ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1003/21 Провадження 1-кп/636/729/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2021 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

за участі захисника адвоката ОСОБА_4 ,

за участі обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві кримінальне провадження №0000020 від 06.01.2021, за обвинувальним актом, який надійшов від Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду з 12.03.2021 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187 КК України.

Ухвалою від 17.03.2021 справу призначено до судового розгляду.

До початку судового розгляду кримінального провадження прокурором заявлено письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, вказував на те, що його підзахисний має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, бажає надавати пояснення суду, не має наміру переховуватись від суду, вчиняти нові злочин чи на когось впливати, просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечував, вказував на ті обставини, що прокурором не обґрунтовано та не доведено існування ризиків, через які його слід тримати під вартою.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Тобто, наведена норма закону містить посилання саме на обов`язок суду розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, саме до спливу визначеного строку тримання під вартою.

Суд, оцінюючи сукупність обставин передбачених в ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому злочинів, наявність попередніх судимостей, не надання стороною захисту доказів на підтвердження факту існування міцних соціальних зав`язків у обвинуваченого за місцем постійного мешкання, а також тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєні інкримінованих злочинів - до 7 років позбавлення волі, вважає доведеним той факт, що на теперішній час реально існують ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема ризик можливого переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, а також вчинення ним іншого злочину.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кількох епізодів кримінального правопорушення - злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років. При цьому слід зауважити, що пред`явлення обвинувачення у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, існування яких встановлено при обранні запобіжного заходу, передбачених ч. 1 п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України і які продовжують існувати теперішній час, суд на підставі наданих матеріалів кримінального провадження оцінюючи в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; ту обставину, що перебуваючи на волі він може продовжити злочинну діяльність, та вчинити інші кримінальні правопорушення те, що ОСОБА_5 ніде офіційно не працює, не має законного джерела доходу, що певною мірою свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем проживання

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення в справі «Панченко проти Росії»).

Так, ЄСПЛ в справі «Бекчиєв проти Молдови», підкреслював, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про те, що ризики, про які йдеться в клопотанні прокурора реально існують, та застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, та вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, продовжити стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому судом враховується те, що стороною захисту на теперішній час не надано до суду переконливих доказів того, що наведені в ухвалі слідчого судді від 19.01.2021 та в ухвалах суду від 17.03.2021, 12.05.2021, 23.06.2021,20.08.2021 ризики суттєво зменшились або перестали існувати.

Відомості про наявність у обвинуваченого стійких, хронічних, тяжких захворювань, що робить неможливим його тримання під вартою суду не надані.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193-199, 331, 350, 369-372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на 60 днів, тобто до 11.12.2021.

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1