Справа № 350/601/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2022 року селище Рожнятів

Слідчий суддя Рожнятівського районного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , дізнавача - начальника СД відділення поліції № 2 (сел.Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на постанову від 29 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000051 внесеного в ЄРДР 08 вересня 2020 року-

встановив:

Скарга поступила до суду 21 січня 2022 року.

ОСОБА_5 просить скасувати постанову дізнавача-начальника СД відділення поліції №2 (селище Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 29 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000051 від 08 вересня 2020 року.

Скарга мотивована тим, що кримінальне провадження № 0000051 закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. З даною постановою про закриття кримінального провадження скаржниця не згідна, вважає її передчасною та такою, яка порушує вимоги чинного КПК України, оскільки досудовим слідством проведені не всі можливі слідчі дії, внаслідок чого, висновок про відсутність складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_6 є передчасним.

Під час дізнання не проведено необхідних слідчих (процесуальних) дій по встановленню всіх обставини, які мають значення для постановлення законного та обґрунтованого процесуального рішення на стадії досудового розслідування (дізнання).

У судовому засіданні ОСОБА_5 скаргу підтримала у повному обсязі.

Представник відділення поліції №2 (сел.Рожнятів) дізнавач - начальник СД відділення поліції № 2 (сел.Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 просила відмовити у задоволенні скарги. Дізнавач вказала, що інших доказів, які наявні в матеріалах кримінального провадження не можливо встановити. В поясненнях свідків, жодних розбіжностей не виявлено. Так, поліцейські прибули на місце події пізніше, жодного конфлікту не бачили. Вважає скаргу безпідставною, а постанову такою, що в повній мірі відповідає вимогам кримінального закону.

Слідчий суддя, вислухавши учасників провадження, вивчивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Дізнавач уповноважений:

1) починати дізнання за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити огляд місця події, обшук затриманої особи, опитувати осіб, вилучати знаряддя і засоби вчинення правопорушення, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку або виявлені під час затримання, а також проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій у випадках, установлених цим Кодексом, відповідним оперативним підрозділам;

4) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

5) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

6) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

7) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

8) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Встановлено, що оскаржувану постанову було прийнято 29.12.2021, однак скаржниця вказує, що постанову нею отримано тільки 11 січня 2022 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 304 КПК скарги на рішення слідчого можуть бути подані особою протягом 10 днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Доказів отримання ОСОБА_5 оскаржуваної постанови до 11 січня 2022 року матеріали справи не містять, тому приходжу до висновку, що дану скаргу подано із дотримання встановлених законодавством строків.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів вбачається, що у провадженні сектору дізнання відділення поліції № 2 ( сел.Рожнятів) перебували матеріали кримінального провадження №0000051, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2020, з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.125 КК України, яке закрито постановою дізнавача-начальника СД Рожнятівського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 29.12.2021.

За змістом ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як і ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого приймається у формі постанови.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: - зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; - мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Виходячи з правового аналізу даних норм у взаємозв`язку з приписами ст. 284 КПК України, можна прийти до висновку, що рішення слідчого у формі постанови про закриття кримінального провадження можливе після дослідження ним всіх обставин, оцінки ним кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та з відображенням в постанові результатів такої оцінки доказів.

Однак, постанова дізнавача-начальника СД Рожнятівського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 29.12.2021 року про закриття кримінального провадження №0000051, вказаним вимогам закону не відповідає.

Постанова не містить належного аналізу та оцінки доказів отриманих в результаті досудового розслідування.

Крім того, дізнавачем не вжито заходів та не проведено всіх необхідних та передбачених законом слідчих дій для здобуття нових доказів у кримінальному проваджені для встановлення суб`єкта вчинення злочину, а також його об`єктивної та суб`єктивної сторони.

Прийняте рішення про закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, є необґрунтованим з правової точки зору, оскільки в постанові про закриття кримінального провадження інспектором лише констатуються дані отримані під час досудового розслідування з показань свідків, потерпілої та висновку експертизи, але не дається оцінка доказам.

При цьому, слідчий суддя, враховуючи, що ним вже розглядається скарга потерпілого в даному кримінальному провадженні на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, в контексті доводів та обґрунтування скарги, вважає за необхідне наголосити органу досудового розслідування про те, що постанова не містять посилань на докази усунення недоліків вказаних в ухвалі слідчого судді від 30 вересня 2021 року. З оскаржуваної постанови не вбачається здійснення одночасного допиту ОСОБА_5 та ОСОБА_6 для усунення розбіжностей у показаннях, не проведено інших процесуальних дій, на які вказує скаржниця в своїй скарзі.

Згідно ст. 3 Конституції України, утвердження та забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Право кожного на правову допомогу закріплено у ч. 1 ст. 59 Конституції України.

У статті 2 КПК України визначені завдання кримінального провадження, одним із яких є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, серед яких відповідно до п. 25 ч.1 ст. 3 КПК України є потерпілий.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Таким чином, забезпечення гарантованих Конституцією прав і свобод людини і громадянина у кримінальному судочинстві обумовлено не формальним визнанням особи тим чи іншим учасником кримінального провадження, а наявністю певних сутнісних ознак, що характеризують фактичне положення цієї особи як такої, що потребує забезпечення відповідного права.

Будь-яка гарантія кримінального процесу поширюється на кожного учасника кримінальних процесуальних правовідносин. Надання кожному, залученому до сфери кримінального судочинства можливості використовувати всі гарантії, передбачені у кримінальному процесі, є одночасно й умовою рівності всіх громадян перед законом та судом. Отже, захист прав потерпілого це сенс кримінального процесу.

Таким чином, захист прав потерпілого (жертви) випливає із загальних прав кожної людини, зокрема: право на рівний доступ до суду та рівність перед судом; право на відкритий судовий розгляд; право на судовий розгляд компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону тощо.

У цьому контексті важливого значення набуває положення, згідно якого суд зобов`язаний визначити істотним порушенням прав людини і основоположних свобод у разі порушення права на захист. Проте, у положеннях ст. 20 КПК України правом на захист забезпечений підозрюваний, обвинувачений, виправданий і засуджений. Між тим, у світлі рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи (Рекомендація R (85) 11 Комітету міністрів держав-членів відносно положення потерпілого у рамках кримінального права та кримінального процесу від 28.06.1985 р.) основною функцією кримінального правосуддя має бути задоволення запитів і охорона прав та законних інтересів й потерпілого.

Мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами до закриття розслідування та наведення необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК України порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Виходячи з вищевикладеного, є передбачені законом підстави для скасування постанови начальника сектору дізнання відділення поліції № 2 (сел.Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 29 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000051 від 08.09.2020, оскільки така перешкоджає виконанню завдань кримінального провадження в частині забезпечення того, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності.

Керуючись ст.ст.24, 40, 303, 304, 306, 307 КПК України,

постановив:

Скаргу ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження від 29 грудня 2021 року задовольнити.

Постанову дізнавача - начальника СД відділення поліції № 2 (сел.Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 29 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000051 внесеного в ЄРДР 08 вересня 2020 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1