Дата документу 23.11.2021
Справа № 334/6290/21
Провадження № 1-кс/334/2031/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , водія ОСОБА_7

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області про закриття кримінального провадження від 30.09.2021 року

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області про закриття кримінального провадження від 30.09.2021 року.

Предметом оскарження є постанова слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0001343 від 24.08.2021 року за правовою кваліфікацією за ч.1 ст.286 КК України.

За змістом скарги, 30 вересня 2021 року постановою слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 було закрито кримінальне провадження №0001343, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.08.2021 року, за правовою кваліфікацією ч.1 ст.286 КК України.

Потерпілим у кримінальному провадженні №0001343 є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник вважає, що рішення про закриття кримінального провадження №0001343 від 24.08.2021 прийнято передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин події, з порушенням вимог чинного кримінально-процесуального законодавства, та як наслідок підлягає скасуванню з наступних підстав.

Постанова про закриття кримінального провадження містить недостовірні відомості. Зокрема, у постанові вказано про те, що ОСОБА_3 при допиті в якості потерпілого повідомив слідчому, що не має претензій та у подальшому не матиму їх до водія ОСОБА_7 .

Однак, заявник стверджує, що слідчому такого ніколи не повідомляв, а допит слідчим проводився безпосередньо у лікарні у день ДТП, коли він перебував у шокову стані, фізично страждав від отриманих тілесних ушкоджень та перебував під дією наданих йому лікарських засобів, тому підписував протокол складений слідчим не читаючи.

Також, у постанові слідчого вказано, що існує письмова заява від ОСОБА_3 в який зазначено, що він потерпілим себе не вважає, від проходження судово-медичної експертизи відмовляється та просить провадження закрити.

Разом з цим, таких заяв до СВ Запорізького РУП він ніколи не подавав, а підписував ОСОБА_7 розписку про отримання від останнього грошових коштів на відшкодування вартості ліків, необхідних для його лікування, однак це не можна розцінювати як відмову від претензій до водія вантажного автомобіля та небажання проходити судово-медичну експертизу.

Отже, заявник вважає, що слідчий передчасно закрив кримінальне провадження, оскільки досудове розслідування проводилось з порушенням прав потерпілого, додатковий огляд місця події проводився без участі потерпілого. Також, у ході досудового розслідування не проведено усіх необхідних слідчих дій, не призначено ряд досліджень, які погребують спеціальних знань (судово-медична, автотехнічна та інші експертизи), хоча для цього були усі підстави. Винесена слідчим постанова всупереч ч.2 ст.9 Кримінального Процесуального кодексу України не може відповідати принципу всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного заявник просив суд скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

У судовому засіданні заявник не міг чітко сформувати мету подання даної скарги. Він пояснив, що дійсно не має претензій до водія ОСОБА_7 , але йому незрозуміло, чому у постанові слідчого, зазначено, що відносно нього слід направити матеріали до УПП в Запорізької області для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Захисник заявника підтримав вимоги ОСОБА_3 щодо скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження з підстав, викладених у скарзі.

Слідчий СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги та пояснив, що в рамках досудового розслідування він провів усі слідчі дії, допитав усіх учасників ДТП та свідків. Провів низку експертиз та дійшов до висновку, що в діях водія ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, проте, невиконання пішоходом ОСОБА_3 вимог п.4.14 ПДД знаходяться у причинному зв`язку з подією ДТП, тому направив матеріали до УПП в Запорізькій області для прийняття відповідного рішення.

З цих підстав просив суд відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 .

Водій ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_5 також просили суд відмовити у задоволенні скарги, оскільки скарга викликана емоційним станом родичів заявника щодо перебування матеріалів в управлінні поліції відносно ОСОБА_3 , а з цих підстав скасовувати постанову слідчого, яка прийнята з повним та всебічним обсягом розслідування не можливо, тому просили суд відмовити у задоволенні скарги.

Даючи оцінку доводам скарги про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної постанови, суд керується загальними засадами кримінального провадження та положеннями КПК України (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови), які визначають порядок (процедуру) кримінального провадження.

Так, відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством України.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Ч. 2 ст. 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення форма вини мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст. 91 КПК України).

Відповідно до положень ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК).

В скарзі заявник зазначає, що слідчий, приймаючи рішення, зробив висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, не виконав всі слідчі дії.

В ході судового розгляду досліджені матеріали кримінального провадження №0001343 від 24.08.2021 року з яких вбачається, що 24.08.2021 близько 10 год. 45 хв., водій ОСОБА_7 керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював рух заднім ходом по проїзній частині дворового проїзду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тенісна, буд. 9/47, рухаючись від вул. Тенісної в напрямку вул. Республіканської.

В цей же час, пішохід ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи в якості пішохода, непорушно стояв за межами проїзної частини вказаного дворового проїзду, справа відносно руху водія ОСОБА_7 . Надалі, при безпосередньому наближенні автомобіля «VOLKSWAGEN І.Т 35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пішохід ОСОБА_3 діючи у порушення вимог правил безпеки дорожнього руху, не впевнився у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху, відновив рух та почав випадати на проїзну частину по якій рухався водій ОСОБА_7 , справа-наліво за напрямком його руху. В результаті вказаного порушення вимог правил безпеки дорожнього руху пішоходом ОСОБА_3 , водій ОСОБА_7 скоїв на нього наїзд. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до лікарні.

Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні проведено огляд місця ДТП, опитано водія ОСОБА_7 , визнано та допитано в якості потерпілого ОСОБА_3 , допитано в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за участю водія ОСОБА_7 проведено додатковий огляд місця ДТП, призначено та проведено судову інженерно-транспортну експертизу за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортних засобів», судову інженерно-транспортну експертизу за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_3 , тобто виконано всі можливі та необхідні слідчі розшукові та процесуальні дії, спрямовані на повне, всебічне та об`єктивне розслідування кримінального провадження.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № СЕ-19/108-21/10216-ІТ від 02.09.2021, на момент проведення експертного огляду та дослідження рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля «VOLKSWAGEN LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходились у працездатному стані.

Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо- транспортних пригод» від 23.09.2021. яка була проведена за результатами отриманих в ході досудового розслідування вихідних даних, в даній дорожній ситуації водій автомобіля «VOLKSWAGEN LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. У діях водія ОСОБА_7 невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху не вбачається. Водій ОСОБА_7 не мав технічної можливості уникнути ДТП.

Враховуючи вищевикладене та оцінивши в сукупності зібрані по кримінальному провадженню докази, орган досудового розслідування дійшов висновку про те, що причиною даної ДТП стало невиконання пішоходом ОСОБА_3 вимог п. 4.14 а) Правил дорожнього руху, згідно якого: п. 4.14 «Пішоходам заборонено: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небещ для себе та інших учасників руху».

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, орган досудового розслідування має підстави вважати, що кримінальне провадження підлягає закриттю через відсутність в діях водія ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.

Диспозицією ч. 1 ст. 286 КК України встановлена відповідальність, за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В постанові від 16.10.2019 у справі N 163/1753/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка була учасником дорожнього руху.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлена відсутність у діях ОСОБА_7 об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

За таких обставин вважаю обґрунтованими доводи слідчого про те, що в даному випадку відсутнє діяння у вигляді порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту як необхідний елемент об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відсутність хоча б однієї обов`язкової ознаки складу кримінального правопорушення свідчить про відсутність складу кримінального правопорушення, що може бути єдиною підставою для притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При очевидній відсутності складу злочину продовження досудового розслідування у даному кримінальному провадженні буде безпредметним і призведе до порушення розумних строків досудового розслідування.

Слідчий суддя погоджується з позицією слідчого про наявність підстав для закриття кримінального провадження, враховуючи обставини, які були встановлені на досудовому розслідуванні, шляхом проведення слідчих дій.

На думку слідчого судді, слідчий здійснюючи досудове розслідування даного кримінального провадження провів усі необхідні слідчі та процесуальні дії, для встановлення істини у кримінальному провадженні, а тому постанова слідчого є обґрунтованою, такою що ґрунтується на отриманій в ході досудового розслідування інформації та вимогах закону.

Надаючи оцінку доводам скарги щодо не проведення певного обсягу слідчих (розшукових) дій, а саме, встановлення свідків очевидців, суд вважає що ці обставини не можуть бути підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження, оскільки на думку слідчого суді на теперішній час з урахуванням сливу з моменту події майже шести років можливість отримання об`єктивних даних за результатами їх проведення наразі втрачена.

За приписом п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити: відомості про зміст обставин, яка є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, тобто на відповідні пункти і частини статті 284, якою визначені правові підстави закриття кримінального провадження.

Судом встановлено, що за формою оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України з огляду на зазначення у ній змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів прийнятого рішення, їх обґрунтування та посилань на відповідні положення КПК України.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Суд не прийняв до уваги доводи завника, які він виклав у своїй скарзі, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження та показами, які ОСОБА_10 надоав в ході судового засідання.

Заперечення захисника ОСОБА_3 також не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 22,26,91,92,284,303,306,307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області про закриття кримінального провадження від 30.09.2021 року - відмовити.

Матеріали кримінального провадження N 0001343 від 24.08.2021 року повернути слідчому.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1