Категорія: ч. 2 ст. 307 КК України Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

23 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ з ДУ "Київський слідчий ізолятор" матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 8 листопада 2021 року,

за участю сторони захисту адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою місцевого суду, постановленою у кримінальному провадженні №0003655 від 18.09.2021 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше несудимого,

який обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Строк дії ухвали про тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 визначено до 4 січня 2022 року включно.

Визначено ОСОБА_7 розмір застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у вигляді 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 800 (дев`яносто тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 відповідні процесуальні обов`язки.

Визначено строк дії, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалою суду обовязків 60 днів з моменту внесення обвинуваченим (заставодавцями) застави у розмірі, визначеному судом.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин з метою збуту, що свідчить про істотний рівень суспільної небезпеки таких дій, та з урахуванням обставин кримінального провадження і даних про особу обвинуваченого, який не має стійких соціальних зв`язків, офіційного місця працевлаштування, тобто стабільного джерела прибутку, місцевий суд дійшов висновку про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою з огляду на наявність реальних ризиків, зокрема, переховуватись від суду з метою уникнення останнім кримінальної відповідальності, вчинити інше (аналогічне) кримінальне правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із цим рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним, необґрунтованим та неналежно вмотивованим, адвокат ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08.11.2021 року по справі №761/39225/21 в частині продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ; постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_8 та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що в порушення вимог ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 184 КПК України копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, не були надані обвинуваченому ОСОБА_7 , а також стороною обвинувачення не додано доказів на підтвердження їх надання.

Стверджує, що слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень, оскільки прокурором було заявлено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 , а місцевий суд своєю ухвалою продовжив строк тримання останнього під вартою. Поряд з цим апелянт вважає, що питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого в порядку ст. 331 КПК України не може бути вирішено судом першої інстанції під час підготовчого судового провадження. Крім того, головуючий суддя не видалився до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, що, у свою чергу, свідчить про наявність у нього наперед сформованої позиції до справи, а також про порушення права ОСОБА_7 на справедливий судовий розгляд неупередженим судом.

Додатково вказує на те, що стороною обвинувачення не доведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню, враховуючи те, що ОСОБА_7 має місце проживання у м. Києві та раніше несудимий.

Позиції учасників апеляційного провадження

Відповідно до ч. 4 ст. 4221 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Перед початком судового розгляду, на адресу суду надійшло клопотання від Шевченківської окружної прокуратури міста Києва про розгляд апеляційної скарги без участі прокурора.

З огляду на вказані вимоги закону апеляційний розгляд здійснено без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви Суду

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0003655 від 18.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 8 листопада 2021 року продовжено відносно ОСОБА_7 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 4 січня 2022 року включно.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, зважаючи на наступне.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Абзацом другим цієї статті передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують щодо обвинуваченого ОСОБА_7 продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, при позбавленні особи волі та продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження, суд повинен враховувати особливості конкретної справи, в якій необхідне тривале утримання особи під вартою у зв`язку з привалюванням суспільного інтересу та безпеки суспільства над правилом поваги до особистої свободи особи.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин з метою збуту, що свідчить про істотний рівень суспільної небезпеки таких дій, а також приймаючи до уваги існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити нові злочини, відсутності у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків, офіційного місця працевлаштування, та враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Доводи адвоката про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу обвинуваченого в їх сукупності, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, характер протиправних дій, які ставляться у провину обвинуваченому, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З огляду на вказане, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на викладене, рішення місцевого суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 419, 4221 ч. 4 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 8 листопада 2021 року, якою клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено; продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ; строк дії ухвали про тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 визначено до 4 січня 2022 року включно; визначено ОСОБА_7 розмір застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у вигляді 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 800 (дев`яносто тисяч вісімсот) гривень 00 копійок; у разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 відповідні процесуальні обов`язки; визначено строк дії, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалою суду обов`язків 60 днів з моменту внесення обвинуваченим (заставодавцями) застави у розмірі, визначеному судом, залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 р о л ь