Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

23 вересня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представників третьої особи адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 березня 2021 року, якою накладено арешт на лісоматеріали у кримінальному провадженні №30000059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 березня 2021 року задоволено клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури.

Накладено арешт на лісоматеріали (колоди) в загальній кількості близько 150 м3 сироростучої деревини породи «сосна», шляхом заборони володіти, користуватись та розпоряджатись цим майном, визначивши місцем його зберігання АДРЕСА_1 .

Мотивував своє рішення слідчий суддя тим, що зазначене майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а тому з метою його збереження необхідно накласти на нього арешт.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

На обґрунтування цих вимог апелянт зазначив, що постанова слідчого про визнання лісоматеріалів речовими доказами не містить обґрунтування, яким саме критеріям, передбаченим ст.98 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), відповідає вилучена деревина, а у клопотанні прокурора відсутнє належне обґрунтування необхідності накладення арешту, в тому числі не доведено наявності ризиків. Вважає, що не було встановлено таких обставин і слідчим суддею.

Апелянт зазначив, що він є приватним підприємцем, купує деревину з офіційних джерел, на підтвердження чого слідчому надавав відповідні документи, однак вказані обставини не були досліджені слідчим суддею.

Тому, на переконання ОСОБА_8 , вилучена деревина не відповідає критеріям, передбаченим у ст.98 КПК, адже воно не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не є об`єктом протиправних дій, а набуте на законних підставах.

Також апелянт покликався на те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості, що слідчий, прокурор після проведення вказаних оглядів звертались до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку, а тому вважає, що вказана слідча дія була проведена з порушенням вимог КПК.

Крім того, зазначив, що у Володимирецького ВП відсутні належні умови зберігання деревини, що призводить до її псування.

При цьому, ОСОБА_8 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження даної ухвали, оскільки у судовому засіданні 29.03.2021 було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, а повний текст було отримано 03.08.2021, про що в матеріалах провадження є відповідна відмітка. Тому, з огляду на те, що відсутність повного тексту рішення тягне за собою необізнаність про обставини, які визнав суд установленими, та мотиви прийнятого рішення, вважає, що ним було пропущено строк на апеляційне оскарження з поважних причин.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представників ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_10 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали клопотання, вважає слушними доводи ОСОБА_8 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження даної ухвали слідчого судді, оскільки її копія, у порушення вимог ч.7 ст.173 КПК, не була йому негайно вручена після проголошення, а була ним отримана лише 03 серпня 2021 року.

Як вбачається з матеріалів клопотання, Володимирецьким відділенням поліції провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000059, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Зокрема, в ході досудового розслідування було встановлено, що згідно оперативної інформації (рапорти працівників СКП відділення поліції №1 Вараського РВГІ), ОСОБА_11 спільно зі своїми спільниками (найманими працівниками), впродовж січня 2021 року і на даний час займається скупкою деревини та незаконною її заготівлею у лісових масивах на території ССВК «Селянський ліс», неподалік с. Половлі, яку зберігає на території господарства, за місцем проживання в АДРЕСА_2 , а також на території куплених ним, безхозних господарств по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

Так, 19.03.2021 слідчим відділенням відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області було проведено ряд обшуків на території господарств які знаходяться за адресою: АДРЕСА_5 та №10; Вараського району Рівненської області.

Також, 19.03.2021 під час проведення слідчих розшукових дій на території АДРЕСА_2 яка перебуває у власності ОСОБА_12 , було виявлено та проведено огляд місця події за результатами чого було вилучено близько 150 м3 сироростучої деревини породи, «сосна». Зі слів власника господарства ОСОБА_12 про походження вказаної деревини та її місцезнаходження на даній території він дізнався від працівників поліції лише після того як 19.03.2021 приїхав на територію. Після проведення огляду місця події вказана лісопродукція була вилучена та було прийнято рішення про транспортування її до місця зберігання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із її великою кількістю та габаритністю.

Так, частина 1 ст.170 КПК України встановлює, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При цьому, частина 1 ст.98 КПК визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою заступника начальника СВ ВП №1 Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 від 19 березня 2021 року лісоматеріали (колоди) в загальній кількості близько 150 м3 сироростучої деревини породи «сосна» були визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, вказана постанова не містить належного обґрунтування яким саме критеріям, передбаченим статтею 98 КПК, відповідають вилучені лісоматеріали, натомість слідчим лише формально вказано, що вилучені в ході обшуків речі є предметом злочину.

Також у клопотанні слідчого не доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК, що є однією з обов`язкових умов накладення арешту на майно. Не було встановлено даної обставини і слідчим суддею при розгляді клопотання.

Крім того, як в клопотанні слідчого, так і в ухвалі слідчого судді, відсутнє покликання на будь-які докази, на підставі яких можна було б зробити висновок, що вилучена лісодеревина була здобута злочинним шляхом шляхом незаконної порубки дерев.

Так, згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» зазначав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Проте, з матеріалів клопотання не вбачається беззаперечних доказів, які б підтвердили необхідність накласти арешт на вилучені лісоматеріали.

Крім того, як було встановлено під час апеляційного розгляду, досудове розслідування даного кримінального провадження на даний час не завершене. При цьому, з дня вилучення зазначеного майна та внесення відомостей за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, до ЄРДР, а саме з 12 березня 2021 року, і по день апеляційного розгляду, досі не проведені усі необхідні слідчі дії, не встановлено походження вилученої лісопродукції та нікому не повідомлено про підозру.

При цьому, слідчим суддею при розгляді даного клопотання не було надано належну оцінку тій обставині, що ОСОБА_8 є приватним підприємцем та здійснює свою діяльність у галузі деревообробки, про що ним було надано підтверджуючі документи, в тому числі відповідні аукціонні свідоцтва, товарно-транспортні накладні, договори по виготовленню продукції.

Так, ч.1 ст.173 КПК встановлює, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При цьому, п.5 ч.2 ст.173 КПК визначає, що слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт майна, серед іншого, повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_8 слід задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати, постановивши нову ухвалою про відмову у клопотанні слідчого про арешт зазначеного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.115-117, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 березня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 березня 2021 року, якою накладено арешт на лісоматеріали у кримінальному провадженні №30000059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури, про арешт на лісоматеріали (колоди) в загальній кількості близько 150 м3 сироростучої деревини породи «сосна»

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3