Номер провадження: 11-сс/813/307/22
Номер справи місцевого суду: 521/832/22 1-кс/521/299/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 18.01.2022, якою в межах кримінального провадження №0001034 від 19.11.2021, відносно:
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, зареєстрованого як ФОП, працюючого таксистом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, було відмовлено у продовженні строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №0001034 від 19.11.2021 було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 про продовження строку застосування відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосовано відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням на нього строком до 22.02.2022 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та засобів зв`язку; утримуватись від спілкування з потерпілими у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідальних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що органом досудового розслідування була доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та прокурором було доведено існування ризику незаконного впливу на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, проте не була доведена неможливість застосування до ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, для забезпечення належного виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Окрім того, слідчий суддя врахував дані щодо характеристики особи підозрюваного ОСОБА_10 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, зареєстрований як фізична особа-підприємець, працює, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має постійне місце проживання у м. Одесі, а також те, що співмешканка підозрюваного хворіє на небезпечно тяжку хворобу, наразі проходить стаціонарне лікування, після чого буде потребувати тривалої реабілітації, сторонньої допомоги та догляду поза межами медичної установи.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне:
- слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності, а саме розбійного нападу, із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, підозрюваний обізнаний про місце проживання потерпілих та має можливість незаконно впливати на останніх в зазначеному кримінальному провадженні;
- поза увагою слідчого судді залишилось те, що існує ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_10 офіційно не працевлаштований, не має на утриманні дітей та інших осіб, які не можуть бути залишенні без його піклування, офіційно не одружений;
- слідчим суддею не взято до уваги, що під час обшуку в автомобілі ОСОБА_10 марки «Toyota Avensis» д.н.з. НОМЕР_1 органом досудового розслідування був вилучений пістолет № НОМЕР_2 , що свідчить про існування ризику можливого вчинення підозрюваним тотожних кримінальних правопорушень за аналогічних обставин.
Посилаючись на вищевикладене, прокурор ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_10 строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на строк досудового розслідування, тобто до 20.02.2022 із покладенням на останнього наступних обов`язків: заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 21 год. до 07 год. наступної доби; прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатись із м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання та засобів зв`язку; утримуватись від спілкування з потерпілими, іншим підозрюваним у цьому ж кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку підозрюваного та його захисників, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на наступне.

На підставі системного аналізу положень кримінального процесуального закону, зокрема, положень ч. 6 ст. 181 та ч. 4 ст. 199 КПК України, можна дійти висновку про те, що строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Так, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
В свою чергу, ч. 1 ст. 179 КПК України встановлює, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.
Так, органами досудового розслідування ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, зокрема, у тому, що він 19.11.2021 приблизно о 13 год. за попередньою змовою із ОСОБА_12 проникли до житла потерпілих за адресою: АДРЕСА_3 , де вчинили розбійний напад на ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , при цьому ОСОБА_10 залишався біля входу в квартиру, а інша особа, погрожуючи потерпілим предметом, схожим на пістолет, заволодів двома мобільними телефонами, банківською карткою «Ощадбанку» та паспортом у вигляді ID-картки на ім`я ОСОБА_14 , спричинивши потерпілим матеріальну шкоду на загальну суму 1 550 грн.

Висновок слідчого судді щодо наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину учасниками провадження не заперечується, оскільки апеляційні скарги стороною захисту подані не були, а також підтверджується матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відтак, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні у справі «Клішин проти України», відповідно до якої наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитись відповідними доказами.

На переконання колегії суддів, органом досудового розслідування була доведена лише наявність в зазначеному кримінальному провадженні ризику можливого незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_10 на потерпілих в провадженні, обумовлений тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 7-ми до 12-ти років із конфіскацією майна, поєднаного із погрозою застосування до потерпілих осіб насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу; останній обізнаний з місцем проживання потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які на теперішній час безпосередньо судом не допитані, внаслідок чого може здійснювати вплив на них з метою зміни показань.

Водночас, що стосується посилань сторони обвинувачення в апеляційній скарзі на наявність в даному провадженні ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_10 від органів досудового розслідування та суду, апеляційний суд критично оцінює такі доводи та наголошує на тому, що, відповідно до наявних у розпорядженні суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, з 22.11.2021 стосовно підозрюваного ОСОБА_10 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби строком до 19.01.2022 включно (а.с. 107-108), при цьому, умови попередньо застосованого стосовно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту останній не порушував та покладені на нього обов`язки виконував, жодних спроб переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваний не здійснював.

Окрім того, колегія суддів наголошує на тому, що підозрюваний ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 96), працює та має постійне джерело заробітку, має постійне місце проживання в м. Одесі (а.с. 104), за яким позитивно характеризується (а.с. 93), перебуває у фактичних шлюбних стосунках та його співмешканка ОСОБА_15 хворіє на тяжку хворобу, систематично проходить курс хіміотерапії (а.с. 99-102), після чого потребуватиме тривалої реабілітації та сторонньої допомоги.

Зазначені обставини свідчать про наявність у ОСОБА_10 міцних соціальних зв`язків, а також про те, що підозрюваний має нагальну потребу в наданні йому можливості працювати й отримувати заробіток для утримання сім`ї, в чому він може бути обмежений в разі застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину не визнаються законом підставами для застосування стосовно підозрюваної особи будь-якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту.

При цьому, апеляційний суд зауважує на тому, що прокурором не надано жодних доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_10 умов обраного йому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з моменту його застосування 18.01.2022, зокрема, останній з`явився до суду для участі в апеляційному розгляді апеляційної скарги прокурора, в якій ставиться питання про погіршення його становища.

Зазначені обставини свідчать про те, що застосований стосовно ОСОБА_10 слідчим суддею запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в достатній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час проведення досудового розслідування та здатний буде запобігти наявному в кримінальному провадженні ризику.

Що стосується посилань прокурора на вилучення під час проведення обшуку в автомобілі «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_1 , належному ОСОБА_10 пістолета № НОМЕР_2 , колегія суддів їх до уваги не приймає та зауважує на тому, що, відповідно до наявного в матеріалах провадження висновку судово-балістичної експертизи №СЕ-19/116-21/21561-БЛ від 21.12.2021 (а.с. 66-72), виявлений пістолет до категорії вогнепальної зброї не відноситься та є стандартним пневматичним газобалонним пістолетом.

Окрім того, в судовому засіданні апеляційного суду стороною обвинувачення зазначена обставина не заперечувалась та було зазначено про те, що вилучений пістолет вогнепальною зброєю не являється.

Отже, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, наявність в зазначеному кримінальному провадженні доведеного ризику можливого незаконного впливу підозрюваного на потерпілих, а також характеристику особи підозрюваного, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Відтак, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 та скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 177-179, 194, 370, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 18.01.2022, якою відносно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4