Провадження 1-кп/193/155/21
В И Р О К
іменем України

14 грудня 2021 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Криворізькою виправною колонією (№80)» кримінальне провадження № 000080 від 30.09.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Златоустівка Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 21.01.2021 Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік і 6 місяців;

2) 09.09.2021 Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років і 1 місяця позбавлення волі.

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
29.09.2021, приблизно о 18:30 год., ОСОБА_3 , переслідуючи умисел на незаконне проникнення до житла, скориставшись, тим, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до частково огородженої території домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , де пересвідчившись у відсутності власника житла, зайшов через незачинені на замок вхідні двері у приміщення житлового будинку, в якому згодом був викритий потерпілим ОСОБА_5 .

Органами досудового розслідування такі протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.
Позиція обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вказаному кримінальному проступку визнав повністю, пояснив, що 29.09.2021, біля 18:30 год., він перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, змерз, тому з метою зігрітися та відпочити в теплому приміщенні, він зайшов до частково огородженої території домоволодіння АДРЕСА_2 , де пересвідчившись у відсутності власника житла, відкрив вхідні двері до будинку, які не були зачинені та зайшов до його приміщення, зокрема зайшов до першої ж після вхідних дверей кімнати, перечепився чрез якийсь предмет на підлозі, впав додолу та заснув. Через певний час його розбудив господар будинку і викликав поліцію. Щиро розкаявся у вчиненому.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, направив до суду письмову заяву, за якою просив розглянути дане кримінальне провадження без його участі. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого він не має.
Зважаючи на те, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку за обставин, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнаd недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе обмовлює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальний проступок, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Встановлені обставини, свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_3 умисно, всупереч дозволу власника, проник до приміщення житлового будинку,який належить ОСОБА_5 , чим вчинив кримінальний проступок і підлягає відповідальності за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.
Мотиви призначення покарання.
Обставинами, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому при судовому розгляді справи не встановлено.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України, неодружений, на утриманні дітей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, має схильність до вчинення крадіжок, про що свідчить наявність у нього кількох непогашених судимостей за вчинення відповідної категорії злочинів, тому суд, на підставі встановлених обставин вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі.

Згідно ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд призначає йому покарання за правилами передбаченими ст. 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК України, судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Враховуючи, що обвинувачений на даний час відбуває покарання у вигляді 3 років і 1 місяця позбавлення волі згідно вироку Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09.09.2021, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання із застосуванням ст. 71 КК України, частково приєднавши до покарання за новим вироком невідбуту частину покарання за вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09.09.2021 року у виді позбавлення волі.
Відповідно до вимог п.п. "а" п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю вироків, менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид покарання позбавлення волі, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань.
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

На підстав викладеного, керуючись ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання у виді одногороку обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, враховуючи правила складання покарань, передбачені ст. 72 КК України, до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09.09.2021 і остаточно, за сукупністю вироків, призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (три) роки і 2 (два) місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 15 грудня 2021 року.

Зарахувати у строк покарання частину відбутого ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі за вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09.09.2021 за період з 09 листопада 2021 року по 14 грудня 2021 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Матеріали кримінального провадження № 000080 від 30.09.2021 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №193/1257/21, провадження №1-кп/193/155/21.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1