Провадження № 1-кп/522/1153/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0003883 від 23.06.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської обл., Татарбунарського р-ну, с. Приморське, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2018 року приблизно о 15 годині 45 хвилин ОСОБА_4 , разом із неповнолітньою особи, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме провадження, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, та попередньою змовою, прибули до пляжу «Ланжерон» в місті Одесі з метою підшукання осіб у яких можливо незаконно заволодіти цінним майном.

Знаходячись на тротуарній доріжці «Траси Здоров`я», неподалік ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме на відстані близько 100 метрів від ресторану в бік Аркадії, де ОСОБА_4 та неповнолітня особа, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме провадження, помітили раніше незнайомих їм неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в руках яких були мобільні телефони, при цьому вирішили заволодіти майном потерпілих, обумовивши, що доступ до речей потерпілих можливо отримати лише шляхом застосування насильства до потерпілих, а саме шляхом нанесення їм ударів та погроз застосування більш болісного насильства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з метою особистої наживи та переслідуючи ціль особистого збагачення, ОСОБА_4 підійшов до потерпілого ОСОБА_5 та раптово схопив його за горло рукою, здавлюючи органи шиї і завдаючи фізичного болю потерпілому, після чого неповнолітня особа, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме провадження, діючи в свою чергу також раптово схопив за горло рукою потерпілого ОСОБА_6 , здавлюючи органи шиї і завдаючи фізичного болю потерпілому, тобто застосували до потерпілих насильство, яке не є небезпечним для їх життя та здоров`я.

Продовжуючи свої спільні дії ОСОБА_4 та неповнолітня особа, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме провадження, попередили потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 що застосують до них більш болісне насильство у разі, якщо вони не передадуть наявне при них майно. На підтвердження реальності виконання своїх погроз, з метою остаточного подолання опору потерпілих, ОСОБА_4 навмисно наніс один удар кулаком в обличчя потерпілому ОСОБА_5 , завдавши йому побоїв, тобто застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Подолавши внаслідок вказаних спільних навмисних дій опір потерпілих, ОСОБА_4 та неповнолітня особа, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме провадження, отримали доступ до їх майна, яким відкрито заволоділи, а саме: майном потерпілого ОСОБА_5 : мобільним телефоном марки «Хіаоmі Redmi 5 Plus» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 6500 гривень: наручним годинником марки «Casio G-shock» чорного кольору з залізною вставкою, вартістю 400 гривень; кросівками фірми «Adidas» чорного кольору, вартістю 800 гривен; портфелем чорного кольору, вартістю 450 гривень; майном потерпілого ОСОБА_6 : мобільним телефоном марки «Meizu М5С» чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 2500 гривень; наручним годинником марки «Casio G-shock» чорного кольору з залізною вставкою, вартістю 2600 гривень; грошові кошти у сумі 40 гривень.

Відкрито спільно заволодівши вказаним майном потерпілих, ОСОБА_4 та неповнолітня особа, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме провадження, з місця заволодіння майном зникли, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 5140 гривень та потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 8150 гривень.

Заволодівши майном потерпілих на загальну суму 13290 грн., ОСОБА_4 та неповнолітня особа, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме провадження, розпорядились викраденим на власний розсуд згідно спільних домовленостей.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що він 01.08.2018 року добровільно уклав за участю адвоката ОСОБА_7 з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 з одного боку, діючи на підставі письмової згоди потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх законних представників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 угоду про визнання винуватості за кримінальним провадженням № 0003883, згідно якої вони просять суд затвердити угоду про винуватості, та призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік. Відповідно до вимог ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України визнав повністю та підтвердив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на її затвердженні.

Прокурор, обвинувачений в судовому засіданні просили суд затвердити угоду про визнання винуватості від 01.08.2018 року.

Суд, вислухавши думку прокурора та обвинуваченого, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є злочином тяжким.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.п. 1 - 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому його право на справедливий судовий розгляд, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, а саме: щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд не вбачає.

Цивільного позову, судових витрат та речових доказів по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 475 КПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Угоду про визнання винуватості від 01.08.2018 року, укладену між прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 з одного боку, діючи на підставі письмової згоди потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх законних представників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю адвоката ОСОБА_7 затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст. 76 ч. 1 п. 1, 2; ч. 3 п. 2 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1

25.03.2022