Категорія:ч.1 ст.125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0000181 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2021 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000181 від 21 травня 2021 року, про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

Приймаючи таке рішення, суд послався на письмову заяву потерпілого ОСОБА_10 про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, у якій зазначалось про відсутність у потерпілого до ОСОБА_9 будь-яких претензій та прохання закрити кримінальне провадження стосовно обвинуваченого на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, що згідно з ч.4 ст.26 КПК України є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 було скеровано до суду не зважаючи на невиконання усіх заходів досудового розслідування кримінального провадження, адже не було забезпечено проведення одночасного допиту обвинуваченого та потерпілого задля з`ясування розбіжностей в їх показах.

Також зазначає, що поза увагою місцевого суду лишилися заперечення сторони захисту щодо розгляду поданої прокурором від імені потерпілого вищевказаної заяви.

Зокрема, судом не з`ясовано обставини складання потерпілим ОСОБА_11 , який не володіє українською мовою, заяви про відмову від обвинувачення та обставин надання її прокурору. Крім цього, захисник вказує, що потерпілий жодного разу не з`являвся у судове засідання місцевого суду з розгляду даного кримінального провадження, в матеріалах справи відсутні докази щодо його належного повідомлення про час та місце судового розгляду, у зв`язку з чим існують обгрунтовані сумніви щодо обізнаності потерпілого про хід досудового розслідування кримінального провадження, зміст процесуальних дій за його участі.

В судове засідання не з?явилися потерпілий ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_9 . Захисник та прокурор не заперечували про розгляд кримінального провадження у відсутності обвинуваченого, оскільки останній обізнаний про дату, час і місце судового засідання. Адвокат ОСОБА_7 заперечив проти розгляду кримінального провадження у відсутності потерпілого, хоча останній відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Апеляційний суд, заслухавши думку учасників судового провадження, визнав за можливе проведення судового розгляду без потерпілого, оскільки з`ясування всіх обставин справи під час судового розгляду можливе за його відсутності.

Заслухавши доповідача, який доповів основні доводи та зміст оскарженої ухвали суду, думку захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу подану адвокатом ОСОБА_8 , просив ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, міркування прокурора, який заперечив подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, оскільки потерпілий ОСОБА_13 подав заяву про відмову від обвинувачення, що згідно до положень ч.4 ст.26, п.7 ч.1 ст.284 КПК України є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно правових позицій, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 288/1158/16-к, провадження № 13-28кс19), зміст ч.1 ст.477 КПК України у системному зв`язку із ч.4 ст.26 і п.7 ч.1 ст.284 зазначеного Кодексу зводиться до того, що обов`язковою умовою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є заява потерпілого як волевиявлення про притягнення винного до кримінальної відповідальності. Подана до правоохоронних органів заява потерпілого є вираженням його ставлення до події злочину, особи, що його вчинила, й обраного способу реагування. Відповідне волевиявлення є свідченням того, що особа, котрій завдано шкоди, звертається до держави з метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів шляхом кримінального переслідування винного, не вважаючи належними й достатніми інші способи досягнення цієї мети.

У розумінні наведених положень кримінального процесуального закону під відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальних правопорушеннях, зокрема, передбачених ст.125 КК України, варто розуміти лише беззастережне волевиявлення про непритягнення винного до кримінальної відповідальності і припинення розпочатої процедури його кримінального переслідування. Відповідна заява є проявом того, що потерпілий не бажає втручання держави у кримінально-правовий конфлікт і обирає альтернативний шлях його вирішення.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року (справа №439/397/17, провадження № 13-66кс18), право на відмову від обвинувачення - це особисте право потерпілого, воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане, в тому числі й суду.

Також враховуючи положення ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Оскільки відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, суд першої інстанції, на думку судової колегії, прийшов до правильного висновку щодо закриття кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000181 від 21 травня 2021 року, про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

При апеляційному розгляді прокурором повідомлено про перебування потерпілого ОСОБА_14 у шлюбних відносинах з громадянкою України, що також не заперечувалось стороною захисту. У свою чергу, даний факт уможливлює подачу потерпілим, який не володіє українською мовою, про що стверджує захисник, вищевказаної заяви про відмову від обвинувачення українською, не використовуючи при цьому послуги перекладача. Також у вказаній заяві потерпілий просив проводити підготовче засідання без його участі у зв`язку з відсутністю будь-яких претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченого. Місцевим судом неодноразово надсилалися потерпілому повідомлення про дату та час судового засідання, однак останній, зважаючи на подану ним заяву, не вияв бажання приймати участі у подальшому судовому розгляді.

Враховуючи вищевикладене, посилання сторони захисту щодо сумнівності походження заяви потерпілого про відмову від обвинувачення та її передачі до суду через прокурора не знайшли свого підтвердження у суді апеляційної інстанції. Захисником ОСОБА_7 не надано будь-яких підтверджуючих доказів щодо тверджень вказаних адвокатом ОСОБА_8 в апеляційній скарзі.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції не допущено порушень вимог кримінального процесуального закону, які регламентують процедуру закриття кримінального провадження у разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, передбаченої п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2021 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді