Справа № 545/2590/21
Провадження № 1-в/545/388/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2021 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області у м. Полтаві в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Надержинщинська виправна колонія (№65)» заяву засудженої

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, не працюючої, неодруженої, не маючої на утриманні неповнолітніх дітей, раніше судиму:

- 09.07.2010 року Корюківським районним судом за ч. 1 ст. 122 КК України до позбавлення волі на 1 рік, згідно ст. 75 КК України звільненої з іспитовим терміном на 1 рік;

- 18.11.2010 року Корюківським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 72 та ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на 3 роки 2 місяці;

по даній справі засудженої вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 17.12.2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджена ОСОБА_4 звернулась до суду із клопотанням про застосування щодо неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що вона відбула 2/3 строку покарання, стала на шлях виправлення, вказує, що вона працює, щиро кається у вчиненому, не має зауважень щодо дотримання правил внутрішнього розпорядку та щодо роботи.

В судовому засіданні представник адміністрації Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» вказав, що засуджена не довела своє виправлення, а тому заперечив щодо задоволення клопотання засудженої.

Засуджена ОСОБА_4 в судовому засіданні своє клопотання підтримала, просила задовольнити.

В судовому засіданні прокурор заперечив щодо задоволення клопотання засудженої про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що ОСОБА_4 , засуджена за вчинення тяжкого злочину, раніше неодноразово судима, відбуває покарання з 21.02.2019 року, за час відбування покарання має два стягнення, які погашені, заохочень не має взагалі, на даний час характеризується посередньо, що свідчить про передчасність застосування до неї умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши думку прокурора, представника установи, пояснення засудженої, дослідивши матеріали особової справи та клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання засудженої ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання,призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочині до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 засуджена 17.12.2018 року Корюківським районним судом Чернігівської області від 17.12.2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Згідно вироку суду, ОСОБА_4 19 травня 2018 року, близько 15 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою скоєння крадіжки прибула до квартири ОСОБА_5 , розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , де шляхом відчинення вхідних дверей за допомогою ключа, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання негативних наслідків, повторно, умисно, таємно, з корисливим мотивом та метою, проникла до середини вказаної квартири, звідки скоїла крадіжку грошей у сумі 2000 гривень, які знаходились на холодильнику в кухні вказаної квартири, належних ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до приміщення.

Відповідно до характеристики на засуджену ОСОБА_4 від 17.08.2021 року, засуджена з 21.02.2019 року відбувала покарання у державній установі «Чернігівська виправна колонія (№44)», де до праці не залучалась. Вимоги режиму тримання порушувала, мала два стягнення рішенням дисциплінарної комісії установи, заохочень не мала. Характеризувалась негативно.

З 23.12.2020 року відбуває міру кримінального покарання в Державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)».

За час відбування покарання в установі не допускає порушень вимог режиму відбування покарання та розпорядку дня, стягнень не має.

06.01.2021 року на засіданні комісії по застосуванню до засуджених заохочувальних норм, згідно статті 101 КВК України було прийнято рішення про переведення засудженої ОСОБА_4 до дільниці соціальної реабілітації установи, як такої, що стає на шлях виправлення.

За час відбування покарання в дільниці соціальної реабілітації не допускає порушень вимог режиму відбування покарання та розпорядку дня. Стягнень не має, заохочень не має. Характеризується посередньо. Дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань під контролем представників адміністрації. У відношенні до представників адміністрації установи поводить себе тактовно, але робить це з метою мати поблажливе ставлення до себе.

Згідно статті 118 КВК України працевлаштована на підсобному господарстві установи підсобним робітником.

Згідно частини 5 статті 118 КВК України роботи по благоустрою місць позбавлення волі виконує під контролем з боку представників адміністрації, не завжди розуміє їх суспільну необхідність. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до статті 123 Кримінально - виконавчого кодексу України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», до їх реалізації відноситься посередньо.

Відповідно до статті 126 КВК України намагається прагнути до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, у вільний від роботи час іноді читає художню літературу.

На заходи виховного впливу реагує, але не завжди робить для себе правильні висновки. Усвідомлює тяжкість скоєного злочину, визнає себе винною.

Згідно цієї ж характеристики засуджена ОСОБА_4 не довела своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, згідно статті 81 Кримінального Кодексу України.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України до засудженої ОСОБА_4 є те, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, однак засуджена за весь час відбування покарання заохочень не має, мала два стягнення, які погашені, характеризувалась то негативно, то посередньо та змінила поведінку на краще в період часу, що передує поданню заяви про умовно-дострокове звільнення.

Крім того, ОСОБА_4 до засудження не працювала, не мала постійного місця працевлаштування, раніше неодноразово судима, але належних висновків для себе не зробила, будь-які дані про можливість прилучення її до суспільно корисної праці після звільнення відсутні, засуджена за вчинення тяжкого злочину за обтяжуючих обставин.

Таким чином, перевіривши доводи викладені в заяві, дослідивши матеріали особової справи засудженої ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що за час відбування покарання засуджена не довела своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст.81 КК України.

З наведеного убачається, що на даний час засуджена не досягла необхідного ступеня виправлення та не довела своє виправлення, а тому не має впевненості в свідомому відновленні в соціальному статусі, як повноправного члена суспільства та готовності до самокерованої правослухняної поведінки, а отже заява засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 537 КПК України суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1