Провадження №1-кп/522/731/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
у спрощеному провадженні щодо кримінального проступку
18 березня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у спрощеному провадженні, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні №0001771 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.08.2019 року, у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця cмт. Овідіополя, Одеської області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, із середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою : АДРЕСА_2 , раніше засудженого:
-10.03.2022 року Київським районним судом м. Одеси за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України 14.08.2020 року до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, та відповідно до ст.75 КК України звільненого від відбування покарання, якщо він на протязі іспитового строку в 1 рік не вчинить нового кримінального правопорушення, та виконає покладені на нього вироком суду обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

02.08.2019 року приблизно о 7 годині 33 хвилині у ОСОБА_3 , який перебував у приміщенні ігрового бару «Субмарина», який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , із корисливих мотивів, виник намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме чоловічої сумки, яка належить громадянину України ОСОБА_4 .

Так, реалізуючи свій намір, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні ігрового бару, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, та його дії залишаться непомітними для оточуючих, правою рукою взяв зі столу, вище указанного приміщення чоловічу сумку вартістю 400 грн., в якій знаходились: мобільний телефон марки «LG K500», коричневого кольору вартістю 300 грн., водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_4 , та три банківські карти. Після чого поклав указану сумку під руку, та направився у бік виходу із приміщення.

Із викраденим майном ОСОБА_3 залишив приміщення ігрового бару, та із місця вчинення кримінального проступку зник, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 700 грн.

Як вбачається, із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 не оспорював встановлені під час дізнання обставини, і згодний із розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному провадженні, а також беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), про що підписав, у присутності захисника ОСОБА_5 відповідну заяву.

У порядку, передбаченому ст.302 КПК України, прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 надіслала до Приморського районного суду м. Одеси обвинувальний акт, у якому зазначила клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.302 КПК України встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно до ч.1 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Відповідно до вимог ст.381 КПК України, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до заяв учасників процесу про спрощене провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - проступку.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 ,суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, що матеріальна шкода потерпілому відшкодована у повному обсязі.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

У п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (у редакції від 06.11.2009 року) зазначено, що призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Як зазначено у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (у редакції від 06.11.2009 року) виправні роботи призначаються тільки працюючим і відбуваються за місцем роботи засуджених.

На думку суду, призначення покарання у вигляді штрафу або виправних робіт є неможливим, так як обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований.

Суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді арешту, або громадських робіт не буде достатнім для виправлення указаного обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , наявності вище зазначених двох пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що йому необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України, та звільнити цього обвинуваченого від відбування покарання, із випробуванням, та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень цим обвинуваченим.

Крім того, обвинуваченого ОСОБА_3 було засуджено вироком Київського районного суду м. Одеси від 10.03.2022 року за ч.1 ст.289 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, та відповідно до ст.75 КК України його було звільнено від відбування покарання, якщо він на протязі іспитового строку в 1 рік не вчинить нового кримінального правопорушення, та виконає покладені на нього вироком суду обов`язки, передбачені ч. 1 ,ч.3 ст.76 КК України.

Так як після постановлення вироку Київського районного суду м. Одеси від 10.03.2022 р. було встановлено , що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення 2.08.2019 р. вчиненого ним до постановлення указаного вироку суду , суд вважає, що необхідно застосувати положення ч.4 ст.70 КК України, призначивши йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, із урахуванням виду та розміру покарання призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 10.03.2022 року, шляхом часткового складання призначених покарань.

У зв`язку із відсутністю клопотань учасників судового провадження міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.
Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 302, 331, 367-371, 373, 374, 376, 381, 382, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті обмеження волі строком на 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком на 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців.

На підставі ч.1 ст.76 КК України строком на 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців покласти на ОСОБА_3 , наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.1 ст.72 КК України строк покарання у вигляді обмеження волі 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців відповідає 9 (дев`яти) місяцям позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2022 року, згідно до якого його було засуджено до обмеження волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців , що відповідає 9 (дев`яти) місяцям позбавлення волі , із застосуванням ст . 75 , ч. 1 ст. 76 КК України та покарання призначеного за вироком Київського районного суду м. Одеси від 10.03.2022 року у вигляді 3 /трьох/ років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 , ч. 1, ч. 3 ст. 76 КК України із іспитовим строком на 1 (один) рік.
Остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 3 /трьох/ років 6 /шість/ місяців позбавлення волі, та відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування покарання, якщо він на протязі іспитового строку в 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців не вчинить нового кримінального правопорушення, та виконає покладені на нього вироком суду обов`язки, передбачені ч. 1 ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

та ч. 3 ст. 76 КК України , а саме :

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , по цьому вироку Приморського районного суду м. Одеси, рахувати з 18.03.2022 року.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Речові докази: мобільний телефон марки «LG K500» коричневого кольору, банківську карту НОМЕР_1 , банківську карту НОМЕР_2 , та водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_4 вважати повернутими потерпілому ОСОБА_4 за належністю.
Речовий доказ «CD» диск зберігати у матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу. Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1

18.03.2022