Справа № 352/1945/21
Провадження № 1-кп/352/284/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000210 від 03.09.2021 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рябушки Лебединського району Сумської області, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, пенсіонера, розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 Кримінального кодексу України (далі КК України), -

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинив домашнє насильство за наступних обставин.

ОСОБА_7 проживає в одному житловому будинку спільно зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 та пов`язаний з нею спільним побутом і має взаємні права та обов`язки.

Починаючи із 2014 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 через зловживання ОСОБА_7 спиртними напоями, склались особисті неприязні відносини, що виражалось у систематичних сварках з використанням зі сторони ОСОБА_7 нецензурної лайки, образливих висловлювань, які носили характер морального знущання стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 .

Впродовж вказаного періоду від ОСОБА_6 до правоохоронних органів надходили систематичні скарги на дії ОСОБА_7 , а саме 26.09.2020, 01.05.2021, 08.06.2021, 22.06.2021, 02.09.2021, у зв`язку з чим працівниками ГРПП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області, здійснено виїзди за місцем проживання останньої, за адресою: АДРЕСА_1 .

Надалі, у період з 26.09.2020 по 02.09.2021, ОСОБА_7 , умисно вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 психологічне насильство, що призвело до її психологічних страждань, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

Так, 01.05.2021 о 22 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання знаходячись за місцем свого проживання, а саме у господарстві, розташованому у АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , умисно вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , психологічне насильство, що виразилося у словесних образах потерпілої, які завдали їй моральних страждань, психологічного дискомфорту та посягали на нематеріальні блага людини.

За вказаним фактом працівниками ВП № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_7 , 01.05.2021 складено та скеровано до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за результатом розгляду якого, 26.05.2021 ОСОБА_7 постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП («Вчинення насильства в сім`ї») і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_7 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і 08.06.2021 ОСОБА_7 , не припиняючи своїх протиправних дій та продовжуючи свою протиправну поведінку, знову вчинив психологічне насильство щодо ОСОБА_6 , що призвело до її психологічних страждань, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

Так, 08.06.2021 о 12 год. 00 хв. ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання, умисно вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , психологічне насильство, що виразилося у словесних образах потерпілої, які завдали їй моральних страждань, психологічного дискомфорту та посягали на нематеріальні блага людини.

За вказаним фактом працівниками ВП № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_7 , 09.06.2021 складено та скеровано до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за результатом розгляду якого, 02.09.2021 ОСОБА_7 постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП («Вчинення насильства в сім`ї») і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_7 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і 22.06.2021 ОСОБА_7 , не припиняючи своїх протиправних дій та продовжуючи свою протиправну поведінку, знову вчинив психологічне насильство щодо ОСОБА_6 , що призвело до її психологічних страждань, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

Так, 22.06.2021 о 12 год. 54 хв. ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання, умисно вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , психологічне насильство, що виразилося у словесних образах потерпілої, які завдали їй моральних страждань, психологічного дискомфорту та посягали на нематеріальні блага людини.

За вказаним фактом працівниками ВП № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_7 , 21.08.2021 складено та скеровано до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за результатом розгляду якого, 21.08.2021 ОСОБА_7 постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП («Вчинення насильства в сім`ї») провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_7 закрито, звільнивши останнього від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення.

Незважаючи на факти притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_7 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив умисно, систематично вчиняти домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини, а саме 02.09.2021 приблизно о 13.45 год. за місцем спільного проживання, у господарстві розташованому в АДРЕСА_1 , розпочав із потерпілою ОСОБА_6 , сварки на побутовому ґрунті, криком та нецензурною лайкою ображав останню, словесно погрожував їй фізичною силою та розправою, внаслідок чого ОСОБА_6 , зазнала психологічних та моральних страждань, у зв`язку з чим вона звернулась до ВП № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області із повідомленням про вчинення щодо неї колишнім чоловіком ОСОБА_7 домашнього насильства, що зафіксовано у протокол-заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 02.09.2021, та кваліфіковано органом досудового розслідування за ст. 126-1 КК України як умисне систематичне вчинення ОСОБА_7 домашнього насильства щодо колишньої дружини ОСОБА_6 , що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

Внаслідок умисних систематичних, протиправних дій ОСОБА_7 , які об`єднані спільним умислом, потерпілій ОСОБА_6 завдано психологічних страждань, що виразилось у втраті енергійності, повноцінного сну та відпочинку, втомі, фізичному дискомфорті, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживань.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене 126-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав. Пояснив, що систематично вчиняв із потерпілою сварки на побутовому ґрунті, ображав останню, словесно погрожував їй фізичною силою та розправою. У вчиненому щиро кається.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Прокурор просила призначити обвинуваченому покарання з урахуванням ст. 69 КК України у виді штрафу.

Потерпіла в судовому засіданні не заперечила щодо призначення покарання у виді штрафу.

Таким чином, оскільки у судовому засіданні обвинувачений у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, а саме домашнього насильства.

Одночасно суд враховує правовий висновок, викладений у постанові ВС у справі № 583/3295/19. Так, ВС наголосив, що словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства» описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту хоч б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного), втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків. При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази.

При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, ОСОБА_7 раніше не судимий, який має постійне місце проживання, розлучений, на утриманні має одну неповнолітню дитину, пенсіонер, по місцю проживання характеризується нейтрально, відповідно до довідок за №7663 від 07.09.2021 року і за №2204 від 06.09.2021 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання не встановлено.

Приймаючи рішення про вид та розмір покарання, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, суд приймає до уваги, що обвинувачений є особою пенсійного віку, а відтак призначення покарання у виді громадських робіт та обмеження волі є неможливим.

При цьому суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 69 КК України, особі може бути призначено основне покарання, нижче від нижчої межі, встановленої санкцією статті або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. Так, на переконання суду, наявні обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття ОСОБА_7 , який повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину та своєю активною позицією демонструє критичне ставлення та негативну оцінку своїм попереднім протиправним діям; активно сприяв розкриттю злочину, оскільки поінформував орган досудового розслідування про раніше невідомі обставини щодо вчинення кримінального правопорушення; перебування на утриманні однієї неповнолітньої дитини.

З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, не зазначеного в санкції статті за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, а саме у виді штрафу, яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень. При цьому суд звертає увагу на те, що обвинувачений є пенсіонером, а відтак, має дохід у виді соціальних виплат, тому, на переконання суду, даний вид покарання може бути призначений ОСОБА_7 .

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_7 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Речові докази, питання по яких суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_8