ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/501/21 Справа № 711/6701/21 Категорія: ст. 179, 199 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів судового засіданняОСОБА_5 ,
за участю:
підозрюваногоОСОБА_6 ,
захисникаОСОБА_7 ,
прокурораОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України у кримінальному провадженні № 0000148 від 21.04.2021,

в с т а н о в и в :

Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну підозрюваному запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 задоволено, продовжено підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.11.2021 року, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга захисника обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. На його думку, в матеріалах кримінального провадження відсутні достатні докази, які б виправдовували застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу. Крім того, не підтверджено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Слідчий суддя не врахував наявність у підозрюваного родини, батько, дружина та старший син є інвалідами, родина потребує його підтримки та догляду. ОСОБА_6 є єдиним годувальником родини. ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання і роботи, характеризується виключно позитивно, за станом здоров`я потребує лікування, в тому числі оперативного втручання. Такі обставини слідчий суддя не врахував, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Посилаючись на такі доводи, апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання підозрюваного під вартою та замінити відносно нього запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думки підозрюваного та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити її в повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим управлінням ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000148 від 21.04.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_6 , за попередньою змовою із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами маючи злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я осіб, які зазнали нападу (розбій), поєднаний з проникненням у інше приміщення та сховище, діючи умисно, з корисливих мотивів, 23.04.2021 року близько 02 год. 30 хв. шляхом вільного доступу пройшли до території колективного сільськогосподарського підприємства «Ягубець», що розташоване по вулиці Леніна, 1 в с. Ягубець, Уманського району, Черкаської області (Христинівської ОТГ), де проникнувши до незачиненого приміщення «вагової», яке призначене для місця знаходження працівників охорони КСП «Ягубець», після чого здійснили розбійний напад на працівників охорони КСП «Ягубець». Проникнувши до приміщення «вагової», останні здійснили постріл з травматичної зброї в бік охоронника ОСОБА_13 , внаслідок чого спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді непроникаючої забійно-рваної рани лівої половини грудної клітки, які згідно висновку судової медичної експертизи № 05-7-01/230 від 17.06.2021 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та двом іншим охоронцям ОСОБА_14 та ОСОБА_15 нанесли удари тупими твердими предметами, при цьому спричинили ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки голови зліва і гематоми грудної клітки зліва по передній поверхні на рівні 6-7 ребер, які згідно висновку судової медичної експертизи № 05-7-01/231 від 18.06.2021 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після цього охоронників було зв`язано пластиковими стяжками, на голови їм було надягнуто наволочки з подушок, повалено на підлогу, та відібрано особисті речі.

В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, зазначені особи шляхом пошкодження замків вхідних дверей, проникли до складського приміщення КСП «Ягубець» з якого здійснили крадіжку засобів захисту рослин, а саме препарату «ДОК Про» вагою 390 кг, препарату «Каптора плюс, РК» об`ємом 640 літрів, препарату «Хлормекват хлорид 75%, в.р.» об`ємом 200 літрів, препарату «Разит» об`ємом 180 літрів, препарату «Фокс 325 SC, КС» об`ємом 420 літрів, після чого залишили місце скоєння злочину, спричинивши КСП «Ягубець», згідно звіряльної відомості результатів інвентаризації запасів від 23.04.2021 року, матеріальну шкоду на загальну суму 1.526.933,04 гривень.

22.07.2021 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , оголошено про підозру у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

22.07.2021 року оголошено в розшук підозрюваного ОСОБА_6 .

Крім того, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , узгоджено, маючи злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством та з проникненням у інше приміщення та сховище, діючи умисно, з корисливих мотивів 21.04.2021 року, близько 02 год. 00 хв., використовуючи автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 , під`їхали до території TOB «Агрофірма» Джулинка», що розташована по вулиці Центральна, 43 в с. Джулинка, Гайсинського району, Вінницької області, після чого шляхом вільного доступу пройшли на зазначену територію, де через незачинені вхідні двері проникли до приміщення, яке призначене для місця знаходження працівників охорони ТОВ «Агрофірма» Джулинка», у якому в той час знаходився працівник охорони - ОСОБА_16 , після чого здійснили розбійний напад на останнього, а саме перебуваючи у зазначеному приміщенні, останні використовуючи заздалегідь підготовлені, принесені з собою бити, почали наносити ними множинні удари по тілу охоронника ОСОБА_16 , внаслідок чого спричинили останньому тілесні ушкодження які згідно висновку судової медичної експертизи № 34 від 22.04.2021 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після цього останні зв`язали руки та ноги охоронника клейкою стрічкою та мотузкою, на голову одягнули наволочку з подушки, повалили на ліжко, та відібрали належний охороннику мобільний телефон марки Nokia моделі «1600», вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №4757/21-21 становить 208 гривень 00 копійок, яким останні в подальшому розпорядились на власний розсуд.

Продовжуючи свій злочинний умисел, зазначені особи пройшли до службового входу адміністративного приміщення ТОВ «Агрофірма «Джулинка» та шляхом пошкодження замків вхідних дверей, проникли до нього. Обшукавши зазначене приміщення та не виявивши цінне майно, всі учасники злочину покинули місце події, залишивши охоронника зв`язаним в приміщенні, яке призначене для місця знаходження працівників охорони.

31.08.2021 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 оголошено про підозру у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

14.09.2021 слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси щодо ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.10.2021.

19.10.2021 старший слідчий СУ ГУНП в Черкаській області майор поліції ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.10.2021 строк досудового розслідування продовжено до 22.11.2021 у зв`язку з необхідністю здійснення обсягу слідчих (розшукових) та процесуальних дій. Метою застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України. У клопотанні слідчого наголошено на характер інкримінованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, що передбачений ч. 3 ст. 187 КК України, на тяжкість покарання у разі обвинувального вироку, у зв`язку з чим існує ризик, що підозрюваний буде переховуватись від суду. Тримання під вартою унеможливить вплив на свідків підозрюваним ОСОБА_6 . Крім того, тяжкість злочину, пов`язаного з незаконним заволодінням майна, вчинене шляхом насильства стосовно потерпілих, може свідчити про те, що така незаконна діяльність є джерелом його доходу, тому існує ризик, що ОСОБА_6 продовжить злочинну діяльність. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним ризикам, які на момент звернення з клопотанням не зменшились та виправдовують його тримання під вартою. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства та погрозою його застосування.

Оцінюючи доводи клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами слідчого та слідчого судді про обґрунтованість підозри.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого у ч. 3 ст. 187 КК України: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у інше приміщення та сховище.

Обставини, які є підставою вважати підозру обґрунтованою, підтверджені наданими суду матеріалами досудового розслідування.

Сукупність наданих суду матеріалів містить достатньо доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів чи інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому, на цій стадії провадження суд не вправі перевіряти докази з точки зору належності та допустимості, а також щодо того доводять вони чи ні винуватість особи, а лише встановлює наскільки їх сукупність є достатньою, щоб вважати про ймовірну причетність особи до вчинення кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів, такі фактичні дані містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, в зв`язку з чим, підозра про ймовірну причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому дій, за викладених у клопотанні обставин, слідчим доведена та сумніву у суду щодо їх достатності не викликала.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно бути розглянуте згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).

Тобто, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою особи слідчий суддя керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням додаткових відомостей щодо продовження існування ризиків та спливу строків досудового розслідування.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

На переконання колегії суддів, стороною обвинувачення доведено наявність правових підстав для продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки встановлені слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу ризики продовжують існувати, а сторона обвинувачення позбавлена можливості завершити досудове розслідування даного кримінального провадження до закінчення дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу, що виправдовує таке втручання у права та інтереси підозрюваного.

Вирішуючи питання щодо наявності у даному кримінальному провадженні заявлених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів виходить з того, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді та вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжувати аналогічну злочинну діяльність слідчий суддя встановив, що такі доводи є обґрунтованими, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, характер та ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , конкретні обставини провадження та дані про особу підозрюваного, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України. Переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність і умотивованість наведених висновків слідчого судді апеляційна скарга сторони захисту не містить.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий послався на наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій), що поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище. Відповідно до ст. 12 КК України вказаний злочин є особливо тяжким правопорушенням, санкція якого передбачає покарання у виді карається позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Колегія суддів погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати, що ризик втечі підозрюваного з метою переховування від органів досудового розслідування та ухилення від кримінальної відповідальності не зменшився та продовжує існувати.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Беручи до уваги вищенаведені ризики, які слідчий суддя визнав обґрунтованими, а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, який є особливо тяжким та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна, виключають об`єктивну можливість застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зміна підозрюваному застосованого відносно нього запобіжного заходу на більш м`який у вигляді особистого зобов`язання, про що заявлено захисником, не зможе запобігти встановленим ризикам та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування, в тому числі щодо належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Тому, відмова слідчим суддею у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання є цілком обґрунтованим.

Водночас апеляційний суд вважає безпідставною посилання захисника в апеляційній скарзі на можливість застосування відносно підозрюваного найменш суворого виду запобіжного заходу. Така позиція обґрунтовується наявністю на утриманні підозрюваного родини (батька, матір, дружини, дітей). З матеріалів кримінального провадження неможливо встановити, що батько, матір та дружина ОСОБА_6 не мають власних джерел доходу. Посилання на необхідність проходження лікування, в тому числі оперативного втручання, також не підтверджені в апеляційній скарзі та в клопотанні захисника про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання. Виписка з медичної карти стаціонарного хворого від 24.07.2020 підтверджує, що ОСОБА_6 проведено хірургічну операцію 19.07.2020. Однак доказів про необхідність повторного оперативного втручання не надано. Консультативний висновок спеціаліста за підписом лікаря-консультанта ОСОБА_17 про рекомендацію провести оперативне лікування (видалення металофіксаторів) не підтверджує, що така операція повинна бути проведена до 22.11.2021 (тобто до закінчення строку тримання під вартою), оскільки у довідці відсутня дата складання висновку та печатка лікаря або медичного закладу. Проведені медичні аналізи та огляд лікаря 28-29 жовтня 2021 року не ініціюють проведення екстреного лікування поза межами спеціалізованого закладу.

Надана суду позитивна характеристика ОСОБА_6 (а.с. 55-57) не може бути підставою для скасування ухвали про продовження тримання під вартою, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, обставини його вчинення, що викладені у підозрі та в цілому усі обставини в сукупності.

Як вбачається з клопотання слідчого, завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 перешкоджає необхідність проведення у даному кримінальному провадженні інших слідчих (розшукових) та процесуальних дій. Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також викладені у повідомленні про підозру обставини його вчинення та значну кількість слідчих (розшукових) і процесуальних дій, які ще необхідно провести у даному провадженні, колегія суддів погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо неможливості завершення досудового розслідування до закінчення строку дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом. Водночас, п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачає право слідчого судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. А тому, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про можливість не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 з огляду на те, що він підозрюється у вчиненні злочину, що поєднаний з насильством.

Під час апеляційного розгляду колегія суддів враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд також враховує той факт, що вчинене кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Надані із клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного матеріали доводять наявність правових підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

Крім того, в ході перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання підозрюваного під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного перегляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Отже з наведених захисником мотивів, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для скасування ухвали слідчого судді, яка є законною та обґрунтованою.

Інших істотних процесуальних порушень у цьому провадженні не виявлено.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 197, 199, 405, 407, 422 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді