УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/20824/21

Провадження №: 1-кс/755/5713/21

"22" грудня 2021 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 про арешт майна у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003582 від 11.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, установив:

до слідчого судді даного місцевого суду надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, у рамках цього провадження, у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у ньому та необхідністю встановлення обставин визначених ст.ст. 2, 91 КПК України при наявності на передумов визначених ст.ст. 132, 170 того ж Кодексу.

Звернення умотивоване тим, що 11.12.2021 було проведено слідчу дію та в подальшому 11.12.21 подано клопотання про арешт вилученого під час її вчинення майна з огляду на наявність у справі обставин визначених ч. 2 ст. 170 КПК.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_4 клопоатння підтримали, просили задовольнити з підстав дійсності у провадженні обставин визнаечних ст. 170 КПК.

Слідчий суддя, перевіривши клопотання на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК), приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

З порушеного заявником питання порядок у абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК передбачає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно самі ці обставини має довести заявник при зверненні до суду.

Адже, згідно абз. 2 ч. 2 ст. 171 КПК до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Тобто доводи щодо того, що майно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, перетворене, відчужене, також мають доводитися доданими до клопотання матеріалами.

Однак, в цій ситуації додані до клопотання матеріали не доводять собою обставини визначені абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК.

Також, слідим суддею установлено, що слідчий та прокурор у порушення ст. 233 КПК не отримали дозвіл на обшук ТЗ постфактум. Так ч. 3 цієї статті Кодексу визначено, що якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу, тобто у справі мають настати саме такі наслідки (отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу), а не передбачені ст. 170 того ж Кодексу.

Згідно ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є в т.ч. те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Тим самим, у справі є дійсними обставини визначені ч. 1 ст. 173 КПК як підстава для відмови у задоволенні клопотання, а саме установленість факту не доведеності необхідності такого арешту.

Крім того, слід відмітити, що до клопотання додано витяг з ЄРДР, котрий не підписаний реєстратором, що указує, про порушення вимог ст. 132 КПК, адже позбавляє Суд можливості однозначно установити дійсних повноважень, як слідчого, так і прокурора,у тому числі перевірити питання того чи мають вони право на звернення до слідчого судді визначене ч. 1 ст. 171 КПК.

У той час, як застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань.
Дотримання встановленої правової процедури здійснення процесуальної дії означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону.
Такі дії мають здійснюватися на підставі законних повноважень щодо вирішення конкретного процесуального завдання, яке постає перед прокурором у певний момент досудового розслідування кримінального провадження.
Дотримання належної правової процедури здійснення процесуальної дії визначеної людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, налагоджену взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні і публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.
Порушення порядку визначеного ст.ст. 132, 171 КПК призводить до нівелювання завдань кримінального провадження, окреслених у ст. 2 КПК, що полягають в охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення того, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.

Тим самим, у ключі наведеного слід констатувати, що завданням слідчого судді відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, частини п`ятої статті 21 Закону України № 1402-VIII є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи наведені обставини уважає за слушне відхилити дане клопотання, так як не доведено саму необхідність такого арешту.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив:

відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 про арешт майна у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003582 від 11.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, що, у відповідності до ч. 3 ст. 173 КПК України, тягне за собою негайне повернення володільцю тимчасово вилученого майна в цьому кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідча суддя ОСОБА_6