Справа № 569/2672/22
УХВАЛА

17 лютого 2022 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 , про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 для його участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
ВСТАНОВИВ:
Прокурор, у рамках кримінального провадження за №0000794 від 10 жовтня 2019 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням.
Своє клопотання обґрунтовує тим, що відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 106 Конституції України, ст.ст. 2, 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 13лютого 2017 року командир військової частини НОМЕР_1 уклав із громадянином ОСОБА_4 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, строком на 3 (три) роки.
Тоді ж, ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом осіб рядового складу, та наказом командира військової частини НОМЕР_1 №21 від 13 лютого 2017 року, ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення, призначений на посаду курсанта та присвоєно військове звання «солдат».
У подальшому, 19 травня 2017 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 №139, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду номера обслуги.
22 травня 2017 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 №142, солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого механіка - водія гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 , де останній має проходити військову службу до даного часу у військовому званні «старший солдат».
Під час проходження військової служби старший солдат ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України», ч.8 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні оголошена часткова мобілізація.
Про те, старший солдат ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи у порушення вимог вище згаданого законодавства, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, став на злочинний шлях.
Так, у червні 2019 року військова частина НОМЕР_2 , у зв`язку із проведенням бойового злагодження тимчасово дислокувалась у місці табірного збору на базі військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) та військовослужбовцям даної військової частини у цьому місці дислокації було визначено місце служби, у тому числі старшому солдату ОСОБА_4
26 червня 2019 року у старшого солдата ОСОБА_4 раптово винник злочинний умисел, а саме без будь - яких поважних причин з метою назавжди ухилитися від військової служби самовільно залишити місце служби - місце табірного збору військової частини НОМЕР_2 на базі військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ).
Реалізовуючи свій злочинний намір, старший солдат ОСОБА_4
26 червня 2019 року близько 08 год. 00 хв. без будь - яких поважних причин з метою назавжди ухилитися від військової служби самовільно залишив місце служби - місце табірного збору військової частини НОМЕР_2 на базі військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) та ухиляється від військової служби по даний час.
Таким чином, старший солдат ОСОБА_4 , підозрюється у тому, що він, являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб рядового складу та проходячи військову службу на посаді старшого механіка - водія гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1 Закону України «Про оборону України», ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, 26 червня 2019 року близько 08 год. 00 хв. без будь-яких поважних причин з метою назавжди ухилитися від військової служби самовільно залишив місце служби - місце табірного збору військової частини НОМЕР_2 на базі військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) та ухиляється від військової служби по даний час, чим вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.408 КК України.
15 січня 2021 року старшому солдату військової частини НОМЕР_2
ОСОБА_4 , у зв`язку із не встановлення місця перебування останнього, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.408 КК України, у спосіб передбачений КПК України.
15 січня 2021 року підозрюваного військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_4 оголошено у розшук.
Станом на момент внесення даного клопотання, старший солдат
ОСОБА_4 у розташування військової НОМЕР_2 не повернувся, про своє місце перебування ОСОБА_4 командирів (начальників), а також правоохоронні органи не повідомив та ОСОБА_4 продовжує ухилятись від військової служби без будь - яких поважних причин, чим ОСОБА_4 продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.408 КК України.
Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі та просив клопотання задоволити з викладених у ньому підстав.
З урахуванням заяви прокурора, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Відповідно до ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутись з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно ч. 1 ст. 189 КПК України, слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.
Частиною 4 вищевказаної статті передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.
Так, судом встановлено, що у рамках кримінального провадження №0000794 від 10 жовтня 2019 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, 15.01.2021 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.
На даний час місце перебування ОСОБА_4 не відоме, за місцем реєстрації відсутній тривалий час.
15.01.2021 ОСОБА_4 , оголошено в розшук, оскільки місцезнаходження його на даний час невідоме.
Вищевказані докази вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 вказаних кримінальних правопорушень.
Прокурор у своєму клопотанні довів, про існування обставин, передбачених п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 189 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, переховується від органів досудового слідства, у зв`язку з чим оголошений у розшук, ухиляється від явки до слідчого, що вказує на ризики передбачені частиною 1, 5 статті 177 КПК України, а також те, що по даному кримінальному провадженню внесено клопотання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і для забезпечення його явки для розгляду даного клопотання, є достатні підстави для надання дозволу на затримання ОСОБА_4 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178,183,187-190,372 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задоволити.
Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвала втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до суду, або по закінченню шести місяців із дати постановлення ухвали, добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора; відкликання ухвали прокурором.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1