У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербове, Казанківського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз: 22.02.2021р. Казанківським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік із покладенням обов`язків передбачених п. 1 і п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5
підозрюваний ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
( в режимі відео конференції з приміщення Казанківського районного суду Миколаївської області)
встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури, про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 23 грудня 2021 року з покладенням наступних обов`язків:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді, та суду у визначений день та час в межах даного кримінального провадження за його викликом;

- не відлучатися з смт. Казанка Баштанського району Миколаївської області, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.

Апелянт вважає, ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею не в повній мірі враховано вагомість наявних ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України та те, що обрання менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 вчинив умисний тяжкий злочин пов`язаний із застосуванням насильства, що спричинило смерть людини, який, відповідно до ч. 2 ст. 121 КК України, карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років, намагався приховати сліди злочину, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначене за вказаний злочин, може ухилятись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_6 може продовжити злочинну діяльність, а саме - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та злочин, який на даний час йому інкримінується, був вчинений в період незнятої та непогашеної в установленому законом порядку судимості, та, водночас, в період звільнення від відбування покарання з випробуванням. При цьому, ОСОБА_6 на даний час підозрюється у вчиненні іншого кримінального правопорушення, йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у кримінальному провадженні № 0000219.

Зауважує, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, постійного джерела доходу та постійного місця проживання, раніше судимий, зловживає алкогольними напоями.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчим ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000300 від 18.10.2021р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину за наступних обставин, 17.10.2021, близько 16.30 години, ОСОБА_6 перебуваючи в будинку ОСОБА_9 розташованого за адресою АДРЕСА_2 , де на той час тимчасово проживав, в ході сварки з ОСОБА_9 почав робити зауваження з приводу того, що останній не приготував вечерю, та в цей час, ОСОБА_6 , реалізуючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, піднявся зі стільця та підійшовши до ОСОБА_9 , який сидів на ліжку, наніс ОСОБА_9 не менше 3 (трьох) ударів кулаком правої руки в область лівої частини голови, від яких в останнього потекла носом кров та він впав на ліжко. Після чого, коли ОСОБА_9 підвівся та знову сів на ліжко, звернувшись до ОСОБА_6 із запитанням, «навіщо він його вдарив», ОСОБА_6 , продовжуючи реалізувати умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_9 один удар правою ногою в область тулуба (ребер) зліва та один удар кулаком правої руки в область лівої частини голови, внаслідок яких ОСОБА_9 впав на підлогу (на спину). Після чого, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізувати умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_9 не менше З (трьох) ударів правою ногою (носовою частиною взуття) в область лівої частини голови (в область щоки та потиличної області) та коли ОСОБА_9 від ударів повернувся на правий бік. ОСОБА_6 наніс йому ще близько 3 (трьох) ударів правою ногою (носовою частиною взуття) в область спини.

Внаслідок протиправних насильницьких дій ОСОБА_6 ОСОБА_9 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження у виді: набряку головного мозку, субарахноїдального крововиливу, черепно-мозкової травми, внаслідок яких ОСОБА_9 помер.

22.10.2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та про наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України в якому підозрюється ОСОБА_6 вчинено 17.10.2021, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 18.10.2021. Проте з моменту виявлення кримінального правопорушення і до моменту звернення до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу пройшло 5 діб, відносно підозрюваного не було застосовано заходів передбачених ст. 208 КПК України. З урахуванням наведеного, вважав доведеним лише ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, який існує поряд з тяжкістю вже вчиненого кримінального правопорушення, та прийшов до висновку, що на даній стадії досудового розслідування запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення виконання покладених судом обов`язків на підозрюваного, передбачених ст. 194 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято без дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

З наданих суду матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкоджені, що спричинило смерть людини, яке згідно ч.5 ст.12 КК України є тяжким злочином.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_6 вчинив умисний тяжкий злочин пов`язаний із застосуванням насильства, що спричинило смерть людини, який, відповідно до ч. 2 ст. 121 КК України, карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років, намагався приховати сліди злочину, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначене за вказаний злочин, може ухилятись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, наявний ризик того, що ОСОБА_6 може продовжити злочинну діяльність, а саме - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та злочин, який на даний час йому інкримінується, був вчинений в період незнятої та непогашеної в установленому законом порядку судимості, та, водночас, в період звільнення від відбування покарання з випробуванням. При цьому, ОСОБА_6 на даний час підозрюється у вчиненні іншого кримінального правопорушення, йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у кримінальному провадженні № 0000219.

Апеляційним судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме, те що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого насильницького злочину, раніше судимий, не має міцних соціальних зв`язків, постійного джерела доходу та постійного місця проживання, зловживає алкогольними напоями.

Вищезазначені обставини вказують на те, що на даний час продовжують існувати ризики передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя не перевірив та не надав оцінки тим обставинам з якими закон пов`язує порядок обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а лише послався на те, що прокурором не доведено наявність ризику передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України та вважав, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпеченням належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Проте, такий висновок слідчого судді є необґрунтованим та не підтверджений належними доказами.

Оскільки, слідчий суддя своїм рішенням не забезпечив впевненості у належній процесуальній поведінці підозрюваного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Згідно п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив смерть людини, а відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, беручи до уваги дані про особу підозрюваного, апеляційний суду не вбачає правових підстав для призначення альтернативного запобіжного заходу та визначення розміру застави.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є незаконним і необґрунтованим, оскільки постановлене в порушення вимог КПК України та ухвалене на підставі не об`єктивно з`ясованих обставин, які не підтверджені належними та достатніми доказами, а тому підлягає безумовному скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання слідчого СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури, про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 376, 405 ,407,422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, стосовно ОСОБА_6 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури, про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербове Баштанського району Миколаївської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» до 20 грудня 2021 року без права внесення застави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді