Справа № 159/6603/21 Провадження №11-сс/802/568/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
власника майна ОСОБА_7 ,
представника власника майна ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2021 року про накладення арешту на майно,
В С Т А Н О В И В:

Старший дізнавач СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на акумуляторну батарею та мобільний телефон марки «Самсунг», які були добровільно видані ОСОБА_10 та належать ОСОБА_7 ; металевий предмет невеликої форми, ззовні схожий на кулю, який був вилучений протоколом огляду місця події на території готельного комплексу, що знаходиться на вул. Брестська, 21, в м. Ковелі; куртку марки «Flavor» чорного кольору, яка добровільно видана ОСОБА_7 , із забороною використання, розпорядження і відчужування.
Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.11.2021 клопотання задоволене повністю та накладений арешт на вказане майно, заборонивши розпоряджатись та користуватись ним до вирішення провадження по суті.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що вилучені в ході проведення огляду місця події та в ході добровільної видачі речі є речовими доказами по кримінальному провадженню, що підтверджують вчинення діяння, передбаченого ч.1 ст.248 КК України, вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст.98, п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України, а тому, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження цього майна, на нього слід накласти арешт із забороною розпоряджатись та користуватись вказаними майном.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, власник майна ОСОБА_7 оскаржує його з мотивів незаконності і необґрунтованості. Посилається на те, що стороною обвинувачення не доведені ризики, передбачені ст.170 КПК України. З огляду на наведене, просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу і просили скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в накладенні арешту на майно, прокурора, який апеляцію заперечив і просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, пояснення дізнавача, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Матеріалами провадження стверджується, що 04.11.2021 до ЄРДР внесені відомості № 0000932 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.248 КК України (а.п.4).
Згідно з вимогами ч.2 ст.131 КПК України, одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, слідчим суддею при винесенні рішення вказані вимоги закону дотримані.
Положення ч.1 ст.167 КПК України регламентують, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Суд апеляційної інстанції вважає, вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, а саме є достатні підстави вважати, що воно використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди, а тому з метою збереження речових доказів та їх дослідження органами досудового розслідування, клопотання прокурора у цій частині підлягає задоволенню, а доводи апеляційної скарги власника майна з цього приводу є необґрунтованими.
Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як пояснив прокурор під час апеляційного розгляду, усе вилучене під час обшуку майно є речовими доказами та існує необхідність у проведенні судових експертиз та слідчих дій за участю усіх вилучених речей, які дозволять об`єктивно встановити обставини, що мають значення для кримінального провадження.
Апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що акумуляторна батарея, мобільний телефон, металевий предмет невеликої форми, ззовні схожий на кулю, та куртка могли бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються від час досудового розслідування.
Таким чином, дослідивши усі вказані обставини в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що вказане вилучене майно може бути предметом вчинення кримінального правопорушення чи зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розгляду кримінального провадження, дослідження їх органами досудового слідства та подальшого проведення судових експертних досліджень.

Нові докази під час апеляційного розгляду провадження суду апелянтом надані не були.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення суду, апеляційний суд не вбачає.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2021 року про накладення арешту на майно без змін.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді