ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 травня 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, не працюючого, з середньою освітою, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, депутатом, інвалідом, учасником бойових дій та ліквідатором наслідків на Чорнобильській АЕС не являється, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01.02.2002 Придніпровським РС м. Черкаси, за ч. 2 ст. 142 КК України, до позбавлення волі на строк 5 років. 08.10.2004 звільнений умовно - достроково з невідбутим строком 1 рік 4 місяці 3 дні.;

- 05.09.2007 Придніпровським РС м. Черкаси, за ч. 2 ст. 186 КК України, до позбавлення волі на строк 2 роки.

- 21.02.2009 звільнений умовно - достроково з не відбутим строком 5 місяців 18 днів;

- 18.05.2011 Придніпровським РС м. Черкаси, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190, 70 КК України, до позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна.

- 12.06.2017 звільнений по відбуттю покарання; Соснівським РС м. Черкаси, за ч. 2 ст. 185 КК України, до арешту на строк 4 місяці. 14.12.2018 звільнений по відбуттю покарання;

- 22.11.2019 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 186 КК України, затверджено угоду про визнання винуватості та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, згідно з ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання із встановленням іспитового строку терміном на 2 роки,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 3 ст. 185КК України.

Призначено покарання ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Початок терміну відбуття покарання ОСОБА_8 рахується з 22.05.2021, зарахувавши обвинуваченому строк попереднього ув`язнення з 26.03.2021 по 21.05.2021.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишений без змін - тримання під вартою.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.11.2019, за яким ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, виконується окремо.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово - товарознавчих експертиз у сумі 628,04 грн.

Вирішено долю речових доказів у відповідності до ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку районного суду ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що 29.09.2019, близько 08 години, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибув до житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , зайшов у під`їзду № 1 даного будинку, де, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, відштовхнув запірний пристрій врізного замка за допомогою ключа, який мав із собою, в результаті чого проник до складського приміщення, яке розташоване на 3 поверсі будинку та перебуває в користуванні ОСОБА_9 , звідки умисно, таємно взяв бувший у користуванні підсилювач марки «Radiotehnika У-101-Стерео», що належить потерпілому. Після чого, з викраденим майном із місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку, тим самим, зазначеними умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди.

Не погоджуючись з вироком районного суду в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати оскаржуваний вирок та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. При цьому вказує, що місцевий суд не врахував ряд обставин при призначенні покарання, а саме що він хворіє кількома тяжкими та хронічними хворобами: туберкульоз, гепатит В і С, Covid-19 та Віч-інфекцію, а тому призначив занадто суворе покарання.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, яка просила вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону місцевим судом виконані в повному обсязі.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані вірно за ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно.

Враховуючи ту обставину, що в апеляційній скарзі обвинуваченого висновок про доведеність винуватості та кваліфікацію його дій не оспорюється, який винуватість визнав в повному обсязі та повністю підтвердив фактичні обставини злочину, а висновок суду відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені в порядку ст.349 КПК України, то в даному випадку колегія суддів вважає недоцільним проводити детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

При призначенні покарання, місцевий суд дотримався вимог ст.50, 65, 66, 67 КК України та врахував Постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме дані про особу підсудного, його вік, стан здоров`я, поведінку, який вину в інкримінованому діянні за ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, що свідчить про його відношення до скоєного, має посередню характеристику, думку потерпілого, який просив суворо не карати, на спеціальних обліках не перебуває, раніше неодноразово судимий ( 5 раз) за кримінальні правопорушення проти власності (судимість не знята і не погашена), вчинив один епізод злочинної діяльності. Крім того, районний суд врахував обставину, що пом`якшує покарання це щире каяття та відсутність обставин, що обтяжує покарання і призначив покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, при цьому призначено в мінімальному розмірі, який передбачений санкцією ч.3 ст.185 КК України.

Місцевий суд при призначенні покарання достатньо врахував низку обставин, які мають значення для визначення виду і розміру покарання.

Крім того колегія суддів враховує неодноразові судимості ОСОБА_10 за злочини проти власності, що свідчить про його неготовність до самокерованої поведінки та небажання стати на шлях виправлення, тому доводи обвинуваченого про пом`якшення йому покарання не заслуговують на увагу.

Також колегія суддів враховує ту обставину, що покарання ОСОБА_10 за даним вироком призначене в мінімальному розмірі.

Враховуючи наявність пом`якшуючої покарання обставини, особу обвинуваченого, який ніде не працює, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в місцях позбавлення волі, має не зняті та непогашені судимості, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_8 .

Матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б свідчили про неможливість ОСОБА_10 відбувати покарання в місцях позбавлення волі через ряд хвороб про які він зазначає в своїй апеляційній скарзі.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на

свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Переконливих аргументів, які б свідчили про порушення судом приписів статей 50, 65 КК України, або доводили явну несправедливість призначеного ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі сторокм на 3 роки через його суворість, в апеляційній скарзі не міститься.

Крім того, районним судом вірно враховано п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.11.2019, ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, тому місцевий суд вірно, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України визначив, що вищезазначений вирок необхідно виконувати окремо. Тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого про порушення права підсудності, оскільки справа №712/15371/19 та № 760/26543/17 повинні бути об`єднані є безпідставними, які не ґрунтуються на вимогах закону.

Доводи захисника про те, що судом першої інстанції порушені вимоги ст.349 ч.3 КПК України, є необґрунтованими.

В ході апеляційного розгляду було перевірено звукозапис судового засідання та встановлено, що судом першої інстанції було чітко і зрозуміло роз`яснено наслідки розгляду справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України, в тому числі те, що в даному випадку ОСОБА_10 буде позбавлений можливості в апеляційному порядку оскаржувати фактичні обставини справи і буде вправі оскаржувати вирок тільки в частині призначеного покарання. Обвинувачений ОСОБА_10 погодився на розгляд справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, вину визнав в повному обсязі.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального кодексу, які були б підставою для скасування або зміни вироку при розгляді справи колегією суддів не встановлено.

З врахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, ч.1 п.1 ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 травня 2021 року, стосовно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді -