Справа№ 938/42/21
Судове провадження № 1-кп/938/41/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке 16.12.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000063 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, непрацюючого, депутатом не обирався, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2020 за ч.1 ст. 296 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 8500,00 грн,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :
обвинувачений ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Верховинського районного суду від 11.12.2019, який набрав законної сили 13.01.2020, за ч. 1 ст.296 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн, сплата якого була розстрочена ухвалою Верховинського районного суду від 29.07.2020 на 29 місяців, шляхом сплати штрафу 28 рівними платежами по 300,00 грн щомісячно та 100,00грн останній місяць, після постановки його на облік 16.01.2020 Верховинським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації», як засуджену особу до покарання у виді штрафу, будучи належним чином письмово ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді штрафу та попередженим про кримінальну відповідальність за ч.1 ст.389 КК України, тобто за ухилення від відбування покарання у виді штрафу, діючи умисно, ухилився від відбування покарання за цим вироком суду у виді штрафу, оскільки не пред`явив документа про оплату частини штрафу до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання або інформацію про причини несплати штрафу, протягом чотирьох місяців після винесення ухвали про розстрочення невиплаченої суми штрафу.

Таким чином скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 389 КК України. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального проступку не визнав, вважає, що такий штраф є безпідставним

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого йому діяння підтверджується дослідженими і перевіреними судом доказами:
-показаннями свідка начальника Верховинського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Івано-Франківській області ОСОБА_6 , яка суду пояснила, про те, що 16 січня 2020 року на виконання до Верховинського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Івано-Франківській області поступив вирок Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2019, який набрав законної сили 13.01.2020, згідно якого ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначено покарання покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн. Листом від 16.01.2020 Центр пробації повідомив засудженого ОСОБА_3 про необхідність сплати даного штрафу у місячний строк після набрання вироком законної сили та надання Центру пробації документів про сплату штрафу. Також було роз`яснено наслідки несплати штрафу у встановлені строки. Відповідне роз`яснення щодо строків виконання вироку та сплати штрафу, ОСОБА_3 було скероване також і Верховинським районним судом.

Оскільки станом на 02.03.2020 Центром пробації не отримав від засудженого ОСОБА_3 документів про сплату штрафу, вона, як начальник Верховинського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Івано-Франківській області звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з поданням щодо вирішення питання щодо розстрочення виплати несплаченої суми штрафу. Ухвалою Верховинського районного суду від 29.07.2020 було розстрочено Засудженому ОСОБА_3 на 29 місяців виплату несплаченої суми штрафу в розмірі 8500,00грн згідно вироку Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2019, шляхом сплати штрафу 28 рівними платежами по 300,00 грн щомісячно та 100,00грн останній 29 місяць. Також судом було роз`яснено ОСОБА_3 наслідки несплати чергового платежу.

Станом на 08.09.2021до Верховинського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Івано-Франківській області не надходили платіжні документи про сплату ОСОБА_3 хоча б частини штрафу.

- копією вироку Верховинського районного суду від 11.12.2019, яким ОСОБА_3 визнано винним за ч. 1ст.296 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн.

- копією розпорядження Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 14.01.2020 №340/89/19/179/20-вих, згідно якого на виконання Верховинського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Івано-Франківській області скеровано вирок Верховинського районного суду від 11.12.2019, яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним за ч. 1ст.296 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн, і який набрав законної сили 13.01.2020.

- копією повідомлення Верховинського районного суду від 14.01.2020 №340/89/19/20-Вих направленого ОСОБА_3 про обов`язок сплатити штраф у місячнй строк після набрання вироком законної сили та необхідність надання Верховинського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Івано-Франківській області доказів сплати штрафу;

- копією повідомлення Верховинського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Івано-Франківській області від 16.01.2020 Вих №38/2/98 адресованого ОСОБА_3 про обов`язок сплатити штраф у місячнй строк після набрання вироком законної сили з попередженням про наслідки ухилення від виконання покарання;

- копією подання начальника Верховинського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Івано-Франківській області ОСОБА_6 про розстрочку несплаченої суми штрафу;

- копією ухвали Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 29.07.2020 згідно якої засудженому ОСОБА_3 розстрочено на 29 місяців виплату несплаченої суми штрафу в розмірі 8500,00грн згідно вироку Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2019, шляхом сплати штрафу 28 рівними платежами по 300,00 грн щомісячно та 100,00грн останній 29 місяць, та розяснено наслідки несплати чергового платежу;

- даними подання начальника Верховинського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Івано-Франківській області ОСОБА_6 про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 389 КК України, за ухилення відбування покарання у вигляді штрафу.

Зазначені вище докази суд визнає належними, допустимими, достовірними, так як отримані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні дані які б свідчили, що ці докази здобуті з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.
Таким чином, оцінюючи у сукупності всі досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, тобто в ухиленні від відбування покарання у виді штрафу, є доведеною.
Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України належить до кримінальних проступків.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого встановлено, що він є пособою пенсійного віку, проживає у важких побутових умовах, на обліку у лікаря психіатра не перебуває однак перебуває на обліку у наркологічному кабінеті, за місцем проживання характеризується добре, раніше судимий.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.
У судовому засіданні прокурор просив врахувати дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він є особою пенсійного віку, що унеможливлює призначення покарання, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Частиною 1 ст.389 КК України передбачено, що за ухилення від сплати штрафу передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на той самий строк.
Згідно ч.2 ст.57 КК України, виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.
Згідно ч.3 ст.61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.
Згідно з роз`ясненнями абз.7 п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності підстав, відповідно до ст.7 КПК України повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 2/17/1-2021 від 01.01.2021 вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи із 02.04.2014р. отримує пенсію за віком.
Відтак, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 є особою, яка досягла пенсійного віку, відповідно до ст. ст.57, 61 КК України, йому не може бути призначено жодне із альтернативних видів покарань визначених санкцією ч.1 ст.389 КК .
Оскільки, судом не встановлено підстав для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 389 КК України, а передбачені санкцією цієї статті види покарань не можуть бути до нього застосовані як до особи, що досягла пенсійного віку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 підлягає звільненню від покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.389 КК України на підставі ч.1 ст. 74 КК України, у зв`язку з відсутності процесуальної можливості призначення покарання.
Окрім цього, оскільки відповідно до вимог ст.71 КК України, невідбуте покарання за попереднім вироком може бути приєднано лише до покарання, призначеного за новим вироком, а даним вироком ОСОБА_3 , не призначається жодного покарання, а відтак, суд вважає, що вирок Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2019 слід виконувати самостійно.

Цивільний позов по справі не заявлено. Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні. Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України.

На підставі ч.1 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, у зв`язку з відсутністю процесуальної можливості призначення йому покарання, передбаченого санкцією цієї статті як особі, що досягла пенсійного віку.
Вирок Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2019 виконувати самостійно.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1