Справа № 509/5153/20
Провадження № 1-кп/496/100/22
У Х В А Л А

20 січня 2022 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт кримінального провадження №0001355 від 04.07.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться вказане кримінальне провадження.
Захисником обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_6 було подано до суду клопотання про повернення обвинувального акту. Своє клопотання захисник обґрунтовує тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.4 ст. 291 КПК України, а саме, відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. У обвинувальному акті не розкрито причини, через які виник умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами членів кооперативу ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , шляхом зловживання довірою в особливо великих розмірах, причини, через які виник цей умисел, обставини, за якими він винник, місце виникнення та план його реалізації. Проте вже наступним абзацом описує те. як ОСОБА_5 його реалізував. Отже, таке описання обставин жодним чином не розкриває, на думку захисника, а ні мотивів злочину, ані форму вини. Крім того, обвинувальний акт не розкриває факт наявності довіри потерпілих до ОСОБА_5 , яку він начебто, використав за для вчинення шахрайства. В обвинувальному акті не зазначено, коли ця довіра виникла, які чинники її сформували по відношенню до нього, чи вчиняв він якісь дії, або отримати довіру від потерпілої.
В підготовчому судовому засіданні прокурор проти клопотання захисника заперечував, зазначивши, що доводи зазначені в клопотанні захисника не обґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню.
Обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні клопотання підтримали просили задовольнити.
Потерпіла в підготовчому судовому засіданні підтримала думку прокурора та просила відмовити в задоволенні клопотання захисника, щодо повернення обвинувального акту.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши клопотання захисника та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Положеннями параграфу 3 глави 24 розділу ІІІ КПК України визначено порядок та особливості звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Відповідно до ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем (ч.1 ст. 291 КПК України).
Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження (ч.2 ст. 291 КПК України).
Відповідно до ч.3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4)розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації (ч.4 ст. 291 КПК України).
Під час кримінального провадження суд, зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч. 1 ст. 9, ч. 3 ст. 26 КПК України).
Отже, із наведеного вище випливає, що з огляду на засади законності та диспозитивності, суд на підставі п.3 ч.3 ст. 314 КПК України вправі ухвалити рішення про повернення обвинувального акта лише за умови, що він не відповідає вимогам, встановленим ст. 291 КПК України.
Тож для з`ясування питань, порушених у клопотанні сторони захисту, суду належало перевірити відповідність обвинувального акта, який надійшов до суду щодо обвинуваченого ОСОБА_5 вимогам ст. 291 КПК України.
За результатами такої перевірки, судом встановлено, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК, адже містить усі передбачені цією статтею відомості. Окрім того, обвинувальний акт підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, до обвинувального акта додано реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка підозрюваного (наразі обвинуваченого) про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування.
У цьому контексті, суд зауважує, що підготовче судове засідання у судовому провадженні є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, метою якого є не з`ясування питань, пов`язаних із наявністю чи відсутністю складу злочину у діях обвинувачених, правильністю кваліфікації їхніх дій, обґрунтованістю суми збитків, належністю вручення повідомлення про підозру тощо, а натомість основною метою підготовчого провадження є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Згідно з п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, виключно прокурору належить повноваження викладати в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими, визначати правову кваліфікацію правопорушення та формулювати обвинувачення. Поряд із цим, відповідно до ч.1 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
КПК України не наділяє суд повноваженнями до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг або кваліфікацію, обґрунтовувати суму збитків, залучати потерпілого тощо. Суд також не вправі за наслідками проведення підготовчого судового засідання повертати обвинувальний акт у зв`язку з неправильністю кваліфікацією дій обвинуваченого чи з інших подібних підстав.
Водночас, обставини, на які посилається захисник у клопотанні про повернення обвинувального акта можуть бути предметом виключно судового розгляду, що власне вбачається зі змісту ч.1 ст. 337 КПК України, згідно з якою, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Щодо інших доводів сторони захисту, зокрема, стосовно фактичних обставин на які посилається сторона захисту, суд вважає, що такі обставини не є суттєвими та не можуть слугувати підставою для повернення обвинувального акта.
З цих підстав, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акта прокурору слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001355 від 04.07.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1