Справа № 357/2514/20
У Х В А Л А

28 вересня 2021 року м. Біла Церква. Слідчий cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника заявника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 від 08.06.2021 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №00002400 від 23.08.2019 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 382 ч.1, ст. 364 ч. 2 КК України

В С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 від 08.06.2021 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 00002400 від 23.08.2019 року за ознаками злочинів передбачених ст. 382 ч.1, ст. 364 ч. 2 КК України, мотивована тим, що 08.06.2021 старший слідчий СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 виніс постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №00002400 від 23.08.2019 року на підставі абзацу 14 ч.1 ст. 284 КПК України. 13.09.2021 адвокатом ОСОБА_3 на адвокатський запит від 09.09.2021 була отримана копія постанови. З часу внесення відомостей до ЄРДР з 15.08.2019 та станом на 08.06.2021 жодну особу не було повідомлено про підозру. Також зазначив, якщо не можливо закінчити досудове розслідування у строк зазначений у ч. 2 ст. 2019 КПК України, слідчий або прокурор може звернутися до слідчого судді з клопотання про продовження строку досудового розслідування при умові необхідності проведення слідчих дій. Окрім того що чинний КПК України, зокрема ч.1 ст. 284 КПК України не містить абзацу 14, на який посилається слідчий, як на правову підставу для винесення оскаржуваної постанови. Тоді як закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України регулюється абз. 2 п.10 ч.1 ст. 284 КПК України. Крім того постанова про закриття кримінального провадження невмотивована та неоднозначна, в ній не зазначено які слідчі дії проведені, не надана їм оцінка та обставинам кримінального правопорушення.

Представник заявника в суді скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_5 в судове засідання не прибув. Вказане відповідно до ст. 306 ч.3 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши представника заявника, дослідивши скаргу та додані до неї документи, кримінальне провадження у обсязі необхідному для прийняття рішення, прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 303 ч.1 п. 3, 307 ч.2 п.1 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора.

Слідчий суддя констатує, що заявник просить скасувати постанову старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 08.06.2021 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №00002400 від 23.08.2019; зобов`язати орган досудового розслідування відновити досудове розслідування та провести досудове розслідування.

Слідчий суддя зазначає, що в резолютивній частині оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 08.06.2021 зазначено: кримінальне провадження №00002400 від 23.08.2019 на підставі абзацу 14 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити за закінченням строку досудового розслідування.

Слідчий суддя зазначає, що у цьому кримінальному провадженні вищевказаною посадовою особою не повною мірою виконані обов`язки відповідно вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого. На виконання завдання кримінального провадження, передбаченого ст. 2 КПК України.

При досудовому розслідуванні вказаних кримінальних правопорушень допущена неповнота з`ясування обставин, які мають істотне значення.

Слідчий суддя зазначає, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.04.2021 скасована постанова старшого слідчого Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 від 16.02.2021 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 00002400 від 23.08.2019. Однак з моменту скасування постанови органом досудового розслідування не здійснено жодних слідчих дій.

Слідчий суддя встановив, що у самій постанові вказаним слідчим взагалі не зазначені встановлені в ході досудового розслідування обставини, не дана кожному доказу та їх сукупності належна оцінка.

Так в ході досудового розслідування не встановлено: чи виконано рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 р.

Згідно вказаного рішення суду: зобов`язати Вільнотарасівську сільську раду Білоцерківського району Київської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 від 20.08.2018 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо передачі безоплатно у власність із земель комунальної власності земельної ділянки площею 1,581 га для ведення особистого сільського господарства з прийняттям відповідного рішення відповідно до ст. 118 ЗК України.

Слідчий суддя встановив, що відповідно до акту державного виконавця від 20.02.2020 р., складеного старшим державним виконавцем Білоцерківського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління ОСОБА_7 встановлено, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 р. не виконано без поважних причин.

Допитаний в якості свідка старший державний виконавець Білоцерківського РВ ДВС ОСОБА_7 27.05.2020 р. пояснила, що голова Вільнотарасівської сільської ради ОСОБА_8 надала копію протоколу сесії сільської ради, в якому було зазначено, що в задоволенні клопотання ОСОБА_4 було відмовлено. Вона вважала, що рішення ними виконано і підтвердженням цього є саме наданий протокол. Виконувати іншим чином рішення суду вони відмовляються. 22.01.2020 нею було винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду.

Слідчий суддя зазначає, що до кримінального провадження не приєднано рішення сесії Вільнотарасівської сільської ради, прийняте на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 р. Таке рішення до кримінального провадження не долучено.

За таких обставин твердження голови Вільнотарасівської сільської ради ОСОБА_8 про виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 р. є хибним.

Зазначене старшим слідчим ОСОБА_6 у оскаржуваній постанові є перекрученням фактичних обставин, які мають істотне значення.

Слідчий суддя наголошує, що відповідно до рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 р.: зобов`язати Вільнотарасівську сільську раду Білоцерківського району Київської області повторно розглянути клопотання гр. ОСОБА_4 від 20.08.2018 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо передачі безоплатно у власність із земель комунальної власності ділянки площею 1,581 га для ведення особистого сільського господарства з прийняттям відповідного рішення відповідно до ст. 118 ЗК України.

До кримінального провадження приєднані ксерокопії документів, які належним чином не завірені посадовою особою.

Слідчим ОСОБА_6 незважаючи на неодноразові клопотання ОСОБА_4 , його представника про вчинення певних слідчих дій у кримінальному провадженні, безпідставно проігноровані.

Статтею 9 Конституції України передбачено: чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» Верховна рада України ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., підписану від імені України 9 листопада 1995 р. (далі Конвенція).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 9 ч.4 КПК України передбачено: кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчий суддя зазначає, що з квітня 2021 р. до часу постановлення оскаржуваної постанови, досудове розслідування вказаних кримінальних правопорушень взагалі не здійснювалося.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року) п. 65 «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості». Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року, заява № 4299/03 «…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах «Начова та інші проти Болгарії» (Natchova et autres c. Bulgarie), пункт 113, та «Рамсахай та інші проти Нідерландів» (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), пункт 324).

Слідчий суддя зазначає, що в ході досудового розслідування вказане кримінальне провадження неодноразово незаконно закривалося.

Так, 01 квітня 2020 р. слідчим суддею Білоцерківського міськрайонного суду скасована незаконна постанова старшого слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження від 22.02.2020 р.

09 квітня 2021 р. слідчим суддею Білоцерківського міськрайонного суду скасована незаконна постанова старшого слідчого Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 про закриття кримінальнорго провадження від 16.02.2021 р.

В ході досудового розслідування ОСОБА_4 неодноразово звертався до слідчого, прокурора з клопотанням визнати його потерпілим. Однак потерпілим він так і не визнаний.

Слідчим суддею неодноразово скасовувалися вказані постанови слідчого про відмову у визнані ОСОБА_4 потерпілим, однак і після постановлених ухвал ці його клопотання були проігноровані, він так і не визнаний потерпілим.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини має бути здійснено ефективне розслідування кожного кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що старшим слідчим ОСОБА_5 не наведені у оскаржуваній постанові відомості, які б підтверджували чи спростовувати, давали підстави сторонньому спостерігачу та/чи ОСОБА_4 , його представнику адвокату ОСОБА_3 визнати, що вказаним слідчим було здійснено об`єктивне, повне, ефективне розслідування кримінального правопорушення.

За таких обставин здійснене вказаним слідчим досудове розслідування зазначених кримінальних правопорушень не може бути визнане ефективним та таким по якому виконані усі можливі слідчі (розшукові) дії.

Слідчий суддя вважає, що використання органами досудового розслідування норми ст. 284 КПК України як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження № 0002400 від 23.08.2019 р. шляхом закриття, як зазначено у оскаржуваній постанові на підставі абзацу 14 ч.1 ст. 284 КПК України за закінченням строку досудового розслідування, суперечить вимогам ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усталеній практиці Європейського суду з прав людини, завданням та загальним засадам, встановленим чиним КПК України.

Слідчий суддя з огляду на вищевикладене, зважаючи на те, що досудове розслідування проведено поверхнево, з недотриманням вимог ефективності, всебічності та повноти дослідження обставин кримінальних правопорушень, дійшов висновку необхідності часткового задоволення скарги та скасування постанови старшого слідчого Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 08.06.2021 р. як незаконної.

При постановленні ухвали за результатами розгляду скарги слідчий суддя діє в межах повноважень, передбачених ст. 19 Конституції України, ст.26 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 371,372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 08.06.2021 р., внесеного до ЄРДР №00002400 від 23.08.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 382 ч.1, 364 ч. 2 КК України - скасувати.

Копію ухвали вручити представнику скаржника, надіслати начальнику СВ Білоцерківського РУП ГУ Національної поліції в Київській області для організації належного розслідування, кримінальне провадження в 2 т. повернути до СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду