Провадження №1-кп/523/97/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

17.02.2022 р. Колегія суддів Суворовський районного суду м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого - ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0005938 від 03.09.2016 за обвинуваченням:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей 2003, 2008 років народження, офіційно працюючого, інваліда 3-групи, маючого низку тяжких захворювань (підтверджується медичними довідками), страждаючого на тяжкі захворювання (ВІЧ, гепатит «С», та ін.), зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

03.09.2016 року, приблизно о 07год. 00хв., ОСОБА_13 знаходячись на розі вул. Давида Ойстраха (Затонского) та просп. Добровольського в м. Одесі, в ході раптово виниклої сутички зі своїм знайомим ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклої неприязні, маючи умисел на вбивство останнього, що виник раптово в ході вказаного конфлікту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи і свідомо припускаючи їх настання, наніс канцелярським ножом удар в життєво важливий орган потерпілого - в область шиї, внаслідок чого, спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді різаної рани шиї з ушкодженням зовнішньої сонної артерії, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Після спричинених дій з боку обвинуваченого, ОСОБА_14 схопив пляшку, яку розбив та погнався за обвинуваченим, останній в свою чергу з місця скоєння злочину зник, вважаючи, що виконав усі дії необхідні для доведення даного злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як потерпілому своєчасно була надана медична допомога.

В судовому засіданні, Кочмарський свою вину у скоєнні вищевказаного злочину визнав частково та пояснив суду, що в той день він зустрів свого знайомого ОСОБА_10 , якому запропонував закласти мобільний телефон та на отримані гроші придбати для вживання наркотичні засоби, проте в ломбардах вказаний телефон відмовлялись приймати і на ґрунті цього між ними почався словесний конфлікт. В зв`язку з тим, що ОСОБА_10 почав вести себе агресивно, обвинувачений вирішив піти, але останній наздогнав його та між ними продовжився конфлікт, в ході якого, Кочмарський відчув загрозу з боку потерпілого, тому він з метою припинення агресії з боку ОСОБА_10 , вирішив нанести йому удар канцелярським ножом. При цьому, Кочмарський пояснив, що удар цим ножом він наносив, тримаючи його в лівій руці, згори вниз, одразу після нанесеного удар, він побачив кров на шиї, та злякавшись почав тікати, при цьому, бачив як ОСОБА_14 підняв з підлоги пляшку та почав його переслідування, але через декілька метрів відстав від нього. Крім того, Кочмарський зазначив, що не мав наміру спричинити своїми діями значну шкоду здоров`ю потерпілого, тим самим не мав наміру на вбивство людини.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_15 частково визнав свою вину у скоєному злочині, винуватість останнього підтверджується сукупністю наступних досліджених в судовому засіданні доказів:

-показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив суду, що він зустрів свого знайомого Кочмарського, у якого був мобільний телефон, який останній запропонував здати до ломбарду з метою отримання грошей та подальшого придбання наркотичних засобів. З цією метою, вони почали пропонувати телефон в декількох ломбардах, але там відмовлялись його приймати, в зв`язку із чим, між ними виник конфлікт, в ході якого, потерпілий повідомив обвинуваченому, що їде додому, та із відсутністю грошей, просив ОСОБА_15 дати їх йому на дорогу. Як пояснив ОСОБА_14 , в той день, він знаходився в стані алкогольного сп`яніння, тому відповідно не може чітко згадати послідовність дій, але при цьому ОСОБА_14 зазначив, що на розі вул. Затонського та просп. Добровольського, біля світлофору, він бачив як ОСОБА_15 дістав з сумки лівою рукою канцелярський ніж, жовтого кольору і замахнувся їм для нанесення удару, тому відповідно для свого захисту ОСОБА_14 правою рукою намагався закрити область голови, але відчув удар, одразу не зрозумівши куди саме, після цього, побачив на землі пусту скляну пляшку, яку підняв і намагався нанести удар Кочмарському, але останній почав тікати, коли ж ОСОБА_14 намагався наздогнати останнього, зрозумів, що з шиї йде кров, він зупинився, в подальшому перехожі викликали швидку допомогу та його госпіталізували до медичного закладу;

-показаннями свідка ОСОБА_16 , який показав суду, що побачив як зі сторони ринку (зліва на право) перебігають дорогу два чоловіка, один з яких був вдягнутий в темні речі, в руках якого була сумка, інша людина була одягнута в світлі шорти і футболку, при цьому свідок зазначив, що чоловік одягнутий в світлу одежу, тримався за шию, та з-під руки йшла кров;

-повідомленням медичного закладу від 03.09.2016р., згідно якого встановлено, що до медичного закладу самостійно звернувся чоловік, який був весь в крові, та якому встановлено діагноз: різана рана шиї (на 1арк.);

-заявою ОСОБА_17 від 03.09.2016р. та диском із відеозаписом, згідно якої, останній надав працівникам поліції відповідно відеозапис із відеорегістратору з обставинами злочину (на 2арк.);

-постановою про визнання та прилучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 03.09.2016р., згідно якої до матеріалів кримінального провадження долучено диск із відеозаписом подій за участю обвинуваченого та потерпілого (на 1арк.);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 10.09.2016р., згідно якого, потерпілий ОСОБА_10 пояснив та показав, за яких обставин відносно нього було скоєно злочин (на 5арк.);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 10.09.2016р., згідно якого, обвинувачений Кочмарський в присутності захисника та понятих, пояснив та показав, за яких обставин скоїв злочин відносно ОСОБА_10 (на 5арк.);

-висновком експерта №2905 від 02.11.2016р., відповідно до якого, у ОСОБА_10 виявлено тілесне ушкодження: різана рана шиї з ушкодженням зовнішньої сонної артерії та великого вушного нерву справа; дане ушкодження утворилось від ударної дії колюче-ріжучого предмета, яким міг бути канцелярській ніж; вказане ушкодження супроводжувалось масивною кровотечею та ускладнилась розвитком геморагічного шоку та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (на 4арк.);

-постановою про визнання та прилучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 01.11.2016р., згідно якої, до матеріалів кримінального провадження долучені куртка, бриджі, тапочки і плавки потерпілого ОСОБА_10 , в які останній був одягнутий в момент скоєння відносно нього злочину (на 1арк.);

-висновком експертів №417 від 06.10.2016р., відповідно до якого, Кочмарський в повній мірі міг правильно розуміти характер своїх дій, коли здійснював злочин, розумів наслідки здійснюваного, в стані фізіологічного афекту, під час здійснення злочину Кочмарський не знаходився; будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждав і не страждає, за своїм психічним станом міг в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, в застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує (на 5арк.).

Тому, твердження обвинуваченого Кочмарського про те, що у нього не було наміру на вбивство потерпілого, суд розцінює ці дії як лінію захисту обвинуваченого з метою уникнення кримінальної відповідальності, та яке спростовується вищезазначеними дослідженими в судовому засіданні доказами.
Крім того, окремо судом приймається до уваги заява обвинуваченого Кочмарського (на 2арк.), відповідно до якої, останній визнає вину у спричиненні пошкоджень потерпілому, при цьому зазначає, що знає за яким саме коліром відрізняється кров людини, та за яких обставин людина живе 3-хвилини, тим самим, обвинувачений обізнаний, що нанесення пошкоджень в життєво важливі органи людини може спричинити смерть останньої.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України - закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
При призначенні покарання ОСОБА_15 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, Кочмарський є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей 2003, 2008 років народження, офіційно працюючого, за місцем роботи характеризується позитивно, маючого низку тяжких захворювань (підтверджується медичними довідками), є інвалідом 3-групи, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де проживає із родиною та де характеризується позитивно, є парафіянином церкви, де займався суспільно корисними справами.

Обставинами, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_15 , суд визнає добровільне відшкодування матеріальних затрат, пов`язаних із понесеними затратами медичного закладу на лікування потерпілого, тривале знаходження під вартою обвинуваченого, відсутність будь-яких претензій матеріального і морального характеру з боку потерпілого до обвинуваченого.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу Кочмарського, який особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей 2003, 2008 років народження, офіційно працюючого, за місцем роботи характеризується позитивно, маючого низку тяжких захворювань (підтверджується медичними довідками), є інвалідом 3-групи, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де проживає із родиною та де характеризується позитивно, є парафіянином церкви, де займався суспільно корисними справами; приймаючи до уваги обставини, які пом`якшують покарання - добровільне відшкодування матеріальних затрат, пов`язаних із понесеними затратами медичного закладу на лікування потерпілого, тривале знаходження під вартою обвинуваченого, відсутність будь-яких претензій матеріального і морального характеру з боку потерпілого до обвинуваченого; враховуючи заяву потерпілого ОСОБА_10 , яка надана на адресу суду стороною захисту та відповідно до якої, потерпілий просить обрати обвинуваченому міру покарання відповідно до вимог Кримінального Закону України; окрім того, зазначаючи, що з боку обвинуваченого було здійснено відшкодування понесених матеріальних затрат, пов`язаних з лікуванням потерпілого, тим самим, дії останнього свідчать про його бажання виправити наслідки вчиненого злочину; окрім того, враховуючи суспільну небезпеку та характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ст.115 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права

є положення про те, що право не обмежується лише Законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Цивільний позов Одеської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» до Кочмарського про стягнення матеріальних витрат, задоволенню не підлягає, оскільки з боку обвинуваченого понесені матеріальні затрати на лікування потерпілого, відшкодуванні в повному обсязі, що підтверджується квитанцією №127 від 10.03.2017р.

Для проведення експертизи залучались експерти, у зв`язку із чим процесуальні витрати необхідно покласти на обвинуваченого Кочмарського.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.127-129, 370, 373-374 КПК України,-

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_13 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7років.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно Кочмарського обрати у вигляді особистого зобов`язання, після чого, змінити на тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор». Виконання вироку в цій частині покласти на ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області. Строк відбуття покарання рахувати з моменту його взяття під варту.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати Кочмарському в строк відбутого покарання, час його попереднього ув`язнення в період з 10.09.2016р. до 31.01.2019р., у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Цивільний позов Одеської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» до Кочмарського про стягнення матеріальних витрат - залишити без задоволення.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 2752,50грн. за проведення експертних досліджень - стягнути з Кочмарського в повному обсязі на користь держави.

Речові докази: диск із відеозаписом - зберігати при матеріалах судового провадження; куртку, бриджі, тапочки і плавки потерпілого ОСОБА_10 - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3