Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/9013/21
Провадження № 1-кп/490/773/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Шурине Миколаївського району Миколаївської області, є українцем, громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, здійснює догляд за матір`ю, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився, -

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. В середині жовтня 2020 року мешканець міста Миколаєва, маючи повагу у злочинному середовищі та попередньо здобутий злочинний авторитет як особа, яка притягалась до кримінальної відповідальності та веде визначений "злодійськими" традиціями спосіб життя, позиціонуючи себе, як особа, що дотримується неписаних правил поведінки, прийнятих у злодійських колах /надалі - організатор/, обравши в якості джерела доходу діяльність, пов`язану із незаконним збутом на території міста Миколаєва психотропних та наркотичних речовин, створив стійке об`єднання у формі організованої групи з метою здійснення такої діяльності.
Дисциплінованість членів організованої групи підтримувалась її згуртованістю, підпорядкованістю, виконанням вказівок керівника, чітким розподіленням ролей між учасниками групи, усвідомленням кожним з учасників того, що успішне досягнення злочинної мети групи можливе лише при належному виконанні ними своїх функцій згідно розподілу ролей.
У своїй діяльності члени організованої групи дотримувались жорстких вимог дисципліни та конспірації для оперативного зв`язку між собою, а також із споживачами психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну використовували мобільні телефони.
З метою конспірації, члени організованої групи при спілкуванні по мобільному зв`язку між собою та споживачами психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну, виключили слова та назви психотропної речовини, розробили та запровадили сленгові терміни, з відомим лише їм змістовним навантаженням, застосовуючи у своїй діяльності та розмовах визначенні ними сигнали та слова.

У жовтні 2020 року для реалізації завдань організованої групи організатор шляхом погроз фізичною розправою та пошкодження майна, залучив до цієї групи ОСОБА_4 .. Той, в свою чергу, усвідомлюючи протиправність пропозиції організатора, але бажаючи систематично отримувати власну матеріальну вигоду від незаконного виготовлення, зберігання з метою збуту, а також збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну, керуючись корисливим мотивом свідомо увійшов до складу організованої групи.
Відповідно до плану злочинної діяльності організованої групи ОСОБА_4 були відведені функції щодо отримання від ОСОБА_7 грошових коштів для придбання інгредієнтів та прекурсорів, а також виготовлення з них психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну, в умовах гаражного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому ОСОБА_4 був обізнаним про вчинення злочинних дій іншими членами організованої групи для досягнення єдиної мети - отримання прибутку від незаконного виготовлення, перевезення та зберігання з метою збуту, а також збуту психотропної та наркотичної речовини.

У період з 05 грудня 2020 року по 13 січня 2021 року організована злочинна група, до складу якої входив, зокрема, ОСОБА_4 , скоїла ряд тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним виготовленням, перевезенням та зберіганням з метою збуту, а також збутом психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін та особливо небезпечної наркотичної речовини, обіг якої заборонено - канабісу.

1.1. Зокрема, у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 05 грудня 2020 року організатор у невстановленому місці, отримав від ОСОБА_4 з метою збуту незаконно виготовлену тим психотропну речовину - амфетамін, у невстановленій кількості, але не менше 3,1394 гр. та почав незаконно зберігати його з метою збуту за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
05 грудня 2020 року приблизно о 17 годині 52 хвилини організатор, діючи у складі організованої злочинної групи, до складу якої входив, зокрема, ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , незаконно збув ОСОБА_8 психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін вагою 3,1394 г., отримавши від незаконного збуту грошові кошти у сумі 3.000 гривень.

1.2. Окрім того, у невстановленому в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 13 січня 2021 року, організатор у невстановленому місці, отримав від ОСОБА_4 з метою збуту незаконно виготовлену тим психотропну речовину - амфетамін в невстановленій кількості, але не менше 0,6999 г., за невстановлену суму грошових коштів та почав незаконно зберігати з метою збуту за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
13 січня 2021 року приблизно о 16 годині 00 хвилин член організованої злочинної групи, виконуючи вказівки організатора, діючи в складі цієї групи, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , незаконно збув ОСОБА_8 психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, вагою 0,6999 г., отримавши від незаконного збуту грошові кошти у сумі 1.200 гривень та особливо небезпечний наркотичний засіб, обсяг яких заборонено - канабіс, вагою 1,652 г., отримавши від незаконного збуту грошові кошти у сумі 250 гривень.

2. Окрім того, ОСОБА_4 у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 03 лютого 2021 року, перебуваючи за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , повторно незаконно виготовив з метою збуту психотропну речовину - амфетамін, в невстановленій кількості, але не менше 2,49765 г., та незаконно зберігав його за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

3. До того ж, ОСОБА_4 у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 03 лютого 2021 року, незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс в невстановленій кількості, але не менше 127,2 г., та незаконно зберігав його за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати:
-за частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України - як незаконне виготовлення, перевезення, зберігання з метою збуту та незаконний збут психотропних та наркотичних речовин, вчинені повторно;
- за частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - як незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин вчинені повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

1. Під час судового розгляду - 03 грудня 2021 року - між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором була укладена угода про визнання винуватості.

2. На виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним
Так, судом обвинуваченому роз`яснені права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, зокрема - його право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також наслідки укладання угоди.
Проте обвинувачений, усвідомивши свої права у суді та наслідки укладання угоди, свою винуватість визнав, скористатись правом на розгляд справи у повному обсязі не побажав та наполягав на затвердженні укладеної під час судового розгляду угоди.

3. Доказів на спростування факту вчинення злочину обвинуваченим сторонами кримінального провадження, зокрема, захистом, суду не надано.

4. До того ж, викладені обвинуваченим та прокурором умови угоди не суперечать вимогам закону, законодавство допускає укладання угод по справам цієї категорії; умови угод відповідають інтересам суспільства та не порушують права та інтереси сторін та інших осіб.

Отже, заявлена угода підлягає затвердженню судом.
За огляду на це, суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин доведеною.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

1. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, відповідно до частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України та змісту укладеної угоди враховує його щире каяття, та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, а саме - важкого матеріального становища у зв`язку з відсутністю місця роботи та заробітку та необхідністю залучення значних грошових коштів для здійснення догляду за матір`ю ОСОБА_9 , яка є інвалідом І групи.

2. Відповідно до частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України та змісту укладеної угоди як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує також ті обставини, що ОСОБА_4 вчинив злочин вперше та викриває інших учасників організованої групи.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено та у висунутому ОСОБА_4 обвинуваченні про таке не йдеться.

Мотиви призначення покарання.

Щодо покарання, яке було узгоджене сторонами.

1. Під час складання угоди сторони узгодили призначення покарання таким чином:
-за кожен з вчинених ОСОБА_4 злочинів окремо:
-за частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-за частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України - у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна
-за сукупністю вчинених ОСОБА_4 злочинів - на підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна
Сторони також узгодили, що до ОСОБА_4 слід застосувати статтю 69 Кримінального Кодексу України та остаточно призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна та на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

1.2. Під час розгляду питання про затвердження угоди в суді сторони, не змінюючи вказані в угоді принцип призначення остаточного покарання, вид та розмір остаточного покарання за сукупністю злочинів та обумовлене угодою звільнення ОСОБА_4 від відбуття основного покарання, що має бути йому призначеним за сукупністю злочинів, зазначили, що вважають за необхідне визначити покарання за кожен з вчинених обвинуваченим злочинів таким чином:
-за частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України - у вигляді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-за частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України - із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України - у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна
Такі зміни наразі сторонами погоджені, їх зміст та згода сторін на їх внесення є відображеними у журналі судового засідання та технічному записі судового засідання.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у частині 6 пункту 12 Постанови № 13 від 11 грудня 2015 року Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод" таке означає, що сторони у встановленому законом порядку внести зміни до укладеної ними угоди.

Зміст наданої на розгляд суду угоди та внесених до неї сторонами змін доводить, що наразі умови укладеної між сторонами угоди передбачають, що за наслідками розгляду цього кримінального провадження покарання ОСОБА_4 має бути призначеним таким чином:
-за кожен з вчинених ОСОБА_4 злочинів окремо:
-за частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - у вигляді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-за частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України - у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна
-за сукупністю вчинених ОСОБА_4 злочинів - на підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна
Сторони також узгодили, що ОСОБА_4 на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України слід звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Щодо добровільності обвинуваченого на таке покарання.

На виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним.

Щодо відповідності запропонованого сторонами покарання вимогам кримінального процесуального закону.

1. Підстав стверджувати про те, що:
-умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
-виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань вочевидь не є можливим;
-фактичні підстави для визнання винуватості є відсутніми
матеріали справи не містять.

2. Не містять матеріали справи й відомостей про те, що запропоновані умови угоди суперечать інтересам суспільства.

Так, інтереси суспільства в цьому випадку полягають ні в чому іншому, як у викритті діяльності з розповсюдження наркотичних засобів та припинення такої діяльності.

Суд також відзначає, що одним з принципів кримінального права є саме невідворотність, але не суворість покарання, адже саме невідворотність покарання головним чином перешкоджає розповсюдженню злочинів.

Та в цьому випадку внаслідок укладання угоди цей інтерес задовольняється в повному обсязі, адже протиправна діяльність викривається та припиняється, та обвинувачений притягається до кримінальної відповідальності за скоєне відповідно до ступеню його провини та ступеню його участі у незаконному обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Щодо відповідності запропонованого сторонами покарання вимогам кримінального закону.

1. Вирішуючи питання про відповідність запропонованого сторонами покарання вимогам закону про кримінальну відповідальність, суд виходе з таких приписів закону та настанов судової практики

1.1. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 12 Постанови № 13 від 11 грудня 2015 року Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:
"Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи:
…
-ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК…
/частина 2/

Суд також має враховувати, що чинні КК і КПК регулюють два різновиди звільнення від відбування покарання з випробуванням: 1) загальний - коли вимагається встановлення можливості виправлення засудженого без відбування покарання; 2) спеціальний - у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, для укладення якої з`ясування питань, визначених у ч. 1 ст. 75 КК, не є обов`язковим. У зв`язку з чим, якщо ж сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення підозрюваного/обвинуваченого від його відбування з випробуванням, відповідно до частин 2, 3 ст. 75 КК суд зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди про примирення … за наявності сукупності таких умов: 1) сторонами угоди узгоджено покарання у виді … позбавлення волі на строк не більше п`яти років; 2) узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені КПК (пункти 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК) відсутні.
/частина 4/

1.2. Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 761/13021/19 зробив обов`язковий для врахування висновок про застосування норм права, відповідно до якого
"Перевірка достовірності обставин, які згідно ст. 470 КПК підлягають врахуванню при укладенні угоди про визнання винуватості, є обов`язком прокурора. При цьому, зважаючи на визначені законом наслідки невиконання угоди (процесуального характеру, передбачені ст. 476 КПК, або за наявності для того підстав - ініціювання прокурором кримінального провадження за ст. 389-1 КК) на суд при затвердженні угоди про визнання винуватості не можуть бути покладені інші обов`язки щодо перевірки можливості її затвердження ніж ті, які прямо передбачені у ст. 474 КПК".

1.3. Стаття 470 Кримінального Процесуального Кодексу України ж передбачає, що
Прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини:
1)ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб;
2)характер і тяжкість обвинувачення (підозри);
3)наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень;
4)наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

2. З огляду на ці приписи суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

2.1. Говорячи про ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 злочинів та вплив обставин, що пом`якшують його покарання, зокрема - тої обставини, що обвинувачений сприяв у проведенні цього кримінального провадження, зокрема - шляхом викриття інших учасників організованої групи, на можливість застосування в цьому випадку статті 69 Кримінального Кодексу України, суд відзначає, що ці обставини знайшли своє відображення у тексті наданої сторонами угоди, що прокурором підписана та підтримана під час розгляду питання про можливість її затвердження.
За такого суд вважає, що ці обставини є належним чином оцінені прокурором та визнані достатніми для призначення запропонованого в угоді покарання. Та процесуальні підстави здійснювати додаткову перевірку цих обставин самим судом є відсутніми.
Суд також відзначає, що в цьому випадку є наявними обставини, що пом`якшують покарання, у кількості, що відповідно до статті 69 Кримінального Кодексу України дозволяє призначити покарання у розмірі, що є меншим за передбачений законом.
З огляду на таке суд вважає доведеним, що ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів дозволяє застосувати відносно обвинуваченого покарання у розмірі, що є меншим за найнижчу передбачену законом межу покарання, а наявні в цьому випадку обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, свідчать про істотне зниження суспільної небезпечності вчиненого ним злочину та його особи.

2.2. Говорячи про особу винного, суд відзначає, що він раніше не засуджувався, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно.

Суд враховує й те, що ОСОБА_4 має почесну грамоту Миколаївської міської ради та подяку Миколаївської районної державної адміністрації за внесок в усунення наслідків стихійного лиха на території Березанського, Очаківського, Миколаївського та Жовтневого районів Миколаївської області.

Отже, в цьому випадку є наявними усі передбачені кримінальним законом умови для застосування статті 69 Кримінального Кодексу України. З огляду на це, призначення за кожен з вчинених ОСОБА_4 злочинів узгодженого сторонами покарання вимогам діючого законодавства не суперечить.

3. Суд також відзначає, що узгоджений сторонами порядок призначення покарання ОСОБА_4 за сукупність вчинених ним злочинів відповідає вимогам статті 70 Кримінального Кодексу України.

З огляду на це, призначення за сукупністю вчинених ОСОБА_4 злочинів узгодженого сторонами покарання вимогам діючого законодавства не суперечить.

4. Суд відзначає й те, що в цьому випадку:

-сторонами угоди узгоджено остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

-сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням

З огляду на це, звільнення ОСОБА_4 від узгодженого сторонами покарання злочинів узгодженого сторонами покарання вимогам частини 2 статті 75 Кримінального Кодексу України не суперечить.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд приходе до висновку про те, що, визначаючи покарання, сторони скористались наданим їм правом, діяли в межах наданого їм законом розсуду, а підстави для тверджень про очевидну невідповідність узгодженого ними покарання вимогам кримінального закону є відсутніми.

Наведене у сукупності доводить, що передбачені законом підстави для відмови у затвердженні наданої суду угоди наразі є відсутніми.

За такого обвинуваченому слід призначити покарання:
-за частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна;
-за частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України - із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна
Далі, на підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цих злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна.
При цьому на підставі частини 2 статті 75 Кримінального Кодексу України обвинуваченого слід звільнити від цього покарання з випробуванням, призначивши йому передбачений законом іспитовий строк.

Встановлення тривалості іспитового строку та обсягу додаткових обов`язків, що мають бути покладеними на обвинуваченого в зв`язку із звільненням від покарання.

1. Вирішуючи питання про тривалість іспитового строку, що має бути встановленим відносно обвинуваченого, суд виходе з приписів частини 4 статті 75 Кримінального Кодексу України та враховує відомості про вчинені обвинуваченим злочини, тривалість призначеного йому строку покарання та відомості про особу обвинуваченого.
З огляду на таке суд враховує, що в цьому випадку обвинуваченим вчинений, зокрема, особливо тяжкий злочин, а також - що йому призначається покарання у розмірі, що є значно нижчим за передбачений законом.
З огляду на таке суд вважає, що обвинуваченому слід призначити іспитовий строк максимальної тривалості, тобто - тривалістю в три роки.

2. Відповідно до приписів частини 1 статті 76 Кримінального Кодексу України на обвинуваченого слід покласти обов`язки:
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3. До того ж, відповідно до умов укладеної між сторонами угоди на обвинуваченого ОСОБА_4 слід покласти обов`язок надати правдиві покази в якості свідка щодо вчинення кримінального правопорушень іншими учасниками організованої злочинної групи, а також - щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 255 Кримінального Кодексу України у виділеному ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.09.2021 року кримінальному провадженні.

Вирішення питання про запобіжний захід.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_10 від 05 лютого 2021 року відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави у розмірі 200.000 грн. та з покладенням додаткових обов`язків.

Наразі вказана в ухвалі сума застави ОСОБА_4 є внесеною.

Та у зв`язку із тим, що цим вироком кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 завершується, підстави для подальшого застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави є відсутніми.

З огляду на таке обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід слід скасувати, а внесену ним суму застави - повернути заставодавцю.

Питання про розподіл судових витрат та про долю речових доказів слід вирішити після завершення розгляду кримінального провадження щодо інших учасників організованої злочинної групи.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 03 грудня 2021 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором, відповідно до умов якої, зокрема, ОСОБА_4 зобов`язується надати правдиві покази в якості свідка щодо вчинення кримінального правопорушень іншими учасниками організованої злочинної групи, а також - щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 255 Кримінального Кодексу України у виділеному ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.09.2021 року кримінальному провадженні.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України.
Призначити ОСОБА_4 покарання:
-за частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна;
-за частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України - із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна
На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цих злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років з конфіскацією майна.
На підставі статті 75 Кримінального Кодексу України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави - скасувати.
Заставу у сумі 200.000 грн. /двісті тисяч грн./, внесену за ОСОБА_4 відповідно до квитанції № 0.0..1 від 17 лютого 2021 року повернути заставодавцеві ОСОБА_9

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_12 =

12.01.2022