У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 серпня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Старий Милятин, Бугського району Львівської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001497,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 серпня 2021 року у кримінальному провадженні № 0001497 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10.10.2021 р.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 просять скасувати ухвалу суду, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотанні прокурора про продовження застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрати відносно останнього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, або домашнього арешту.

Узагальнені доводи апелянтів.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що розгляд клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та постановлення відповідної ухвали є незаконними та такими, що порушують право обвинуваченого на участь у судовому засіданні, оскільки останній має вади слуху і відсутність слухового апарату, позбавляє його можливості розуміти, що відбувається у судовому засіданні.
Апелянт вказує на наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , зокрема порушення строку вручення повідомлення про підозру, невірне визначення правової кваліфікації кримінального правопорушення, порушення строку звернення прокурора до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу та незаконність складу суду, який розглядав клопотання прокурора.
Крім цього, захисник зазначає про недоведення прокурором наявності ризиків переховування обвинуваченого від суду та впливу на потерпілу.
На думку апелянта, суд не врахував можливості застосування відносно ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що в судовому засіданні він майже нічого не чув, а тому не розумів суті заданих йому питань, намірів впливати на потерпілу не має, на даний час, хворіє, що унеможливлює його подальше тримання під вартою, вважає, що продовження тримання його під вартою є порушенням його права на захист.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Жовтневого районного суду Миколаївської області перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
12.08.2021 р. прокурор звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується, а ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, з урахуванням думки потерпілої, яка вказує на те, що боїться обвинуваченого та пояснень обвинуваченого, який повідомив, що не підтримує соціальних зв`язків із сином, який мешкає в м. Києві, а також не може мешкати в м. Миколаєві, оскільки може впливати на потерпілу, тобто наявні ризики переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконного впливу на потерпілу, суд вважав, що подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправданим, зазначеним ризикам неможливо запобігти застосуванням іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційних скарг, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали надані судом, та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

За змістом вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо обвинувачений заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
В даному випадку, в апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_5 ставив питання про розгляд апеляційної скарги в його присутності.
На виконання вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційним судом неодноразово забезпечувалась участь обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні, зокрема 27.08.2021 р. та 20.09.2021 р. Проте останній стверджував, що не чує та не розуміє, що відбувається в судовому засіданні. Незважаючи на забезпечення ОСОБА_5 слуховим апаратом, останній наполягав на тому, що нічого не чує.
За повідомленням Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» обвинувачений ОСОБА_5 08.10.2021 р. звільнений з під варти, з наданих стороною захисту медичних документів вбачається, що з 19.10.2021 р. по 22.10.2021 р. обвинувачений перебував на лікуванні в м. Києві.

Після звільнення з Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор», обвинувачений ОСОБА_5 повідомлявся про дату та час судового розгляду, але станом на 01.11.2021 р. від останнього не надходило заяв чи клопотань про розгляд справи в його присутності.
Отже, зважаючи на наведені обставини, оскільки апеляційним судом, протягом більше 2 місяців розгляду апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, виконані всі можливі заходи для забезпечення участі обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні, який станом на 01.11.2021 р., не перебуває під вартою, а після звільнення з Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» клопотань про розгляд справи за його участю не заявляв, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційні скарги за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 , за участю захисника останнього, що не призведе до порушення прав обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказаних вимог закону судом дотримано в повному обсязі.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, проти життя та здоров`я особи. Потерпіла заявляла, що боїться за своє життя та здоров`я у разі звільнення обвинуваченого з під варти. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припустити, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу, тобто наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про існування зазначених ризиків.
З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення та наявністю ризиків, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів, про що просять апелянти, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Також апеляційним судом враховується характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, та практику Європейського суду з прав людини, зокрема у п. 35 рішення Європейського суду з прав людини «Летельє проти Франції», зазначено про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
З огляду на викладене, твердження захисника в апеляційній скарзі про відсутність ризиків не заслуговують на увагу.

Крім цього, апеляційний суд, позбавлений можливості надати оцінку сукупності доказів, досліджених судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, об`єктивно встановити стадію судового провадження, на якій знаходиться розгляд кримінального провадження, визначити ступінь готовності суду ухвалити остаточне рішення по кримінальному провадженню та обсяг дій, які необхідно виконати суду до завершення судового розгляду кримінального провадження.

Доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що останній не мав умислу на спричинення дружині тілесних ушкоджень, апеляційним судом не розглядаються, оскільки ці обставини є предметом дослідження суду першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.
Посилання в апеляційних скаргах на дані, що характеризують особу обвинуваченого, наявність у нього постійного місця мешкання та певних хвороб не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ними дій, передбачених ст. 177 КПК України, та не доводять обставин, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою. Крім того, судом першої інстанції враховані всі зазначені обставини, в їх сукупності.

Твердження захисника про порушення прокурором строку звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, що, на його думку, є підставою для відмови в задоволенні клопотання, є безпідставними, оскільки відповідно до правових висновків викладених у Постанові Верховного Суду № 51-6165км19 від 08.04.2020 р., ці строки носять виключно процедурний (організаційно-забезпечувальний) характер, і ч. 5 ст. 199 КПК України, не пов`язує обов`язок слідчого судді відмовити у продовженні строку у зв`язку з його недотриманням.

Стосовно порушення прав обвинуваченого під час розгляду клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, то в судовому засіданні незважаючи на наявність у обвинуваченого ОСОБА_5 певних вад слуху, останній у суді першої інстанції усно висловлював своє ставлення щодо клопотання прокурора, відповідав на усні запитання суду, користувався правовою допомогою захисника.

Отже, беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також вид і міру покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу, про що просять апелянти, а тому апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 серпня 2021 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
_____________________ _____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3