Справа № 487/8758/21
Провадження № 1-кс/487/6789/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.12.2021 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання старшого слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0001755 від 06.12.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
07.12.2021 старший слідчий СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 , в рамках здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001755, звернувся з клопотанням, в якому просив накласти арешт на речові докази, що були вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: ключі від приміщення по АДРЕСА_1 на зв`язці в кількості 2 ключі, які поміщено в сейф-пакет SUD 2002367; визнати місцем зберігання вказаного майна приміщення Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 44.

Підставою для внесення клопотання стало те, що накладення арешту на ключі від домоволодіння, яке є місцем вчинення кримінального правопорушення, забезпечить збереження речових доказів та обстановки вчинення кримінального правопорушення у разі потреби проведення слідчих дій у зазначеному вище приміщенні.

Слідчий до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути клопотання за своєї відсутності, вимоги клопотання підтримав.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя доходить таких висновків.

Із матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0001755 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України
Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.12.2021 в період часу з 22 год. 00 хв. по 00 год. 00 хв., більш точного часу встановити в ході проведення досудового розслідування не виявилося можливим, ОСОБА_5 перебувала разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 у приміщенні кухні, домоволодіння АДРЕСА_1 .
В подальшому на ґрунті особистих неприязних стосунків, які виникли раптово, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень своєму співмешканцю.
Реалізуючи свій злочинний протиправний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці, у вказаний час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та маючи можливість передбачити їх суспільно-небезпечні наслідки, взявши до правої руки з кухонного столу предмет, ззовні схожий на ніж, нанесла вказаним предметом один удар в область тулуба ОСОБА_6 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого торокоабдомінального поранення грудної клітини зліва з пошкодженням діафрагми, шлунковоободової зв`язки та підшлункової залози, яке супроводжувалося внутрішньо плевральною внутрішньочеревної кровотечею 1400,0 мл, які, відповідно до наказу МОЗ №6 від 17.01.1995 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Після спричинення вищезазначених тілесних ушкоджень ОСОБА_6 помер.
В порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якої в ході особистого обшуку було вилучено ключі від приміщення по АДРЕСА_1 на зв`язці в кількості 2 ключі, що поміщено в сей пакет SUD 2002367.
Постановою слідчого від 06.12.2021 зазначені вище речі та предмети визнано речовими доказами.
Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Частиною 1 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим доведено, що хоча зазначене у клопотанні майно саме по собі не відповідає критеріям ст. 98 КПК України, проте накладення арешту на нього забезпечить збереження речових доказів та обстановки вчинення кримінального правопорушення у разі потреби проведення слідчих дій у зазначеному вище приміщенні.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучене в ході обшуку майно має суттєве значення для кримінального провадження.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшла висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0001755 від 06.12.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: ключі від приміщення по АДРЕСА_1 на зв`язці в кількості 2 ключі, що поміщено в сейф-пакет SUD 2002367.

Визначити місцем зберігання арештованого майна приміщення Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 44.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Заводського
районного суду міста Миколаєва ОСОБА_7