Справа №478/1081/21 пров. №1-в/478/339/2021
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и
14 вересня 2021 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника ВК №93 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у дистанційному режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Доманівського району Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, засудженого:
1) 14.06.2004 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.296, ч.1 ст.122, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, з застосуванням ст.75, ст.76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк тривалістю 3 роки;
2) 30.06.2005 року Доманівським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.152, ч.1 ст.162, ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 6 років. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 15.09.2005 року вирок Доманівського районного суду Миколаївської області від 30.06.2005 року в частині призначення покарання змінено. ОСОБА_5 вважається засудженим за ч.1 ст.152, ч.1 ст.162, ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років;
3) 15.04.2010 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.1 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;
4) 09.06.2011 року Доманівським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.296, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, 22.08.2013 року постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 14.08.2013 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина якого складає: 2 місяці 19 днів;
5) 02.02.2017 року Доманівським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.186, ч.3 ст.296, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, з застосуванням ст.75, ст.76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк тривалістю 3 роки;
6) 24.01.2019 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, початок строку: 31.01.2018 року; кінець строку: 29.07.2022 року,
про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,
07 вересня 2021 року захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням в якому, просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ним відбуто більше 2/3 призначеного судом строку покарання, за час відбування покарання встановлений режим утримання не порушував, стягнень не має, вважає, що твердо став на шлях виправлення, просив клопотання задовольнити та умовно-достроково звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Захисник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд клопотання в її відсутності, просила його задовольнити.
Представник ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання не довів свого виправлення.
На думку прокурора клопотання засудженого ОСОБА_5 є не обґрунтованим і задоволенню не підлягає.
Вислухав пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд приходе такого висновку.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
В силу ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних та психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24.01.2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Відповідно до ст.12 КК України вказаний злочин за своєю правовою кваліфікацією відносяться до категорії тяжкого злочину.
Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» з 02.07.2021 року.
Станом на 14.09.2021 року відбутий засудженим строк покарання складає 3 роки 7 місяців і 15 днів, не відбутий строк покарання складає 10 місяців і 15 днів.

Згідно довідки ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» від 13.09.2021 року засуджений ОСОБА_5 перебуваючи у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» заохочень та стягнень не мав. Перебуваючи в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» заохочень не мав, мав одне стягнення: догану за вилучений мобільний телефон та заточену металеву пластину (від 05.10.2020 року (арк.особ.спр.59)), яке погашено у встановленому законом порядку.
Відповідно до характеристики, затвердженої начальником ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» від 13.09.2021 року, засуджений ОСОБА_5 перебуваючи у СІЗО міста Миколаїв допускав порушення встановленого режиму утримання, має одне стягнення, заохочень не мав, до праці не залучався по незалежним від нього обставинам. Прибувши 02.07.2021 року до ДУ «Казанківська ВК (№93)» захарактеризував себе з нейтральної сторони, не завжди приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці не допускає. Встановлений режим утримання не порушує, стягнень та заохочень не має. У скоєному злочині розкаюється, визначену судом міру покарання вважає справедливою. У відносинах з представниками адміністрації колонії ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги тільки під контролем. На профілактичному обліку не перебуває. Загальноосвітній рівень не підвищує, на заходи виховного впливу реагує посередньо, не завжди робить для себе правильні висновки. Участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає. У колективі засуджених відкритий, дружні стосунки підтримує із особами різної спрямованості. За характером: не конфліктний, не цілеспрямований, спокійний, врівноважений. Рівень розвитку інтелекту відповідає отриманій освіті. Зв`язки з родичами підтримує шляхом листування. Зовні охайний, вимог санітарії та гігієни дотримується без контролю представників адміністрації, утримує в чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку.

Матеріали судового провадження свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 неодноразово судимий.

Як видно з матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_5 у 2013 році був звільнений умовно-достроково, однак належних висновків для себе не зробив і продовжував вчиняти умисні злочини.

Крім того, у матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_5 відсутні докази, які засвідчують, що останній перебуваючи з 02.07.2021 року у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» проявляв ініціативу щодо працевлаштування та був працевлаштованийна виробництві установи, або залучався до робіт по благоустрою установи виконання покарань.

З огляду на наведені норми законодавства та з урахуванням встановлених обставин справи, вбачається, що сам процес перевиховання (виправлення) засудженого ОСОБА_5 не відбувся. Про наведені обставини, свідчать зокрема, характеризуючи матеріали на засудженого, не працевлаштованість, неналежне ставлення до майна установи, посередня реакція на виховні заходи тощо.
В сукупності, наведені обставини не дають підстави для висновку щодо виправлення засудженого ОСОБА_5 . При цьому, сам по собі факт відсутності дисциплінарних стягнень не може бути самостійною та єдиною підставою для протилежного висновку.
Таким чином, суд приходить висновку, що на час розгляду клопотання, засуджений ОСОБА_5 не готовий до самокерованої правослухняної поведінки і своєю поведінкою та ставленням до праці, з огляду на його особу, не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, суд

П о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1