Справа № 396/658/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2021 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

представника потерпілих: ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001010 від 13 грудня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_9 заявив клопотання про визнання недопустимим протокол про результати аудіо -, та відео контролю за особою від 20 березня 2019 року та аудіо диск №56т, який є додатком до протоколу. Вказав, що в протоколі зафіксовані відомості, які не є гласною слідчою дією, а саме: розмова між співробітником поліції та підозрюваним, яка відбувалась в райвідділі. Так, ОСОБА_10 перебував в статусі підозрюваного, йому не були роз`ясненні його права, та більш того, спілкування з працівником поліції не може бути розцінено як негласна слідча дія.
Заслухавши доводи захисника ОСОБА_9 , враховуючи думку учасників кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно з нормою ч.2 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Так, згідно протоколу про результати аудіо -, та відеоконтролю за особою від 20 березня 2019 року, заступником начальника ВП начальником сектору кримінальної поліції Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області підполковником поліції ОСОБА_11 відповідно до вимог ст.6,7 ЗУ «Про оперативно розшукову діяльність», на виконання доручення старшого слідчого відділення Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_12 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001010 від 13 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, на підставі ухвали Кропивницького апеляційного суду №132 т від 24.01.2019 про аудіо -, та відео контроль особи, із застосуванням технічних засобів відносно громадянина України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надано завдання до УКП (ОТЗ) ГУНП в Кіровоградській області. В результаті проведення негласно слідчої (розшукової) дії: аудіо -, та відео контролю особи, зафіксовано показання ОСОБА_10 про вчинення ним злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Відповідно до ч.3, ч.4 ст.258 КПК України спілкуванням є передання інформації у будь-якій формі від однієї особи до іншої безпосередньо або за допомогою засобів зв`язку будь-якого типу. Спілкування є приватним, якщо інформація передається та зберігається за таких фізичних чи юридичних умов, при яких учасники спілкування можуть розраховувати на захист інформації від втручання інших осіб. Втручанням у приватне спілкування є доступ до змісту спілкування за умов, якщо учасники спілкування мають достатні підстави вважати, що спілкування є приватним.
Згідно п.1 ч.4 ст.258 КПК України аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання в приватне спілкування, який складається з доступу до змісту спілкування за умов, якщо його учасники мають достатні підстави вважати, що воно є приватним.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спілкування в умовах відділу поліції ОСОБА_10 з працівником поліції, а саме: начальником сектору кримінальної поліції Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області підполковником поліції ОСОБА_11 , не було приватним, оскільки ОСОБА_13 перебував під контролем працівників поліції та розумів, що фактично надавав показання, а тому дане спілкування не можна визнати слідчою (розшуковою) дією аудіо, відео контролем особи.
Такий вид спілкування розцінюється судом як допит особи, проведений за відсутності захисника, участь якого у справах даної категорії є обов`язковою.
А тому, в силу положень ч.1 ст.87 КПК України, відомості, зафіксовані в протоколі про результати аудіо -, та відео контролю за особою від 20 березня 2019 року та аудіо диску №56т (ідент. №PSP323R118143708 2), що є додатком до протоколу та на якому збережено інформацію у вигляді одного файлу, здобуті внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, та визнається судом недопустимим доказом.
Керуючись ч.2ст.89, 371-372 КПК України, суд -

постановив:
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_9 задовольнити
Визнати очевидно недопустимими доказом відомості, зафіксовані в протоколі про результати аудіо -, та відео контролю за особою від 20 березня 2019 року та аудіо диску №56т (ідент. №PSP323R118143708 2), що є додатком до протоколу та на якому збережено інформацію у вигляді одного файлу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_14
ОСОБА_3