ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/2398/21 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/3694/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2021 року клопотання прокурора ОСОБА_8 задоволено, продовжено ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, запобіжний у вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківська слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 07 лютого 2022 року.
Захисник обвинуваченого, не погоджуючись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні усного клопотання сторони обвинувачення, постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням вказаних ним обов`язків, з 22.00 до 07.00 години.
В обгрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що не зрозуміло яким чином орган досудового розслідування зробив висновок про наявність умислу на розповсюдження наркотичних засобів. Працівниками поліції лише встановлено, що обвинувачений мав намір тільки отримати пакунок у відділенні доставки, проте ще до відкриття пакунку працівникам поліції було відомо, що там знаходить речовина наркотичного походження. Прокурором не надано доказів, що обвинувачений домовлявся щодо реалізації, мав намір на збут. Вважає, що якщо всі докази є належними та допустимими, то дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 309 КК України. Зазначає про необгрунтованість підозри. Ризики зазначені лише формально, обвинувачений протягом тривалого часу мешкає за адресою в м. Харкові, має батьків похилого віку, які потребують постійного догляду, фінансової підтримки, єдиними свідками є поняті, які вже допитані слідчим, і не можуть змінити свідчення. Обвинувачений отримує дохід від підробітку на будівництві. Звертає увагу, що наявна пандемія є додатковою перешкодою для втечі. Обвинувачений більше ніж рік перебуває під вартою. Суддею не розглянуто можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, вважає за можливе обрати більш м`який запобіжний захід.
Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити апеляційні вимоги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах з метою збуту.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Судом першої інстанції встановлено, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати. Відповідно до інформації, вказаному в обвинувальному акті ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України судимості не має, не одружений, дітей на утриманні не має. Обставини інкримінованого злочину у сукупності із даними про особу обвинуваченого свідчать про можливість настання ризиків, встановлених судом. При цьому посилання захисника на наявність у обвинуваченого батьків похилого віку, які потребують постійного догляду та фінансової підтримки, не спростовують висновків суду щодо необхідності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Доказів того, що обвинувачений утримує своїх батьків, не надано, як і відсутнє будь-яке підтвердження того, що ОСОБА_7 до затримання працював та мав законні джерела доходу. Дія обмежувальних протиепідемічних заходів не виключає повною мірою можливості обвинуваченого вжити будь-яких заходів для переховування.
Безпідставними є доводи адвоката про те, що єдиними свідками є поняті, які вже допитані слідчим, оскільки відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
Адвокат вказує заперечення щодо кваліфікації злочину, вважає недоведеним умисел на збут. Однак встановлення наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення, причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого та наслідками є завданням судового розгляду. При вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу суд повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування, продовження щодо особи обмежувальних заходів тане вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.
Питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого може бути вирішене судом за результатами судового розгляду після оцінки всієї сукупності доказів як сторони обвинувачення так і сторони захисту. На даний час такі доводи адвоката є передчасними та не спростовують обгрунтованості прийнятого судового рішення. Захисник вказує, що прокурором не надано доказів, що обвинувачений домовлявся щодо реалізації, мав намір на збут. Проте судовий розгляд триває та сторона обвинувачення не позбавлена можливості доводити обгрунтованість пред`явленого обвинувачення.
Судовий розгляд триває, а тому з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження, колегія суддів не встановила підстав для застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, підстав для задоволення апеляційних вимог адвоката не вбачається.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді