Дата документу 17.03.2022
Справа № 334/1202/22
Провадження № 1-кс/334/324/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2022 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя, у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5
адвоката - ОСОБА_6

розглянув клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000508 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Запоріжжя, українець, громадянин України, який має середню технічну освіту, тимчасово не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , у силу ст. 89 КК України раніше не судимий

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

14.03.2022, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклого конфлікту із сусідкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, за допомогою заздалегідь підготовленого предмету, ззовні схожого на кухонний ніж, наніс не менше двох ударів в область тулубу та шиї, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням поперечно-ободової кишки, гемоперитонеуму та різаної рани шиї зліва.

Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, а саме у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.03.2022, о 12 годині 35 хвилин, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченогоч. 1 ст.121ККУкраїни.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 14.03.2022, проведеного уквартирі АДРЕСА_3 , яким зафіксована обстановка вчиненого злочину та у ході якого були вилучені відповідні об`єкти;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , яка пояснила, що 14.03.2022, знаходячись за вищевказаною адресою, у неї раптово виник словесний конфлікт із сусідом по кімнаті ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, у ході якого останній пішов до своєї кімнати, звідки повернувся із предметом, ззовні схожого на кухонний ніж, після чого, тримаючи його у правій руці, наніс ним один удар в область шиї та один удар в область черевної порожнини зліва, після чого вийшла на сходовий майданчик з метою покликати сусідів, які у подальшому й викликали швидку допомогу;

-протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_8 , медичного брата КНП «Міська лікарня № 9» ЗМР, який пояснив, що 14.03.2022, приблизно о 20:30, коли ОСОБА_7 було доставлено про приймального відділення лікарні, остання пояснила, що тілесні ушкодження їй наніс її сусід у стані алкогольного сп`яніння;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , власника квартири, мешкаючий у сусідній кімнаті, який пояснив, що 14.03.2022, приблизно о 20:00, знаходячись у своїй кімнаті, неподалік від ОСОБА_7 , яка сиділа у кріслі, він побачив, як ОСОБА_5 , декілька разів вдарив якимось предметом ОСОБА_7 , після чого остання підійшла до нього, попросила викликати швидку допомогу та пішла з кімнати у невідомому напрямку. Крім цього, останній пояснив, що ОСОБА_5 раніше вже наносив тілесні ушкодження ОСОБА_7 у ході їх спільного розпивання спиртних напоїв, погрожуючи фізичною розправою;

-протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_10 , сусіда з квартири АДРЕСА_4 , який пояснив, що 14.03.2022, приблизно о 19:55, у дзвінок вхідних дверей подзвонила сусідка з квартири АДРЕСА_5 , у якої на шиї та одязі він помітив сліди крові, та попросила викликати швидку допомогу, пояснивши, що її сусід наніс їй ножовіпоранення;

-довідкою з КНП «Міська лікарня № 9» ЗМР, згідно якої на тілі ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням поперечно-ободової кишки, гемоперитонеуму та різаної рани шиї зліва;

-протоколом огляду від 15.03.2022, проведеного у приміщенні палати відділення загальної хірургії КНП «Міська лікарня № 9» ЗМР, у ході якого були виявлені та вилучені предмети одягу, який належить ОСОБА_7 , зі численними слідами нашарування речовини бурого кольору та лінійними пошкодженнями;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , який підтверджує свою провину у вчиненні злочину відносно ОСОБА_7 , пояснюючи його вчинення тим, що у ході словесного конфлікту остання позитивно висловлювалася відносно дій Російської Федерації в умовах воєнного положення у країні.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який, відповідно до ч. 4ст. 12 ККУкраїни, є тяжким злочином, за який, у разі визнання його винним, можливе призначення покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`ятидо восьми років позбавлення волі.
Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 :

-може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Наявність вищевказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, за який, згідно ст. 12 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі. Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та невідворотності покарання за його вчинення, існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вчинити спроби переховуватись, у тому числі від органів досудового розслідування, а в подальшому від суду, з метою уникнення кримінального покарання, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також встановлений ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, оскільки останній раніше вже погрожував власнику квартири, де скоєно злочин, який являється очевидцем події, що розслідується, та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки з аналогічної причини, намагатися тиснути погрозами на них, як у психологічному, та і фізичному плані.

Окрім цього, на теперішній час досудове слідство триває, тому ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може перешкоджати встановленню обставин кримінального правопорушення, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які, згідно ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а саме встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення.

Наразі виникає необхідність у проведенні подальших слідчих (розшукових) дій по даному кримінальному провадженню, тому вплив підозрюваного ОСОБА_5 може зашкодити проведенню всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування.

При вирішенні питання про доцільність обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини.

Стороні обвинувачення неодноразово вказувалося на неприпустимість врахування тяжкості пред`явленого обвинувачення, як єдиної обставини, що підтверджує наявність вищезазначених ризиків, однак Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 з наступних причин:
- особисте зобов`язання - неможливо застосувати у зв`язку з тим, що вонофактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України;
- особиста порука на адресу Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5 , оскільки ніхто не наважується поручитися за нього, що негативно характеризує його особистість. Також вказаний запобіжний захід буде недостатнім, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
- застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_5 , рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування доОСОБА_5 запобіжного заходу. Також вказаний запобіжний захід буде недостатнім, оскільки у ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави.
- домашній арештнеможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 хоча і зареєстрований та фактично мешкає у межах міста, однак, враховуючи його характеристику як особи, яка веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не виключається можливість спроб переховуватися у тому числі від органів слідства, що будь-яким чином унеможливлюватиме його безпосередню участь у слідчих (розшукових) діях та перешкоджатиме повному та всебічному проведенню досудового розслідування. Крім цього ОСОБА_5 раніше вчиняв психологічний та фізичний вплив на ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , а, враховуюче те, що останні на даний час являються свідком та потерпілим відповідно, підозрюваний може вчиняти подальші спроби тиснути на них будь-яким чином. Ураховуючи вищевказане, виключається можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Таким чином, у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки вони передбачають перебування на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та, у першу чергу, ухилитися від органів досудового розслідування, або суду.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний свою провину визнав повністю, зазначив, що він шкодує про скоєне, просить суд застосувати до нього більш м`який запобіжний захід особисте забовязання. Пояснив, що конфлікт із потерпілою розпочався на підставі її підтримки дій РФ.
Захисник у судовому засіданні зазначив, що вона не погоджується з стороною обвинувачення, ризики вказані слідчим у клопотанні про обрання запобіжного заходу не обґрунтовані. Просила суд, при винесення рішення, врахувати особу підозрюваного, який щиро кається.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, думку прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши надані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити слідчому та прокурору у задоволенні клопотання щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, передбачених п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Однак, в матеріалах провадження, наданих суду, не достатньо доказів, які б давали підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 п.1,3 ст. 177 КПК України.

Заяв від потерпілої, свідків про можливий вплив на них з боку підозрюваного, до правоохоронних органів або суду не надходило.

Підозрюваний раніше, в силу ст..89 КК України, не судимий.

У судовому засіданні підозрюваний завірив суд про те, що він не буде переховуватись від органів досудового розслідування. У судове засідання він з`явився добровільно, по вказівки слідчого.

Таким чином, доводи слідчого та прокурора про існування ризиків необхідних для застосування що до підозрюваного запобіжного заходу тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Проте, суд вважає, що самим підозрюваним та його адвокатом надані суду обґрунтовані підстави вважати, що до ОСОБА_5 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Вирішуючи питання щодо застосування до ОСОБА_5 іншого виду запобіжного заходу, суд приходить до висновку, що належна процесуальна поведінка підозрюваного може бути забезпечена шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 194 КПК України,

У X В А Л И В:

У клопотанні слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000508 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_2 , заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язки:

- прибувати до слідчих СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, прокуратури, суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками.

Виконання ухвали слідчого судді доручити співробітникам СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Строк домашнього арешту визначити ОСОБА_5 , строком на два місяці: тобто до 13.05.2021р.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1