підстав для повернення автомобіля відповідно до вимог ст. 100 КПК України, однак вказує, що автомобіль має бути повернутий його власнику ОСОБА_9 , а не обвинуваченому ОСОБА_7 .
З такими доводами апеляційної скарги колегія суддів не погоджуються, оскільки прокурором не наведено жодного правового обґрунтування для прийняття такого рішення.
Відповідно до положень ч. 1, 9-10 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
В частинах 6, 9 - 11 статті 100 КПК України законодавець використовує терміни «власник» і «законний володілець» як альтернативні.
Також закон не визначає переваги власника перед законним володільцем чи навпаки у питанні щодо вирішення долі речового доказу.
Відповідно до положень ч. 12 ст. 100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.
З матеріалів кримінального провадження та доводів апеляційної скарги не вбачається, що у цьому провадженні оспорюється факт законного володіння ОСОБА_7 транспортним засобом.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 пояснив, що купив вказаний автомобіль без переоформлення влітку 2020 року у батька ОСОБА_9 за 14000 грн, отримав від продавця на руки технічний паспорт та свідоцтво про право власності і з цього часу користувався автомобілем. На теперішній час продав автомобіль. Стверджував, що ОСОБА_9 та його батько померли.
Аналогічні пояснення, як видно із технічного запису судового засідання, обвинувачений надав і під час розгляду провадження у суді першої інстанції, зазначивши, що спадкоємців у продавця не має і ніхто з приводу автомобіля до нього не звертався.
З матеріалів кримінального провадження та доводів апеляційної скарги не вбачається, що у цьому провадженні оспорюється факт законного володіння ОСОБА_7 транспортним засобом.
Не містять матеріали провадження і відомостей про те, що існує спір між ОСОБА_7 та іншими особами про належність автомобіля, який би вирішувався у цивільному порядку.
Під час розгляду провадження в суді першої інстанції прокурор вказував на наявність підстав для повернення автомобіля його володільцю.
Стороною обвинувачення не зазначено та не доведено обставини, які свідчать про незаконність володіння ОСОБА_7 транспортним засобом і наявність у номінального власника інтересу в його поверненні.
У такому разі питання про долю речового доказу має вирішуватися залежно від виконання умов, передбачених відповідними нормами кримінального та кримінального процесуального законів, стосовно законного володільця такого майна.
Враховуючи викладене, рішення суду про повернення речового доказу транспортного засобу «М412» особі, в якої він був вилучений під час огляду місця події обвинуваченому ОСОБА_7 є обґрунтованим, оскільки законність його володіння вказаним автомобілем прокурором не спростовується.
Посилання апелянта на те, що повернення автомобіля його володільцю порушує право власності ОСОБА_9 , яке закріплене у ст. 41 Конституції та ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції позбавлені правового обґрунтування.
У чому саме полягає порушення вимог КПК України при вирішенні питання про долю речових доказів апелянт належним чином не обґрунтовує.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги зі змінами і відповідно про відсутність підстав для її задоволення.
Істотних порушень вимог КПК України, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни вироку колегія суддів не встановила.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 376 ч. 2 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу зі змінами заступника керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14 червня 2021 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення із цього часу протягом 3 місяців може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: (три підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4