Справа № 192/1120/21
Провадження № 1-в/192/228/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року смт Солоне
Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», клопотання
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Магадан, Російської Федерації, з неповною середньою освітою, не одруженого, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України, засудженого:
- 14.04.2017 Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.07.2018 року вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2017 року в частині призначеного покарання скасовано та ухвалено новий за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі;
- 10.07.2019 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,
про застосування положень ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015,
встановив:
До Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування положень ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні в режимі відеоконференції заявлене клопотання підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що вже звертався до Солонянського районного суду Дніпропетровської області з аналогічною заявою. Солонянським районним судом вже було відмовлено в перерахунку день за два та апеляційним судом було скасовано ухвалу суду та справу направлено на новий розгляд. Однак, майже півтора року його до суду не викликали, тому він вимушений був написати повторну заяву. Просив застосувати до нього закон «Савченко» та зарахувати день за два за період з 05.06.2018 по 19.09.2019 та з 20.02.2020 по 20.07.2020 період перебування у м.Києві під час розгляду його касаційної скарги на вирок суду в суді касаційної інстанції.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки він був затриманий та вчинив злочин після втрати чинності законом «Савченко». Крім того, до суду направлявся запит з метою перевірки викладених ОСОБА_4 обставин, з відповіді на яку вбачається, що Солонянським районним судом Дніпропетровської області заяв ОСОБА_4 не надходило та справа Солонянським судом не розглядалась.
Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд клопотання у відсутність представника колонії.
Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Суд, з`ясувавши думку засудженого, прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.04.2017 ОСОБА_4 визнано винним за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.07.2018 року вирок в частині призначеного покарання скасовано та ухвалено новий за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України яким ОСОБА_4 призначено покарання із застосуванням ст.71 КК України у виді 2 років позбавлення волі. Запобіжний захід в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 не обирався.
Вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02.08.2018 ОСОБА_4 визнано винним за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Згідно протоколу затримання від 05.06.2018 ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України безпосередньо після вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. В рамках цього кримінального провадження йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Ухвалою Дніпровського Апеляційного суду від 01.11.2018 року даний вирок скасовано, призначено новий розгляд у суді першої інстанції.
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2019 ОСОБА_4 визнано винним за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та йому на підставі ч.4 ст.70 КК України призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Даний вирок набрав законної сили 04.09.2019.
Тобто, у кримінальному провадженні в рамках якого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою він був попередньо ув`язнений з часу затримання 05.06.2018 по день набрання вироком законної сили 04.09.2019.
За вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2019 ОСОБА_4 визначений початок строку відбуття покарання з 05 червня 2018 року.
Законом України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII частина 5 ст. 72 КК була викладена в редакції, яка передбачала, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Законом України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладена у редакції яка передбачала, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Згідно Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року по справі № 663/537/17 вирішуючи питання про те, якою редакцією ч.5 ст. 72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено у ч.2 і 3 ст.4 КК України, тобто застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність.
Якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 (включно), і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення в строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII який має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія вказаного закону, як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Як встановлено судом ОСОБА_4 затримано 05.06.2018 безпосередньо після вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України за вчинення якого він засуджений Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська.
Враховуючи, що злочин ОСОБА_4 вчинено після набуття чинності змін до ч.5 ст.72 КК, внесених Законом України № 2046-VIII, підстави для застосування вимог ч.5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838- VIII від 26.11.2015 відсутні, а тому клопотання засудженого задоволенню не підлягає.
Крім того, доводи ОСОБА_4 що його клопотання вже було предметом розгляду та за рішенням апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасовано та справу передано на новий розгляд не знайшли свого підтвердження в суді, оскільки згідно відповіді голови Солонянського районного суду Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання в 2020 році на адресу суду не надходило та судом не розглядалось.
Враховуючи відсутність підстав для застосування вимог ч.5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838- VIII від 26.11.2015 в рамках кримінального провадження за яким ОСОБА_4 засуджено Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська від 10.07.2019, то і підстави для зарахування строку перебування в умовах СІЗО під час розгляду касаційної скарги на вказаний вирок суду в період з 20.02.2020 по 20.07.2020 у суду відсутні.

Керуючись ст.72 КК України, ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ст. ст. 7, 9, 537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування положень ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а сторонами, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.
Повна ухвала складена 06.09.2021.

Суддя ОСОБА_1