№ 202/2999/18
пр. 1-в/201/254/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання провідного інспектору сектору ювенальної пробації м. Дніпра філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про звільнення від відбуття покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку ОСОБА_4 , 2002 року народження, уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

В судовому засіданні приймали участь:

Прокурор Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 .

Провідний інспектор сектору ювенальної пробації м. Дніпра філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Провідним інспектором сектору ювенальної пробації м. Дніпра філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області в суд направлено подання про звільнення від покарання по вироку суду ОСОБА_4 у зв`язку з закінченням випробувального терміну, в період якого останній виконав покладені на нього обов`язки.

В судовому засіданні представник філії ДУ «Центр пробації» подання підтримав. Прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Суд, дослідивши подання та матеріали особової справи засудженого приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 78 КК України встановлено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, при цьому останній у відповідності до ст.ст. 75, п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76, ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік з обов`язками, покладеними на нього судом: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

За період іспитового строку ОСОБА_4 характеризується посередньо. Обов`язки покладені на нього судом: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання - виконував з порушенням, 20.03.2019 та 17.04.2019 не з`явився для реєстрації.

22.04.2019 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська направлено подання щодо вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення неповнолітнього для відбування призначеного покарання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2019 року в задоволенні подання відмовлено.

За період іспитового строку має 2 застереження у вигляді письмових попереджень.

11.09.2018 року неповнолітній ОСОБА_4 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 175-1 КУпАП. Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2018 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, та застосовано до останнього захід впливу у вигляді попередження. Також ОСОБА_4 був звинувачений у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44 КУпАП. Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.01.2019 провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 44 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно відомостей управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Дніпропетровській області та даними єдиного Державного реєстру судових рішень в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська перебуває на розгляді провадження № 1-кп/201/629/2019, номер справи 201/2990/19. Станом на 15.11.2021 рішення по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 не прийнято.

Відповідно до частини 1 статті 62 Конституції України, частини 2 статті 2 КК України та частини 1 статті 17 КПК України особа вважається невинуватою доки її вина не доведена в законному порядку і не встановлена обвинувальним вироком суду.

Аналогічна позиція міститься в ухвалі ВССУ від 11.10.2012 року № 5-4043км12.

Наведений правовий висновок кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99). Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні кримінального злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення було констатовано у справах «Шагін проти України», «Грабчук проти України» та інших.

Більше того, в справі Barbera, Messegue et Jabardo v. Spain Суд зазначив, що: «п. 2 статті 6 вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного».

Згідно зі ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права».

Також дані положення містяться у міжнародних договорах, які є частиною національного законодавства України. Так, у ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Відповідно до абз. 4 п. 9 Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зазначено, що іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК), а неповнолітньому - від одного до двох років (ч. 3 ст. 104 КК). Цей строк обчислюється з дня постановления вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст. 75 КК.

Іспитовий строк закінчився 17.08.2019 року.

Звільнення від відбування покарання з випробуванням було пов`язано з покладанням на засудженого для контролю за його поведінкою в період іспитового строку обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Під час виконання вироків, за нормами п.9 ч.1 ст.537 КПК України, суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

За нормами ч.2 ст.165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку.

Суд, дослідивши подання та особову справу засудженого, вважає, що подання провідного інспектору сектору ювенальної пробації м. Дніпра філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області підлягає задоволенню, а ОСОБА_4 - звільненню від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку (закінчився 17.08.2019 року), призначеного вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2018 року, оскільки, як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, останній в період іспитового строку не вчинив нового кримінального правопорушення, періодично з`являвся для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі викладеного та керуючись, ч. 1 ст. 78 КК України, ч. 2 ст. 165 КВК України, ч.1 п. 9 ст. 537, ч.2 п.4 ст. 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, призначеного вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2018 року у зв`язку з закінченням іспитового строку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1