Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/5774/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Подільського районного суду міста Києва в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
встановила:

У провадженні колегії суддів Подільського районного суду міста Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Ухвалою суду від 12.10.2021 року ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10.12.2021 року включно.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
В судовому засіданні прокурор вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів. Вказав, що ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не зменшилися і уникнути їх шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо. Існує ризик переховування від суду, впливу на свідків з метою зміни ними показів.
Обвинувачений та захисник вказали, що досліджені докази не підтверджують вини останнього, просили у продовженні строку тримання під вартою відмовити та застосувати обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років.
У справі «W. Проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства та суду.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).
На даній стадії судового провадження суд досліджує письмові докази сторони обвинувачення, не допитані свідки.
Суд вважає, що на даний час застосування інших більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім.
Враховуючи особу обвинуваченого та спосіб вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне не визначити заставу відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України.
Приймаючи до уваги викладене, керуючись 331 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто з 06 грудня 2021 року по 03 лютого 2022 року включно.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України ОСОБА_6 розмір застави не визначати.
Строк дії ухвали визначити до 03 лютого 2022 року.
Копію ухвали направити у ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
СуддіОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3