Справа № 331/6718/15-к
Провадження № 1-кс/331/1697/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 жовтня 2021 року м. Запоріжжя
В обґрунтування клопотання зазначено що, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2015 року по справі № 331/6718/15-к накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На момент винесення зазначеної ухвали про арешт майна, вказана квартира належала ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу №242 від 09.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 , реєстровий № 242.
Рішенням Ленінського районного суду від 26.06.2017 року у справі №334/2446/17 за позовом заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області в інтересах Запорізької міської ради до ОСОБА_7 , ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 , про визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності, було визнано:
- недійсною довіреність №376 від 22.03.2014 року посвідчену приватним нотаріусом ОСОБА_8 , складену ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_7 ;
- недійсним договір купівлі-продажу №242 від 09.04.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 , квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 39,77 кв.м., житловою площею 20,2 кв.м, укладений між ОСОБА_7 , який діяв від імені ОСОБА_9 , на підставі довіреності № 376 від 22.03.2014 року, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );
- відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до складу якої входить квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 39,77 кв.м., житловою площею 20,2 кв.м. та передано її у власність територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.
Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №344/5 від 27.07.2018 року, однокімнатна квартира АДРЕСА_3 , була оформлена в якості службової житлової площі та надана у користування майору поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
03.08.2018 року, ОСОБА_4 оформлено і видано Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради службовий ордер на вказану квартиру №7 серії «С».
Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №64/5 від 25.02.2019 року, однокімнатна квартира АДРЕСА_3 , була виключена з числа службової житлової площі.
11.03.2019 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на вказану квартиру оформлено і видано Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради ордер на житлове приміщення №6 серії №«М».
Надалі, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизовано квартиру АДРЕСА_2 , та 18.03.2021 року ним отримано свідоцтво № НОМЕР_3 про право власності на неї.
Таким чином, заявник вважає, що арешт майна у даному випадку є необґрунтованим, таким, що обмежує право власності законного, добросовісного володільця майна при цьому, розумність та співмірність такого обмеження не відповідає завданням кримінального провадження.
У судовому засіданні заявник адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених в ньому.
Дізнавач ОСОБА_10 у судове засідання не з"явилась, надавши заяву із проханням розглядати справу у її відсутність.
Вислухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає його таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст. 131 КПК України, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним.
Арешт майна застосовується за клопотанням слідчого, прокурора або цивільного позивача у кримінальному провадженні шляхом винесенням ухвали слідчим суддею.
В той же час, станом на сьогодні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизовано квартиру АДРЕСА_2 , та 18.03.2021 року ним отримано свідоцтво № НОМЕР_3 про право власності на неї, тобто останній є новим та законним власником нерухомого майна.
Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.
Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.
Згідно ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного суду від 30.06.2020 справа № 727/2878/19 питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.
Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод було гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку, що продовження існування обтяження на нерухоме майно заявника, який є законним власником та вільно користується своєю власністю протягом тривалого часу, при цьому не є особою, яка підозрюється у вчиненні злочину, який розслідується, є порушенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не відповідає цілям кримінального провадження. Більш того, слідчий суддя враховує, що кримінальне провадження, у межах якого застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження та був накладений арешт на майно, закрито, при цьому рішення про скасування арешту на майно слідчим (дізнавачем) не прийнято, тому арешт майна належить скасувати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-174 КПК України,
Скасувати арешт з об`єкту нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 , накладений на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2015 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1