В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

перекладача - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 1-кп/308/1011/21 (справа № 308/11635/21), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000383 від 15.07.2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Червоне Ужгородського району Закарпатської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2021 року близько 23 години 45 хвилин ОСОБА_5 , керуючи технічно-справним транспортним засобом, а саме легковим автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2107» білого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони міста Чоп Чопської міської громади Ужгородського району Закарпатської області у напрямку села Червоне Чопської міської громади Ужгородського району Закарпатської області на міжнародній автомобільній дорозі КПП «Соломонове» - Велика Добронь - Яноші з під`їздом до КПП «Косино» (М-25), не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто діючи з кримінально-протиправною недбалістю, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, а саме: не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, а саме громадянина ОСОБА_7 , з моменту виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку він об`єктивно спроможний був виявити, чим допустив порушення п. 12.3 ПДР України, зважаючи на швидкість руху, дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, чим допустив порушення п. 13.1 ПДР України, - та допустив наїзд на Лакатоша 3.3, який в той час рухався по проїзній частині дороги в напрямку руху автомобіля.

У такий спосіб ОСОБА_5 порушив вимоги ПДР України, а саме:

- п. 12.3 ПДР України, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п. 13.1 ПДР України, згідно з яким водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

При судово-медичному дослідженні на тілі громадянина ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді рубця на шкірних покривах правої надбрівної дуги з переходом на праву брову, слідів від саден на шкірних покривах передньої стінки живота підреберною дугою справа та зліва.

Згідно з даними медичної карти стаціонарного хворого № 5262/401 травматологічного відділення КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Ужгородської міської ради, заповненої на ОСОБА_8 , при його госпіталізації 15 липня 2021 року у нього встановлено тілесні ушкодження у вигляді множинних забійних ран верхніх та нижніх кінцівок, живота, різано-рваної рани параорбітальної ділянки справа, забійних ран в ділянці чола, носа та правої брови, садна та гематоми обличчя (права параорбітальна ділянка), здирів на колінах та передній черевній стінці, перелому лобної кістки зі зміщенням та пошкодженням передньої та задньої стінок фронтальних синусів, перелому правої верхньощелепної кістки без зміщення з пошкодженням верхньопередньої стінки гайморової пазухи, перелому етмоідальної кістки зі зміщенням та пошкодженням правої орбіти, перелому носових кісток зі зміщенням, перелому 1-го, 2-го, 3-го, 4-го, 8-го ребер справа та 2-го і 3-го ребер зліва з невеликим зміщенням, гемосинусу, геморагічного забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу, забою легень.

Вищевказані тілесні ушкодження виникли одномоментно або у швидкій послідовності одне за одним внаслідок дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення або удару об такі та по механізму тертя-ковзання, і могли бути спричинені пішоходу, який рухався або перебував у нерухомому стані при наїзді транспортного засобу на пішохода з його послідуючим падінням на підлегле покриття та ударянням об нього, і могли виникнути за обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14 липня 2021 року. За давністю виникнення вказані тілесні ушкодження вкладаються в час, коли мала місце дорожньо-транспортна пригода 14 липня 2021 року.

Тілесні ушкодження у вигляді гематоми обличчя, множинних забійних ран верхніх та нижніх кінцівок, живота, саден обличчя, передньої черевної стінки (сліди від саден у вигляді ділянок депігментації при огляді) та колін мають незначні, нетривалі наслідки тривалістю не більше ніж 6 днів та за цією ознакою відповідно до п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.
Тілесні ушкодження у вигляді різано-рваної рани параорбітальної ділянки справа, забійних ран у ділянці чола, носа та правої брови (рубець на шкірних покривах правої надбрівної дуги з переходом на праву брову при огляді), перелому носових кісток зі зміщенням потягли за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше ніж 3 тижні (21 день), та за цією ознакою відповідно до п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Тілесні ушкодження у вигляді перелому правої верхньощелепної кістки без зміщення з пошкодженням верхньопередньої стінки гайморової пазухи; перелому етмоідальної кістки зі зміщенням та пошкодженням правої орбіти, гемосинусу, перелому 1-го, 2-го, 3-го, 4-го, 8-го ребер справа та 2-го і 3-го ребер зліва з невеликим зміщенням, геморагічного забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу, забою легень потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня та за цією ознакою відповідно до п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, кваліфікується як тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Тілесні ушкодження у вигляді перелому лобової кістки зі зміщенням та пошкодженням передньої та задньої стінок фронтальних синусів були небезпечними для життя в момент їх спричинення та за цією ознакою відповідно до пп. «б» п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, належать до тяжких тілесних ушкоджень.
На момент експертного огляду та на момент дорожньо-транспортної пригоди система рульового керування, робоча гальмівна система транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2107» білого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 , перебували у працездатному стані та могли виконувати функції, передбачені конструкцією. На момент експертного огляду система освітлення та світлової сигналізації перебували у несправному стані через розбиття розсіювача правої блок-фари. Виявлена несправність світлової системи, знаходиться у зоні найбільших пошкоджень (аварійній зоні), не характерна для нормальних умов експлуатації (носить аварійний неексплуатаційний характер), та могла утворитись унаслідок дії на систему значних одномоментних надмірних навантажень ударного характеру (зіткнення транспортного засобу з перешкодою), що дає зробити висновок про те, що вона була утворена в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, у цій дорожній ситуації:

- водій транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2107» білого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 , ОСОБА_5 відповідно до вимог 12.3 та 13.1 ПДР України повинен був з технічної точки зору рухатись зі швидкістю, яка б відповідала умовам видимості дороги в напрямку руху, але не більше ніж 50 км/год, а з моменту виникнення перешкоди для руху - своєчасно застосувати екстрене гальмування (як спосіб зупинки у межах найкоротшої з можливих віддалі);

- пішохід ОСОБА_8 як учасник дорожнього руху повинен був керуватися вимогами п. 4.4 та пп. «а» п. 4.14 ПДР України;

- причиною дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору є недотримання вимог пунктів 12.3 та 13.1 ПДР України водієм транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі 2107 білого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , що є у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, в порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

У ході досудового розслідування кримінального провадження 31 серпня 2021 року прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 на підставі ст.ст. 468 - 470, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди, обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України досягли згоди щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, а також виконає передбачені ст. 76 КК України обов`язки.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вказав, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання. Зазначив, що потерпілий ОСОБА_8 надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості, та вказав на відсутність з боку потерпілого жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 , на підтвердження чого надав суду копію нотаріально посвідченої заяви від шостого серпня 2021 року.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим суд, здійснив розгляд без його участі, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України, неявка інших учасників провадження, які не є сторонами угоди, не є перешкодою для її розгляду.

Захисник ОСОБА_6 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, при цьому вказав, що при укладенні угоди між підозрюваним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені КПК України та КК України, угода укладена добровільно, без застосування насильства, примусу чи погроз. Крім того, просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2021 року на автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2107», д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , та повернути їх власнику.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, вказав, що час, місце та спосіб вчинення ним кримінального правопорушення в обвинувальному акті та угоді викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У вчиненому щиро розкаявся. Зазначив, що повністю розуміє наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України щодо обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Дослідивши угоду про визнання винуватості, заслухавши прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника суд прийшов до висновку, що укладена угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яке керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, яке згідно з положеннями ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Потерпілий ОСОБА_9 надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 попереджений про наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, щодо обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, повністю усвідомлює характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які можуть бути застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України.

Угода про визнання винуватості укладена підозрюваним добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України.

Умови даної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання визначена в межах, встановлених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

На підставі наведеного, враховуючи, що укладена угода про визнання винуватості повністю відповідає встановленим кримінальним процесуальним законодавстом вимогам, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2021 року на вилучене в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 15.07.2021, майно, підлягає скасуваню.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 371, 374, 394, 395, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 серпня 2021 року, укладену між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000383 від 15.07.2021 року, за ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

2. ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

3. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

4. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

5. Стягнути ОСОБА_5 на користь Закарпатського НДЕКЦ МВС України (одержувач: ГУК у Закарпатській області (Ужгородська тг) 24060300, Казначейство України, р/р UA0007493, МФО 899998) процесуальні витрати у розмірі 3089,16 грн (три тисячі вісімдесят дев`ять грн 16 коп.) в тому числі:

- за проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/107-21/6134 від 10 липня 2021 року в розмірі 1372,96 гривень;

- за проведення транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/107-21/6133-1Т від 10 серпня 2021 року в розмірі 858,10 грн;

- за проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/107-21/6876-ІТ від 25 серпня 2021 року в розмірі 858,10 грн.

6. Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2021 року на вилучене в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 15.07.2021, майно, в тому числі на транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі «2107», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , - скасувати.

7. Речові дрокази, а саме:

- транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі «2107», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 та знаходиться на спец майданчику відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке знаходиться при матеріалах кримінального провадження, повернути власнику або уповноваженому представнику;

- уламки скла та деталей, кросівки червоно-чорного кольору, змив з коробки передач, змив з асфальтобетонного покриття, змив з керма автомобіля, змив з переднього бампера, які знаходяться в камері зберігання речових доказів при відділенні поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд виключно з підстав, визначених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1