Єдиний унікальний номер № 285/3422/21
Провадження № 1-кп/0285/246/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2022 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Новоград-Волинський кримінальне провадження № 285/3422/21 0000044) за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руде Село Володарського району Київської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Глумча, Ємільчинського району, Житомирської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Петропавлівка, Городищенського району, Черкаської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України
установив:
Прокурор заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою на два місяці обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 оскільки даний строк закінчується, а розгляд кримінального провадження триває та існують ризики, які встановлені слідчим суддею при обранні запобіжних заходів.
Потерпіла підтримала клопотання прокурора.
Захисники та обвинувачені заперечили проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просять в задоволенні відмовити та змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Строк тримання під вартою у всіх обвинувачених закінчуються 03 лютого 2022 року.
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, віднесене до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у виді позбавленням волі.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Суд бере до уваги, що розгляд справи не розпочався, не допитані потерпіла та свідки, тому існує ризик впливу на них обвинуваченими, обвинувачені можуть переховуватися від суду, суспільну небезпечність вчинення кримінального правопорушення, обвинувачені можуть вчинити повторні злочини.
Твердження захисту про безпідставність продовження строку тримання обвинувачених під вартою у зв`язку з недоведеністю ризиків, а також посилання на заміну запобіжного заходу на більш м`який, суд вважає необґрунтованими. Стороною захисту не надано суду належних доказів, які б давали підстави для заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, захисниками не наведено доказів щодо зменшення ризиків, які існували під час постановлення слідчим суддею ухвали про обрання та продовження судом запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинувачених, захисниками не наведено наявність достатніх стримуючих факторів від порушень з боку обвинувачених своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Підстав змінити запобіжний захід обвинуваченим на запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою на час розгляду кримінального провадження - не має. Ризики, які зазначені в клопотанні існують і залишаються актуальними та вони виключають можливість зміни його на більш м`який.
З огляду на наведене клопотання прокурора є таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 27, 107, 177-178, 369, 371, 372, 314-316 КПК України, суд

постановив:
Продовжити дію раніше обраного обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 01 квітня 2022 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Головуючий: ОСОБА_1