ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/752/22 Справа № 192/1648/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року у провадженні про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 81 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_7
в режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього ст. 81 КК України та звільнення останнього від відбування покарання умовно-дострокового.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_6 з лютого 2021 року не працює за власним бажанням, заохочень не має, має три стягнення, характеризується посередньо, у зв`язку з чим своєю поведінкою не довів виправлення, тому вважав, що клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що з часу прибуття до колонії з 2019 року був працевлаштований, проте заохочення не надали. Перед тим, як підійшов час для застосування ст. 81 КК України, наклали стягнення. Зазначає, що під час відбування покарання отримав освіту, проте заохочення адміністрація все одно не надала. В 2020 році працював, проте перед розглядом матеріалів по умовно-достроковому звільненні наклали стягнення. Зауважує, що він у нарколога та психіатра на обліку не перебуває, має місце проживання, має матір пенсійного віку, яка потребує його допомоги. Також вказує, що в період коли він не працював, був залучений до робіт в порядку ч. 5 ст. 118 Кримінально-виконавчого кодексу України.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених в скарзі, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього положення ст. 81 КК України та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважав її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи засудженого про наявність підстав для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, апеляційний суд вважає безпідставними.
Як встановлено в суді першої інстанції і це підтверджується матеріалами справи, засуджений ОСОБА_6 в ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» знаходиться з 24 січня 2019 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, не працевлаштований на виробництві установи за власним бажанням.
Згідно характеристики, засуджений ОСОБА_6 виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, виконує роботи віз самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Освіта» (а.с.9).
Згідно довідки про заохочення та стягнення на даний період часу ОСОБА_6 заохочень не має, допустив три порушення режиму утримання, за що має три стягнення (а.с.10).
05 листопада 2021 року комісією установи ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» було відмовлено у поданні до суду клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення засудженому ОСОБА_6 , як особі, яка не довела свого виправлення, а також комісією установи засудженому було погоджено оцінку ступеню виправлення як такий, що не довів свого виправлення.
Також судом враховано те, що ОСОБА_6 23 січня 2013 року та 18 листопада 2018 року звільнявся умовно-достроково, проте належних для себе висновків не зробив та вчиняв нові умисні злочини, у тому числі тяжкі злочини. Зазначена поведінка, на думку суду першої та апеляційної інстанції, свідчить про відсутність належних висновків у засудженого щодо своєї поведінки після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
При цьому, відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України, засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки останній з лютого 2021 року не працює за власним бажанням, а підставою для застосування ст. 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що твердження засудженого, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення у зв`язку із наявності у нього матері пенсійного віку, яка потребує його допомоги, суд апеляційної інстанції враховує, проте це не є самодостатньою підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання умовно-достроково і вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

_____________________ ______________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4