ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/7225/21 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/1502/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2021 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2 ,

- суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
- секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційними скаргами ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.07.2021,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000421 від 19.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Накладено арешт на належне ОСОБА_7 майно, виявлене та вилучене 23.06.2021 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Накладено арешт на належне ОСОБА_6 майно, виявлене та вилучене 23.06.2021 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 .

Накладено арешт на належне ОСОБА_7 майно, виявлене та вилучене 23.06.2021 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_3 .

Накладено арешт на належне ОСОБА_9 майно, виявлене та вилучене 23.06.2021 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_4 .

Зобов`язано слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000421 від 19.03.2021, за участю спеціаліста, в строк не пізніше двох місяців зняти інформацію з системного блоку, айпаду, ноутбуку, мобільних телефонів з наявними всередині сім-картками, флеш карток, які були вилучені 23.06.2021 в ході проведення обшуків по кримінальному провадженню №0000421 від 19.03.2021, після чого передати їх на відповідальне зберігання власникам вказаного майна, попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Відмовлено в задоволенні клопотання про накладення арешту на WI-FI роутер марки TP-LINK модель TL-WR340GD, mac: B0487AEDD71A, s5; печатку з надписом А.С.; печатку з надписом В.С.; фрагмент папіру 10*10 з надписами букв та цифр; стрейч картку до номеру мобільного оператора Lafecell номер НОМЕР_1 ; роутер TP-LINK, модель TL-WR940 N, s/n 095; MAC 84-16-F9-C7-9D-7C; предмет схожий на пістолет з маркуванням «Тульський Імператорський Велик. Аруж. Заводь 1915 г.»КІ697000 на скобі 697; набої в кількості 7 (семи) штук з них: 6 (шість) S&B 223 REM; 1 (один) GGG 223 REM; дозвіл на зброю НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , дозвіл № НОМЕР_3 виданий 08.12.2020 р. дійсний до 02.12.2023 р.; перцовий балончик ТЕРЕН-4М; державний номерний знак НОМЕР_4 в кількості 2 шт.; державний номерний знак НОМЕР_5 в кількості 2 шт.

Зобов`язано слідчого, який входить до складу слідчої групи у кримінальному провадженні №0000421 від 19.03.2021, повернути власнику майна ОСОБА_7 тимчасово вилучене 23.06.2021 року під час проведення обшуку майно, а саме: державний номерний знак НОМЕР_4 в кількості 2 шт.; державний номерний знак НОМЕР_5 в кількості 2 шт.; печатка з надписом А.С.; печатка з ОСОБА_10 ; фрагмент папіру 10*10 з надписами букв та цифр; стрейч картка до номеру мобільного оператора Lafecell номер НОМЕР_1 .

Зобов`язано слідчого, який входить до складу слідчої групи у кримінальному провадженні №0000421 від 19.03.2021, повернути власнику майна ОСОБА_6 тимчасово вилучене 23.06.2021 року під час проведення обшуку майно, а саме: роутер TP-LINK, модель TL-WR940 N, s/n 095; MAC 84-16-F9-C7-9D-7C; предмет схожий на пістолет з маркуванням «Тульський Імператорський Велик. Аруж. Заводь 1915 г.»КІ697000 на скобі 697; набої в кількості 7 (семи) штук з них: 6 (шість) S&B 223 REM; 1 (один) GGG 223 REM; дозвіл на зброю НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , дозвіл № НОМЕР_3 виданий 08.12.2020 р. дійсний до 02.12.2023 р.; перцовий балончик ТЕРЕН-4М.

Зобов`язано слідчого, який входить до складу слідчої групи у кримінальному провадженні №0000421 від 19.03.2021, повернути власнику майна ОСОБА_9 тимчасово вилучене 23.06.2021 року під час проведення обшуку майно, а саме: WI-FI роутер марки TP-LINK модель TL-WR340GD, mac: B0487AEDD71A, s5.

Місце зберігання арештованого майна визначити камеру зберігання речових доказів СУ ГУНП в Харківській області, відповідно до порядку визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переработки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 30.06.2020 прокурор відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 звернулася до суду з клопотанням в межах матеріалів кримінального провадженні №0000421 від 19.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що у провадженні прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 перебуває кримінальне провадження за №0000421 від 19.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Задовольняючи частково клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя послався на те, що вилучене майно може містити на собі сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.07.2021 в частині накладення арешту на мобільні телефони «Redmi 8A» M1908C3KG, синього кольору, IMEI: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 з сім картками мобільних операторів з абонентськими номерами: НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ; мобільний телефон «Motorola» IMEI: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 з сім картками мобільних операторів з абонентськими номерами: НОМЕР_12 , НОМЕР_13 та флешносій micro CD 32 Gb; флешносій Fed синього кольору; айпад з чохлом imei GCTV6AKEHLF9; ноутбук з зарядним пристроєм Sony s/n 0160.

Апеляційні скарги обґрунтовують тим, що ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам КПК України як і клопотання слідчого про арешт майна.

Крім того, ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 просять поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на те, що копію ухвали отримали лише 21.07.2021.

Твердження апелянта, щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження матеріалами судового провадження не спростовуються; причини пропуску процесуального строку, на які посилаються у клопотанні заявники є поважними, а тому строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.07.2021 підлягає поновленню.

Повідомлені належним чином про час та місце розгляду апеляції учасники справи до суду апеляційної інстанції не прибули, клопотань про розгляд справи за їх участю не надавали.

За наведених вище обставин враховуючи стислі строки регламентовані ч. 2 ст. 422 КПК України судова колегія вважає можливим розглянути апеляцію по суті, без учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як в силу вимог ч. 4 ст. 405 КПК України дані обставини не є перепоною для апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що проводиться досудове слідство по кримінальному провадженні №0000421 від 19.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (а. с. 1 - 2).

Також з клопотання прокурора про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши частково клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий довів достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовим доказом, має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як вбачається з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В ч. 5 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Судова колегія зазначає, що в даному випадку арешт на майно, яке вилучене (системний блок, айпад, ноутбук, мобільних телефонів з наявними всередині сім-картками, флеш карток), накладено саме як на носії інформації в електронному вигляді.

Крім того, слідчий суддя поклав обов`язок повернути вказане майно через два місяці, після залучення спеціаліста, власникам.

Апеляційний суд враховує, що слідчий та прокурор не є експертами в даній галузі.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Крім того, зобов`язано слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000421 від 19.03.2021, за участю спеціаліста, в строк не пізніше двох місяців зняти інформацію з системного блоку, айпаду, ноутбуку, мобільних телефонів з наявними всередині сім-картками, флеш карток, які були вилучені 23.06.2021 в ході проведення обшуків по кримінальному провадженню №0000421 від 19.03.2021, після чого передати їх на відповідальне зберігання власникам вказаного майна, попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Задовольнивши частково клопотання слідчого з посиланням на зміст ст. 170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться не про арешт майна підозрюваного, а арешт майна, передбачений ч. 2 ст. 170 КПК України, що здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні.

Відповідно до порядку, передбаченого ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційних скарг не вбачає.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Поновити ОСОБА_6 та її представнику адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.07.2021.

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.07.2021 щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000421 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді