Провадження № 11-кп/4820/630/21
Справа № 680/999/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №00000 від 16.11.2020, №0000048 від 21.11.2020 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Новоушицького районного суду від 02 липня 2021 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Новоушицького районного суду від 02 липня 2021 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Івашківці, Новоушицького району, Хмельницької області, громадянина України, українця, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання:

за ч.1 ст.125 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт;

-за ч.2 ст.125 КК України у виді 220 (двісті двадцять) годин громадських робіт.

Згідно із ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 220 (двісті двадцять) годин громадських робіт.

Цивільні позови ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди - задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 7000 (сім тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

За вироком суду, ОСОБА_9 16 листопада 2020 року близько 10 год 30 хв, перебуваючи поряд з місцем проживання ОСОБА_10 що по АДРЕСА_1 , в ході виниклого словесного конфлікту з останнім, що стався на ґрунті обопільних довготривалих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, кулаком правої руки наніс йому один удар по обличчю, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: синяка в області кінчика та крил носа, синяка на слизовій оболонці верхньої губи в середньому відділі та зліва, закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Окрім того, ОСОБА_9 20 листопада 2020 року близько 18.00 год., перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту з ОСОБА_11 , що стався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно кулаками обох рук наніс йому декілька ударів по обличчю, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: одного садна в області лівої брови, одного синця в області повік лівого ока, які по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вирок Новоушицького районного суду від 02.07.2021 та закрити кримінальне провадження у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому проступків.

Вказує про грубе порушення судом норм кримінального процесуального закону.
Суд залишив поза увагою те, що протоколи слідчих експериментів від 24 листопада 2020 року, які складені за участі потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не відповідають критеріям допустимості, оскільки складені з порушенням вимог ст.ст. 104, 223, 240 КПК України.
Суд не дав належної оцінки висновку судово-медичної експертизи №422, з якого видно, що 18.11.2020 огляд потерпілого ОСОБА_10 здійснив лікар нейрохірург, який встановив нові скарги, які були відсутні під час огляду судово-медичним експертом. Лікарем нейрохірургом встановлено закриту черепно мозкову травму, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови.
В матеріалах кримінального провадження відсутнє будь-яке погодження дізнавача щодо залучення до участі у проведенні судово-медичної експертизи лікаря нейрохірурга.
Суд першої інстанції у вироку вказав, що висновок судово-медичної експертизи відповідає нормам КПК України, оскільки оглядався потерпілий та медичні документи, проте суд залишив поза увагою вимоги, які ставляться до самого висновку та порядку проведення експертизи.
Висновок щодо огляду потерпілого ОСОБА_10 лікарем нейрохірургом в порядку ст.290 КПК України стороні захисту не відкривався.
Враховуючи, що стороною захисту заявлялося клопотання про відкриття медичних документів на підставі яких зроблений висновок експерта, проте стороною обвинувачення такі матеріали відкриті не були, стороною захисту не було реалізоване право на ознайомлення з такими матеріалами і документи, які були використані у висновку судово-медичної експертизи (висновок нейрохірурга), отримані не у визначеному законом порядку. Тому висновок суду щодо допустимості вказаного доказу та дотримання вимог ст.290 КПК України не відповідає кримінальному процесуальному закону.
Суд не дав належної оцінки показам свідка ОСОБА_12 потерпілого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_9 .
З урахуванням показів свідка ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_9 , висновку судово медичної експертизи, змісту цивільного позову ОСОБА_11 , останньому наносили удари, окрім ОСОБА_9 , інші особи, які не встановлені досудовим слідством.
Стороною обвинувачення не встановлено та не спростовано наявності слідів крові на одязі потерпілого ОСОБА_11 та наявності інших тілесних ушкоджень та не встановлено, які саме тілесні ушкодження наніс обвинувачений ОСОБА_9 , а які інша особа.
У судовому засіданні ОСОБА_11 пояснив, що у той вечір перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Протокол слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_9 є не повним та складений з порушенням ст.ст. 104, 223 КПК України, оскільки працівники поліції та понятий ОСОБА_14 є зацікавленими особами, а понятий ОСОБА_15 , в силу фізичних вад не міг прочитати зміст протоколу.
Покази потерпілих є суперечливими.
Також захисник обвинуваченого вказує, що обвинувачення не може ґрунтуватися виключно на визнавальних показаннях обвинуваченого.
Під час проведення дізнання дізнавач діяв упереджено по відношенню до обвинуваченого та не повно з`ясував усі обставини провадження.
Стороною захисту заявлялося клопотання про дослідження доказів отриманих під час дізнання, зокрема, протоколів допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , які згідно їх показів не бачили ОСОБА_11 ввечері після його бійки з ОСОБА_9 , хоча згідно їх позазів на досудовому слідстві бачили його та ушкодження на ньому.
Захисником заявлялося клопотання про виклик у судове засідання дізнавача ОСОБА_17 , проте вказане клопотання також не було задоволене.
При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції не врахував усіх обставин справи, особи винного та потерпілих, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд безпідставно встановив обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, - вчинення кримінального правопорушення повторно, оскільки така обтяжуюча покарання обставина, як повторність кримінальних правопорушень у діях ОСОБА_9 при вчиненні дій відносно ОСОБА_10 відсутня. Внаслідок чого суд призначив обвинуваченому суворіше покарання.
Призначаючи за ч.1 ст.125 КК України покарання обвинуваченому у виді 200 годин громадських робіт, суд не врахував: що конфлікт розпочав саме потерпілий ОСОБА_11 ; характеристика на ОСОБА_9 за місцем проживання не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.
Крім того, стягнутий з обвинуваченого на користь потерпілих розмір моральної шкоди є необґрунтовано високим.
Суд не встановив тривалості фізичних страждань потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 внаслідок дій обвинуваченого. Не врахував, що змін у життєвих і виробничих стосунках потерпілих не відбулося, зусилля для відновлення попереднього стану потерпілі не прикладали.
Ні в позовних заявах, ні в судовому засіданні потерпілі не змогли пояснити за якими критеріями ними визначено моральну шкоду та у чому вона полягає.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про розгляд апеляційної скарги повідомленні належним чином.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів поданої захисником апеляційної скарги, думку прокурора про законність вироку суду, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволеню з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчинених кримінальних правопорушенням при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

В судовому засіданні суду першої інстанції та в судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у завданні тілесних ушкоджень ОСОБА_10 визнав. Цивільний позов визнав частково. Надав покази про те, що тривалий час перебуває у неприязних відносинах із потерпілим ОСОБА_10 та його сім`єю. 16 листопада 2020 року на території між їхніми домогосподарствами на АДРЕСА_1 , із ОСОБА_10 виник конфлікт з приводу спільного користування електроенергією та водопостачання із свердловини, яка перебуває на його домогосподарстві. В ході суперечки він завдав удар ОСОБА_10 по обличчю не правою, а лівою рукою, після чого у того почала капати кров із носа. Більше він ОСОБА_10 не бив, після чого той викликав поліцію. Висловив жаль з приводу вчиненого, просив у потерпілого ОСОБА_10 вибачення за скоєне.

В частині завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_11 вину ОСОБА_9 визнав частково, оскільки бійку розпочав не він першим. Цивільний позов визнав частково.

ОСОБА_9 надав показання, про те, що тілесні ушкодження завдав ОСОБА_11 через те, що останній напав на нього за обставин викладених у обвинувальному акті. Вказав, що до поліції не звертався хоча отримав значні тілесні ушкодження завдані ОСОБА_11 . Більше того, негативних висловлювань про ОСОБА_11 , як учасника бойових дій, не здійснював.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні суду першої інстанції надав показання, згідно яких із ОСОБА_9 перебуває у неприязних відносинах. 16 листопада 2020 року близько 10.00 год. перебуваючи біля свого автомобіля на вулиці Лісовій в с. Браїлівка до нього підійшов ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Після чого почав шарпати його за одяг та вдарив його кулаком правої руки в обличчя, у зв`язку з чим із носа потекла кров. Одразу ж він викликав поліцію. Після нанесення ушкодження свідомість не втрачав, проте того ж дня ввечері у нього запаморочилась голова і він на деякий час, 5-10 хв., втратив свідомість. Протягом наступних двох тижнів прийняв «пластинку» різних знеболюючих лікарських препаратів, які прописав нейрохірург. Цивільний позов підтримав, обґрунтував свої вимоги тим, що більше пів року тривають сварки між його сім`єю та ОСОБА_9 ; у зв`язку із завданим тілесним ушкодженням близько місяця не міг працювати.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні суду першої інстанції надав показання, що перебував вдома 20 листопада 2020 року, до нього додому приїхав ОСОБА_9 із проханням допомогти нарізати йому дрова, після чого вони разом нарізали дрова та завезли їх до домогосподарства обвинуваченого. Там пообідали із вживанням алкогольних напоїв. Повністю заперечив те, що він розпочав бійку та наносив ушкодження ОСОБА_9 .

Вказав, що перебуваючи за столом він помітив, що ОСОБА_9 почав на нього гніватись, тому вийшов із будинку. ОСОБА_9 вийшов за ним у двір, догнав та вдарив, від чого він впав. ОСОБА_9 ліг на нього та наніс чотири п`ять ударів у різні частини тіла: по обличчю, у груди, під око. Цивільний позов підтримав.

Об`єктивно вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, підтверджується наступними доказами:
- витягом з ЄРДР, згідно якого до реєстру 16 листопада 2020 року були внесені відомості за №0000045 щодо спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ;

- рапортом, згідно із яким 16 листопада 2020 року була прийнята заява від ОСОБА_10 щодо спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ;

- заявою ОСОБА_10 від 16 листопада 2020 року, відповідно до якої останній просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 , який 16 листопада 2020 року спричинив йому тілесні ушкодження;

- висновком експерта № 422 від 18 листопада 2020 року, згідно якого у ОСОБА_10 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Тілесні ушкодження у ОСОБА_10 у вигляді синяка в області кінчика та крил носа, синяка на слизовій оболонці верхньої губи в середньому відділі та зліва, по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Всі вище вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_10 могли «утворитися внаслідок удару тупим твердим предметом, можливо кулаком». Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 , утворення їх при падінні з висоти власного зросту на тупі тверді предмети малоймовірні;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24 листопада 2020 року та ілюстраційною таблицею, відповідно до яких ОСОБА_10 показав механізм спричинення йому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25 листопада 2020 року та ілюстраційною таблицею, відповідно до яких ОСОБА_9 показав механізм спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні суду першої інстанції дав показання про те, що самої події він не бачив, а про неї довідався на наступний день із телефонної розмови із сестрою, після чого він прийшов до них до домоволодіння. ОСОБА_10 повідомив йому, що перебуваючи на вулиці біля свого автомобіля до нього підійшов ОСОБА_9 та в процесі суперечки завдав йому удар рукою по обличчю;

Свідок ОСОБА_18 дала суду покази про те, що на даний час перебуває у неприязних відносинах із ОСОБА_9 16 листопада 2020 року зранку почувши, що на вулиці зупинився автомобіль вона подивилась у вікно і побачила, що це був ОСОБА_10 , згодом до нього підійшов ОСОБА_9 та після деякої розмови шарпнув його та вдарив у лице, що далі відбувалось вона не бачила. Коли ОСОБА_10 зайшов до будинку у нього з носу текла кров та була куртка у крові;

Свідок ОСОБА_19 дала суду покази про те, що із обвинуваченим останнім часом перебуває у неприязних відносинах. Ввечері, 16 листопада 2021 року по прибуттю додому вона побачила ОСОБА_10 , у якого був опухлий ніс та верхня губа та куртка у крові. Останній пояснив, що його побив ОСОБА_9 на наступний день вони їздили «знімати побої».

Об`єктивно вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підтверджується наступними доказами:
- витягом з ЄРДР, згідно із яким до реєстру 21 листопада 2020 року були внесені відомості за №0000048 щодо спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_11 ;

-заявою ОСОБА_11 від 21 листопада 2020 року, відповідно до якої останній просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 , який 20 листопада 2020 року спричинив йому тілесні ушкодження;

- висновком експерта № 95 від 24 листопада 2020 року, згідно із яким у ОСОБА_11 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді: одного садна в області лівої брови, одного синця в області повік лівого ока, які могли утворитись від одного удару тупим, твердим предметом, з обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути і кулак, і по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_11 утворилися від одного удару тупим предметом, а не від падіння;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24 листопада 2020 року та ілюстраційною таблицею, відповідно до яких ОСОБА_11 показав механізм спричинення йому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30 листопада 2020 року та ілюстраційною таблицею, відповідно до яких ОСОБА_9 показав механізм спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень;

Свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції надав показання про те, що про завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_11 довідався на наступний день із телефонної розмови із сестрою та потерпілим. Згодом, у період із 13 до 14 години, того ж дня, він прибув до домоволодіння потерпілого, де він побачив, що останній лежав на ліжку та мав тілесні ушкодження, на взутті, штанах та куртці була крові. Потерпілий пояснив, що тілесні ушкодження йому завдав ОСОБА_9 . Після чого він зайшов до домоволодіння ОСОБА_9 із проханням відключити електроенергію, при зустрічі із обвинуваченим, тілесних ушкоджень у останнього він не помітив;

Свідок ОСОБА_10 надав суду покази про те, що самої події не бачив, ОСОБА_11 побачив на третій день після події, у понеділок. ОСОБА_11 був побитий, а саме: синяк під оком, розсічена брова, та пояснив, що тілесні ушкодження йому завдав ОСОБА_9 ;

Свідок ОСОБА_20 надала суду показання про те, що проживає із обвинуваченим в цивільному шлюбі. 20 листопада 2020 року під вечір зателефонувала до ОСОБА_9 , який перебував на території свого домогосподарства разом із ОСОБА_11 . Після розмови ОСОБА_9 не вимкнув слухавку телефону, тому вона чула його розмову із ОСОБА_11 , в ході якої ОСОБА_9 запитував потерпілого чому він перший розпочав бійку, на що останній не відповів. Після чого вона прибула до домоволодіння ОСОБА_9 , де ОСОБА_11 на той час вже не було. У ОСОБА_9 була трохи пошкоджена губа та опухлий палець, а на наступний день з`явився синець на грудній клітині;

Свідок ОСОБА_16 надав суду показання про те, що з приводу події, яка сталася між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 нічого не знає. Приймав участь у слідчому експерименті, в якому також приймав участь ОСОБА_11 , під час якого було показано як ОСОБА_9 завдавав тілесні ушкодження ОСОБА_11 ;

Свідок ОСОБА_15 надав суду показання про те, що його було запрошено для участі у слідчому експерименті, разом із ним були присутні два працівники поліції, обвинувачений, потерпілого не було. Під час слідчої дії було показано на статистові як ОСОБА_9 завдавав удари, тобто як відбувалась бійка, після чого поставив підпис у протоколі та пішов;

Свідок ОСОБА_21 надав суду показання про те, що його було запрошено для участі у слідчому експерименті, під час якого ОСОБА_9 показував як він завдавав удари при бійці. Під час слідчої дії був присутній ОСОБА_9 , працівники поліції та інші особи, приблизно усіх разом п`ять осіб.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 85, 86, 94 КПК України дав належну оцінку усім зібраним у кримінальному провадженні доказам, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_9 ч.2 ст.125 КК України, як умисне завдання легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та за ч.1 ст.125 КК України, як умисне завдання легкого тілесного ушкодження, та прийшов до правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчинених кримінальних правопорушеннях.

З урахуванням викладеного безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що суд прийшов до помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України.

Не впливають на законність вироку суду твердження апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 про те, що протоколи слідчих експериментів від 24 листопада 2020 року, які складені за участю потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , не відповідають критеріям допустимості, складені з порушенням ст.ст. 104, 223, 240 КПК України.
Зазначені протоколи слідчих експериментів були досліджені у судовому засіданні судом першої інстанції, і судом правильно встановлено їх відповідність вимогам ст.ст.104, 223, 240 КПК України.
Доводи захисника обвинуваченого щодо непослідовності показань свідка ОСОБА_16 , який був залучений понятим під час проведення слідчого експерименту, та не відтворення події проведення слідчого експерименту у деталях, не заслуговують на увагу з урахуванням того, що з часу проведення слідчої дії минув тривалий час, крім того, свідок давав відповіді на запитання сторін у тому об`ємі інформації у якому її зміг пригадати.

Те, що свідок ОСОБА_16 був запрошений потерпілим ОСОБА_11 , а не дізнавачем, не може свідчити про упередженість вказаної особи чи не відповідність критеріям, які ставляться до понятих.

Підстав визнавати протоколи слідчих експериментів від 24 листопада 2020 року, які складені за участю потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , недопустимими доказами, колегія суддів не вбачає.

Безпідставними є доводи захисника ОСОБА_8 щодо отримання висновку судово-медичної експертизи № 422 із порушенням вимог КПК України.

Згідно ч.1 ст.242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених ст.244 КПК України, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не дропускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Відповідно до висновку експерта № 422 від 18 листопада 2020 року, у ОСОБА_10 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Тілесні ушкодження у ОСОБА_10 у вигляді синяка в області кінчика та крил носа, синяка на слизовій оболонці верхньої губи в середньому відділі та зліва, по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Всі вище вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_10 могли «утворитися внаслідок удару тупим твердим предметом, можливо кулаком». Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 , утворення їх при падінні з висоти власного зросту на тупі тверді предмети малоймовірні.

З вказаного висновку експерта № 422 видно, що при його складанні огляду підлягав, як потерпілий ОСОБА_10 , так і досліджувалася відповідна медична документація, зокрема висновок нейрохірурга, який сформований 18 листопада 2020 року.

У висновку нейрохірурга зазначені обставини, які мають значення для кримінального провадження, а саме характер заподіяних потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Висновок нейрохірурга є медичною документацією, а тому необґрунтованими є посилання захисника ОСОБА_8 на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутнє будь-яке погодження дізнавача щодо залучення до участі у проведенні судово-медичної експертизи нейрохірурга.

Висновок експерта № 422 відповідає вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України. Експертом наданий висновок в межах його спеціальних знань, експертом не з`ясовувалися питання права.

Не заслуговують на увагу доводи про те, що висновок щодо огляду потерпілого ОСОБА_10 лікарем нейрохірургом в порядку ст. 290 КПК України стороні захисту не відкривався.

Відповідно до ч.2 ст.290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні.

Під час судового розгляду кримінального провадження було встановлено відсутність у розпорядженні прокурора результатів огляду потерпілого ОСОБА_10 нейрохірургом.

Крм того, відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 21 листопада 2020 року підозрюваному ОСОБА_9 був наданий доступ до матеріалів досудового розслідування, і підозрюваний ознайомився з матеріалами досудового розслідування. Будь-яких заяв та клопотань не виклав, про що у протоколі міститься підпис ОСОБА_9 .

Також ОСОБА_9 відмовився від отримання копій матеріалів досудового розслідування (протокол відмови підозрюваного в отриманні копій матеріалів досудового розслідування від 21.11.2020).

Суд першої інстанції бгрунтовано критично оцінив посилання захисника обвинуваченого щодо перебування під час події потерпілого ОСОБА_22 у іншому одязі та щодо різниці у кількості завданих ударів та отриманих ушкоджень, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 під час судового засідання не заперечив факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_22 .

Безпідставними є твердження в апеляційній скарзі про те, що слідчий експеримент від 25 листопада 2020 року за участі підозрюваного ОСОБА_9 проведений з порушенням норм КПК України, а протокол слідчого експерименту не відповідає вимогам ст.ст. 104, 223 КПК України, оскільки працівники поліції та понятий ОСОБА_14 є зацікавленими особами, а понятий ОСОБА_15 , в силу фізичних вад не міг прочитати зміст протоколу

Слідчий експеримент за участі підозрюваного ОСОБА_9 проведений з дотриманням положень кримінального процесуального законодавства.

Участь ОСОБА_21 , у якості понятого, в інших слідчих діях по інших кримінальних провадженнях не спростовує отриманої інформації під час його участі у слідчому експерименті від 25 листопада 2020 року та не викликає сумнів у його не зацікавленості.

Щодо посилання на стан здоров`я понятого ОСОБА_15 , останній, будучи запрошеним до участі у слідчій ді, не висловлював скарг на те, що в силу свого здоров`я не зможе належним чином виконати покладені на нього обов`язки, а отже сумніви захисника обвинуваченого щодо стану здоров`я ОСОБА_15 , є надуманими.

Крім того, матеріалами справи підтверджується відсутність будь-яких заперечень зі сторони ОСОБА_9 щодо змісту протоколу, слідчої дії чи понятих на час проведення слідчої дії, а такі заперечення виникли на стадії судового розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з оцінкою суду першої інстанції, висловленого стороною захисту твердження про напад зі сторони ОСОБА_11 на ОСОБА_9 , як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.

Необгрунтованими є посилання на те, що під час проведення дізнання дізнавач діяв упереджено по відношенню до обвинуваченого та не повно з`ясував усі обставини провадження, оскільки стороною захисту не надано об`єктивних даних щодо упередженого ставлення дізнавача чи необ`єктивності дізнання.

Не спростовують висновків суду доводи апеляційної скарги про те, що стороною захисту заявлялося клопотання про дослідження доказів отриманих під час дізнання, зокрема, протоколів допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_23 , які згідно їх показів не бачили ОСОБА_11 ввечері після його бійки з ОСОБА_9 , хоча згідно їх показів на досудовому слідстві бачили його та ушкодження на ньому.
Відповідно до ч. 4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд не дав належної оцінки показам обвинуваченого, потерпілих, свідків.

Судом першої інстанції правильно встановлені дійсні обставини кримінального провадження, відповідно до вимог ст.ст. 85, 86, 94 КПК України надана належна оцінка усім доказам у кримінальному провадженні, у тому й числі показам обвинуваченого, потерпілих, свідків, у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень ґрунтується на належних та допустимих доказах.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого також зазначає, що стягнутий з обвинуваченого ОСОБА_9 розмір моральної шкоди на користь потерпілих є необґрунтовано високим.

Колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром заподіяної протиправними діями обвинуваченого потерпілим моральної шкоди.

Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості

У позовних заявах пред`явлених до обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілі обґрунтували у чому полягає заподіяна їм неправомірними діями обвинуваченого моральна шкода.

Задовольняючи частково позовні вимоги потерпілих (кожного зокрема) суд першої інстанції правильно встановив, що вчиненими ОСОБА_9 кримінальними проступками потерпілим, кожному зокрема, була заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях.
При визначені її розміру, суд врахував усі обставини кримінального провадження, характер та глибину душевних страждань потерпілих, що призвело до порушення їх нормального ритму життя. Також суд врахував, що ОСОБА_9 вчинив кримінальні проступки та є особою працездатного віку.
А тому, з урахуванням вказаних обставин, а також вимог розумності і справедливості, суд обгрунтовано визначив розмір заподіяної потерпілому ОСОБА_10 моральної шкоди у сумі 7000 грн, та потерпілому ОСОБА_11 у сумі 5000 грн. які підлягають стягненню із ОСОБА_9 .

Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням ступеня тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особи винного, обставин, які пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального проступку.
Обставиною, що обтяжують покарання суд визнав вчинення кримінального правопорушення повторно.
Також суд врахував, що ОСОБА_9 є не судимий, працездатного віку, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, утриманців не має.
З урахуванням вказаних обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_9 необхідно призначити покарання у виді громадських робіт, оскільки виконання ОСОБА_9 , який не працює, більш м`якого покарання - у виді штрафу буде проблематичним.
Саме таке покарання, відповідає меті покарання, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині призначеного покарання, і підстав для призначення обвинуваченогому більш м`якого покарання не вбачає.

Щодо характеристики на ОСОБА_9 від 24.11.2020 виданої старостою Браїлівського старостинського округу, згідно якої обвинувачений харакретизується посередньо, підстав сумніватися у її достовірності колегія суддів не вбачає.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно встановив обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого вчинення кримінального правопорушення повторно, у зв`язку з чим призначив ОСОБА_9 суворіше покарання.

Відповідно до ч.1 ст.32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи, що обвинуваченим ОСОБА_9 вчинено два кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125 КК України та ч.2 ст. 125 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого вчинення кримінального правопорушення повторно.

Вирок суду є законним та справедливим і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Новоушицького районного суду від 02 липня 2021 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: