Ухвала
Іменем України
28 січня 2022 року

м. Київ
Справа № 215/2562/20
Провадження № 51-392 ск 22
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року,
встановила:
Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 липня 2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК) та призначено йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням засуджений подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на оскарження вироку суду першої інстанції.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду щодо нього.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з ухвалою апеляційного суду від 22 грудня 2021 року. Суть доводів скаржника зводиться до того, що судом апеляційної інстанції необґрунтовано відмовлено йому у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку.
Перевіривши доводи наведені в касаційній скарзі та дослідивши зміст оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 395 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) апеляційну скаргу на вирок може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Правило дотримання тридцятиденного строку для подання апеляційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувану правову позицію.
Так, вирок місцевого суду було проголошено 01 липня 2020 року в присутності засудженого ОСОБА_4 , до того ж, як встановлено апеляційним судом, цього ж дня йому було вручено копію вироку, що підтверджується наявною у кримінальному провадженні розпискою.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений ухвалою суду за клопотанням заінтересованої особи.
Поважними причинами пропуску строку на оскарження є ті обставини, які об`єктивно є непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
01 листопада 2021 року після спливу законодавчо встановленого строку на апеляційне оскарження вироку Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 липня 2020 року засуджений ОСОБА_4 подав клопотання про поновлення строку на його оскарження.
Зі змісту судового рішення вбачається, що апеляційний суд, розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_4 , дійшов висновку, що в ньому відсутні підстави для поновлення пропущеного строку для оскарження судового рішення в апеляційному порядку, а матеріали провадження не містять відомостей про те, що обвинувачений був позбавлений реальної можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на вирок суду.
Апеляційний суд діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону та обґрунтовано прийняв рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 . З таким рішенням апеляційного суду погоджується і касаційний суд.
Обґрунтованих доводів на спростування висновків апеляційного суду щодо відсутності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, касаційна скарга засудженого не містить.
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги скаржника та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3