Дата документу 20.09.2021
Справа № 334/6911/21
Провадження № 1-кп/334/843/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження № 1-кп/334/843/21, відомості про яке внесені 16.08.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000843, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Запоріжжя, яка має вищу освіту, працює бухгалтером ТОВ «СВАП», у шлюбі не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України, -

встановив:

14.08.2021 приблизно о 14.20 годині ОСОБА_3 , знаходячись в офісному приміщенні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , запримітила матеріальну цінність, яка знаходиться на балансі у ТОВ «СВАП», де вона працює на посаді бухгалтера, а саме системний корпус стаціонарного комп`ютера з маркуванням на фронтальній стороні «Roma BETA 530.0053/Intel Pentium G630/DDR3 4Gb/500 Gb». Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисних мотивів, з метою власного збагачення, ОСОБА_3 , переконавшись, що за її протиправними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрала системний корпус стаціонарного комп`ютера з маркуванням на фронтальній стороні «Roma BETA 530.0053/Intel Pentium G630/DDR3 4Gb/500 Gb» вартістю 2 633,33 гривні, який належить потерпілому ОСОБА_5 . В подальшому, ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення кримінального проступку зникла, розпорядившись ним на власний розсуд, внаслідок чого спричинила ОСОБА_5 матеріальний збиток в сумі 2 633,33 гривні.

Умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вищенаведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта долучена письмова заява обвинуваченої ОСОБА_3 , яка складена у присутності захисника адвоката ОСОБА_7 , відповідно до якої обвинувачена беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованому їй кримінальному проступку, передбаченого частиною першою статті 185 КК, не оспорює встановлені під час дізнання обставини, згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Також долучена заява потерпілого ОСОБА_5 , згідно з якою потерпілий згоден із встановленими органом досудового розслідування обставинами та згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

При призначенні покарання, відповідно до вимог статей 65 - 67 КК суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, працює, має на утриманні неповнолітню дитину, не судима, під наглядом лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд визнає її щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченою своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене. При цьому обставини, які обтяжують її покарання, судом не встановлені.

Враховуючи у сукупності тяжкість вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, її особу, ступінь її вини, суд призначає покарання в межах санкції статті, та вважає, що покарання у виді виправних робіт у мінімальному розмірі з відрахуванням в дохід держави 10% із суми заробітку обвинуваченої, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої.

На переконання суду, призначення обвинуваченій такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для її виправлення, кари та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
При призначенні покарання судом враховано, що притягнення до юридичної відповідальності за своєю суттю становить втручання у права людини. Так, накладення на особу штрафу як покарання за вчинене порушення є втручанням у її право на мирне володіння своїм майном, яке гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. У рішенні у справі «Мамідакіс проти Греції» Європейський суд з прав людини визнав, що накладення неспіврозмірно великого штрафу за податкове правопорушення є несумісним з 1 статтею Протоколу 1 (Mamidakis v. Greece, заява № 34433/04, постанова від 11.01.2007). Суд вважає, що аналогічний підхід можна застосувати і в даному кримінальному провадженні. Втручання у здійснення права власності повинно бути законним, переслідувати легітимну мету і повинно бути пропорційним, тобто має бути дотриманий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи (Щокін проти України, заяви № 23759/03 та № 37943/06, §50). Оцінюючи пропорційність призначення покарання у межах санкції, передбаченої частиною першою статті 185 КК, у виді штрафу суд дійшов висновку, що навіть мінімальний штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 000 гривень) буде для обвинуваченої ОСОБА_3 надмірним фінансовим тягарем, оскільки вона має на утриманні малолітню дитину. Відтак, керуючись принципом верховенства права, суд дійшов висновку про неможливість застосування до обвинуваченої покарання у виді штрафу.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень статті 100 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись статтями 371, 373, 374, 381-382 КПК, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 185 КК та призначити їй покарання у виді виправних робіт на строк шість місяців з відрахуванням в дохід держави 10% із суми її заробітку.

Речові докази: системний блок стаціонарного комп`ютера з маркуванням на фронтальній стороні «Roma BETA», системний блок стаціонарного комп`ютера з маркуванням на фронтальній стороні «Samsung», ноутбук з маркуванням на фронтальній стороні «MSI» з зарядним пристроєм до нього , мобільний телефон з маркуванням на фронтальній стороні «Motorola», мобільний телефон з маркуванням на фронтальній стороні «Samsung Duos», мобільний телефон з маркуванням на фронтальній стороні «Nokia», передані на зберігання ОСОБА_5 , - залишити ОСОБА_5 за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: