Дата документу 19.10.2021 Справа № 320/4912/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №320/4912/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1024/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополя Запорізької області, який має середню освіту, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції з приміщенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 , в режимі відеоконференції з приміщенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області,

захисника-адвоката ОСОБА_10 -в режимі відеоконференції з приміщенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області,

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області,

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 березня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обрано.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 , ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 32 184, 80 грн кожному, а всього 64369,60 грн; моральну шкоду у розмірі 250 000,00 грн кожному, а всього 500000,00 грн; витрати на оплату юридичної допомоги за ведення кримінальної справи розмірі 3000,00 грн кожному, а всього 6000,00 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати, кримінальне провадження щодо нього закрити.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно критично поставився до показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які є його знайомими, та не навів беззаперечних доводів, чому надав перевагу показанням свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які є знайомими потерпілого ОСОБА_20 .

На думку апелянта, він захищався від потерпілого шляхом нанесення останньому одного удару в обличчя, а тому вважає, що знаходився в стані необхідної оборони, що виключає його кримінальну відповідальність.

Згідно з вироком суду, 15 травня 2016 року приблизно о 02:00 годині, знаходячись перед будівлею клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , діючи на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні до потерпілого ОСОБА_20 , не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був, та, в силу отриманого життєвого досвіду, міг їх передбачити, наніс один удар рукою в обличчя ОСОБА_20 , внаслідок чого останній впав на бетонне покриття, та, вдарившись об нього головою, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої внутрішньочерепної травми, яка виразилася саднами, крововиливами в потиличній області, крововиливами під м`які мозкові оболонки, забої речовини головного мозку, полюсів обох лобних та лівої скроневої долі, яка, згідно з висновком судово-медичної експертизи №1873 від 20 липня 2016 року, кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя, та від якої, внаслідок ускладнення набряком, дислокацією головного мозку, 06 червня 2016 року, о 10:30 годині в приміщенні КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР, за адресою: м.Запоріжжя, Оріхівське шосе, 10, настала смерть потерпілого ОСОБА_20 .

До початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності та просив кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 , які підтримали клопотання, прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання; потерпілого та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження в цілому дотримався вказаних вимог закону, ретельно дослідив зібрані у провадженні докази, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України.

Разом із цим, відповідно до вимог ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження. За правилами частини 8 вказаної статті, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п.1 ч.2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Положеннями ч.4 ст.286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст.49 КК України, є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Правилами ч.3 ст.288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п.2 цієї статті.

Санкцією ч.1 ст.119 КК України передбачено найбільш суворий вид покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, і відповідно до ст.12 КК України, це кримінальне правопорушення віднесено до нетяжких злочинів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.119 КК України, ОСОБА_6 вчинив 15 травня 2016 року.

На день розгляду цього провадження апеляційним судом минуло більше п`яти років.

Відповідно до вимог ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Таким чином, колегія суддів убачає наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому вважає за необхідне вирок суду першої інстанції скасувати та звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити.
Зазначена позиція узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року (справа №127/26665/16-к, провадження №51-1066км20).
Закриття кримінального провадження з зазначених підстав, які не є реабілітуючими, не позбавляє потерпілих права звернутися з позовними заявами про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ст.417 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 березня 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.119 КК України скасувати.
На підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.119 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України дане кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4