Справа № 149/910/21
Провадження №1-кп/149/140/21
Номер рядка звіту 227
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

29.09.2021 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника-адвоката ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , їх представника ОСОБА_8
експерта ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник кримінальне провадження №0000157 від 03.02.2021 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України
В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 02.02.2021 біля 19:30 год., керуючи технічно справним автомобілем "ЗІЛ-131" , д.н.з. НОМЕР_1 , під час виїзду з узбіччя на проїзну частину провулку Сандрацького в с. Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та в момент об`єктивної появи в полі його зору пішохода ОСОБА_10 , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустив наїзд на останнього, після чого, з метою уникнення відповідальності вчинив дії , спрямовані на приховування вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, помістив ОСОБА_10 в автомобіль "ЗІЛ-131" , д.н.з. НОМЕР_1 , та перевіз його до річки Південний Буг, де скинув у воду.

Внаслідок наїзду на пішохода ОСОБА_10 від отриманих травм загинув на місці пригоди.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 124 від 14.03.2021 у ОСОБА_10 виявлено: розтрощення голови з руйнуванням головного мозку (рани та синці на голові, рани та крововиливи на слизовій нижньої губи, численні переломи кісток мозкового та лицевого відділів черепа, розміщення головного мозку); закриту тупу травму грудей у вигляді крововиливу в м`якій тканині по передній поверхні справа, переломи 2-6 ребер справа по середньо-ключичній лінії, забій правої легені; садно шиї. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, можливо 02.02.2021 за обставин ДТП. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_10 та є складовими черепно-мозкової травми, травми грудей, можна припустити, що під час первинного контакту з транспортним засобом ОСОБА_10 знаходився у вертикальному положенні, передньою частиною тіла до нього з подальшим падінням та накатуванням колеса на голову в напрямку зліва направо.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 124 від 14.03.2021 у ОСОБА_10 виявлено: розтрощення голови з руйнуванням головного мозку (рани та синці на голові, рани та крововиливи на слизовій нижньої губи, численні переломи кісток мозкового та лицевого відділів черепа, розміщення головного мозку); закриту тупу травму грудей у вигляді крововиливу в м`якій тканині по передній поверхні справа, переломи 2-6 ребер справа по середньо-ключичній лінії, забій правої легені; садно шиї. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, можливо 02.02.2021 за обставин ДТП. Розтрощення голови з руйнуванням головного мозку має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_10 настала від розтрощення голови з руйнуванням головного мозку.

Відповідно до висновку автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/102-21/2901-ІТ від 22.02.2021 в заданій дорожній обстановці, дії водія автомобіля "ЗІЛ-131" , д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , з технічної точки зору,регламентувались вимогами п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху. В ситуації, яка склалася, з технічної точки зору, можливість попередження виникнення ДТП (наїзду на пішохода) у водія ОСОБА_4 полягала у виконанні ним вимог п.п. 10.1, 12.3 ПДР України, для чого у нього були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру. В ситуації, яка склалась, в діях водія ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1, 12.3 ПДР України. Дії водія ОСОБА_4 , які не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП.

Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 10.1, 12.3 ПДР України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно з якими:

1) п. 10.1 "Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху."

2) п. 12.3 "У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди."

Порушення ОСОБА_4 вищевказаних вимог ПДР України перебуває у причинному зв`язку з виникненням ДТП та її наслідками- настанням смерті пішохода ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху особою , яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Крім того, біля 19 год. 30 хв. 02.02.2021 водій ОСОБА_4 , здійснивши наїзд на пішохода ОСОБА_10 , автомобілем "ЗІЛ-131", д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Першотравневій в с. Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області, усвідомлюючи одразу після наїзду, що потерпілий перебуває у небезпечному для життя стані, достовірно знаючи, що ОСОБА_10 отримав небезпечні для життя тілесні ушкодження, діючи умисно, маючи реальну можливість надати допомогу ОСОБА_10 , який був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпородного стану, таку допомогу потерпілому не надав, не вжив заходів для надання йому першої медичної допомоги, не звернувся за допомогою до інших осіб , не викликав представників лікувального закладу , хоча повинен був і мав об`єктивну можливість це зробити, натомість, з метою уникнення відповідальності вчиняв дії, спрямовані на приховування вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, помістив ОСОБА_10 в автомобіль "ЗІЛ-131", д.н.з. НОМЕР_1 , та перевіз його до річки Південний Буг, де скинув у воду.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, а саме: завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що із ОСОБА_10 він був знайомий з дитинства, неприязних стосунків і конфліктів між ними не виникало, вони спілкувалися, товаришували, певний час разом працювали. ОСОБА_4 працював водієм у ДП «Хмільницьке лісове господарство», де за ним був закріплений автомобіль "ЗІЛ-131", д.н.з. НОМЕР_1 . Стаж водіння цим автомобілем становить 7 років.

02.02.2021 року ОСОБА_4 виконував свої посадові обов`язки в ДП «Хмільницьке лісове господарство», використовуючи ввірений йому автомобіль, та перевозив деревину. Перед початком роботи ОСОБА_4 не виявив будь-яких несправностей і приступив до перевезення деревини. Вдень 02.02.2021 року в автомобілі він виявив технічні несправності, які мав намір усунути самостійно, про що повідомив безпосереднього керівника телефоном. Оцінивши виявлені несправності, ОСОБА_4 вирішив, що доставка автомобіля "ЗІЛ-131" на територію ДП «Хмільницьке лісове господарство» є недоцільною через складність рельєфу відповідного маршруту, а виявлені несправності він може усунути на території, прилеглій до будинку, в якому він проживає. Автомобіль був доставлений ОСОБА_4 до вказаного місця, де власними силами був відремонтований.

Ввечері 02.02.2021 року близько 18:00 год. ОСОБА_10 прийшов до будинку, де проживав ОСОБА_4 , та вони спільно поїхали на автомобілі "ЗІЛ-131", д.н.з. НОМЕР_1 в особистих справах в с. Курилівка на пилораму, де пробули певний час. Потім ОСОБА_4 на цьому ж автомобілі разом з ОСОБА_10 приїхали до вул. Першотравневої в с. Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області, де водій ОСОБА_4 зупинив машину на узбіччі, увімкнувши габаритні вогні, дорожнє покриття було засніжене. Близько 20 хв ОСОБА_10 і ОСОБА_4 спілкувалися всередині автомобіля, після чого ОСОБА_10 попрощався з ОСОБА_4 , самостійно вийшов з автомобіля і почав рух позаду машини. ОСОБА_4 бачив це через вікно автомобіля. Запустивши двигун автомобіля, увімкнувши дальнє світло фар та таким чином переконавшись у відсутності перешкод, ОСОБА_4 почав рух автомобілем прямо, виїжджаючи на проїжджу частину дороги з узбіччя. Через деякий час, рухаючись по дорозі, ОСОБА_4 почув свист і зупинився. Вийшовши на дорогу, ОСОБА_4 побачив ОСОБА_10 , який лежав за заднім правим колесом автомобіля. Тіло знаходилось догори обличчям ногами до автомобіля. В ділянці голови ОСОБА_10 та на дорозі ОСОБА_4 побачив кров. ОСОБА_4 почав рухати тіло ОСОБА_10 , однак ознак життя він не подавав. Не маючи навичок надання першої медичної допомоги, оцінивши на власний розсуд очевидність тілесних ушкоджень, обвинувачений вважав, що ОСОБА_10 помер. Найближчий медичний пункт був розташований приблизно на відстані 1 км від місця події.

Після цього ОСОБА_4 обмотав голову ОСОБА_10 пакетом, забрав його шапку, перемістив тіло ОСОБА_10 до провулку Вишневого, а через деякий час повернувся до автомобіля "ЗІЛ-131", під`їхав автомобілем до провулку Вишневого, помістив тіло ОСОБА_10 в кузов автомобіля і вивіз до річки Південний Буг, де скинув у річку на відстані близько 1,5 км від місця події. Після цього ні з ким не спілкувався, про ДТП нікому не повідомляв, повернувся додому близько 00:00-01:00 год, залишив автомобіль біля воріт будинку, де проживає.

Вранці наступного дня ОСОБА_4 вийшов на роботу, однак внаслідок хвилювання від пережитих подій не зміг працювати. Він повідомив про подію свого безпосереднього керівника, після розмови з яким і звернувся до поліції і повідомив про подію.

Свою поведінку після вчинення ДТП ОСОБА_4 пояснює хвилюванням та шоком, пояснити причину таких дій не зміг. Запевняв, що не мав наміру заподіювати смерть ОСОБА_10 , у вчиненому розкаювався, однак вину заперечиував.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що він є батьком ОСОБА_10 . З ОСОБА_11 його син був знайомий з дитинства, потерпілий також знайомий з обвинуваченим, про конфлікти між ними йому не відомо. Також повідомив, що 02.02.2021 вранці він поїхав по зерно в с. Порик та сина ОСОБА_12 більше не бачив. Десь близько 12 год. ранку наступного дня до нього зателефонував кум та повідомив, що щось сталося з ОСОБА_12 . Після чого вони з дружиною поїхали до поліції, де їм черговий повідомив про те, що сталося. Дружина після цього втратила свідмість, а він пішов писати до слідчого заяву. В подальшому ОСОБА_7 був присутній на місці ДТП і місці виявлення трупа. З приводу вказаних обставин в ніч з 02.02.2021 на 03.02.2021 року йому ніхто не телефонував і не повідомляв. Очевидцем подій кримінального правопорушення він не був. При визначенні міри покарання просив покарати ОСОБА_11 суворо.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що є матір`ю ОСОБА_10 01.02.2021 вона поїхала до міста Києва та 02.02.2021 вона не бачила як ОСОБА_10 пішов на роботу. Вдома залишилась тільки бабуся, так як чоловік ОСОБА_7 поїхав ще раніше в с. Порик по корм. Коли вона повернулася ввечері додому ОСОБА_12 не було, також він не прийшов і вночі. Їм з чоловіком передали, що щось сталося і вони почали всім телефонувати, однак ніхто не відповідав. Десь о 12:30 їм повідомили та вони поїхали до відділу поліції, де черговий повідомив, що сталося з їхнім сином, після чого вона втратила свідомість . Далі їх повідомили, що викликали ОСОБА_13 для того, щоб витягнути тіло, чоловік її туди не пустив. Вона з своєю сестрою під`їхали на місце події, коли тіло вже витягли з води, однак їх туди близько не підпустили та відправили додору, сказавши, що тіло заберуть на експертизу. Як потім їй стало відомо, що 02.02.2021 ОСОБА_14 після роботи добирався додому та спізнився на автобус. Його з ОСОБА_15 додому підвіз брат обвинуваченого - ОСОБА_16 , який був разом з ОСОБА_17 . ОСОБА_16 підвіз його до ОСОБА_4 , оскільки в них був намір поїхати на пилораму. Очевидцем подій кримінального правопорушення вона не була. При визначенні міри покарання просила покарати ОСОБА_11 суворо.

Винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується доказами, дослідженими в процесі судового розгляду.
витягом з ЄРДР ( т.1 , а.с.234), відповідно до якого 03.02.2021 до ЄРДР за № 0000157 були внесені відомості за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України;
письмовою заявою ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 235) відповідно до якої ОСОБА_18 зізнався, що він 02.02.2021, перебуваючи на вул. Першотравнева в с. Широка Гребля біля 20:00 год., перебуваючи за кермом автомобіля "ЗІЛ-131", д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на громадянина ОСОБА_10 , який від отриманих травм одразу помер, про що він не повідомив ні поліцію, ні медиків, так як злякався, тіло ОСОБА_10 на вказаному автомобілі відвіз до р. Південний Буг між селами Курилівка та Широка Гребля та викинув у воду;
протоколом огляду місця ДТП від 03.02.2021 з план-схемою та фото таблицею до нього (т. 1, а.с. 236-247) відповідно до якого в присутності понятих та ОСОБА_4 було оглянуто ділянку дороги поблизу житлового будинку АДРЕСА_1 . Так, на відстані 1,1 м від правого краю дороги на узбіччі наявна пляма бурого кольору, яка знаходиться на відстані 17, 6 м до ЛЕН № 266. Від вказної ЛЕН на відстані 25.9 м наявний роздвоєний слід колеса вантажного автомобіля, що відобразився на рихлому снігу. Вказний слід має ширину 0, 4 м розпочинається та закінчується на краю проїзної частини, довжиною 14.7 м, має роздвоєння довжиною 7,9 м. На відстані 0,7 м від вказаного сліду на 6 м від проїзної частини наявна пляма чорного кольору з якої зроблено змив та поміщено до спеціального пакету НПУ № SUP 1041639. Одночано на відстані 1, 4 м від попереднього сліду бере свій початок інший слід шириною 0, 8 м та довжиною 15,7 м має розздвоєння довжиною 8,2 м. Вказані сліди закінчуються на краю проїзної частини вул. Першотравнева, зокрема роздвоєння другого сліду закінчується на відстані 21.1 м від якого на відстані 0,7 м закінчується другий слід, який йде на звуження та має ширину 0,4 м. На відстані 0, 9 м закінчується роздвоєння першого сліду від якого на відстані 0,8 м закінчується перший слід шириною 0, 4 м. В місці яскраво вираженого протектора другого сліду виготовлено гіпсовий зліпок протектора транспортного засобу, який опечатано в паперовий короб. Одночасно попередньо в місці речовини бурого кольору № 7 відібрано зразки речовини біологічного походження, які опечатано в паперовий конверт. На відстані 28,9 м бере свій початок концентрація речовини бурого кольору лівий край якої закінчуються на відстані 1,2 м та вона має ширину 2.1 м та довжину 13.3 м. В даній концентрації РБК наявна концентрована пляма РБК та біологічної речовини (мозкової тканини) шириною 0,3 м та довжиною 0,2 м З вказною концентрації вилучено зразки, які запаковано до паперевого конверту. Одночасно дана концентрація розташована на відстані 29,3 м від ЛЕМ № 266 та 1,4 м від правого узбіччя. На відстані 7,4 м від вказаної концентрації та на відстані 0,7 м до правого узбіччя наявна основна концентрація РБК та мозкової тканини шириною 0,7 м та довжиною 1, 2 м з якої відібрано зразки біологічного походження та РБК. На місці події труп відсутній;
Протоколом огляду від 03.02.2021 з фото таблицею до нього (т. 1 а.с. 248-250, т. 2 а.с. 1-5) відповідно до якого в присутності понятих була огляну та дорога (пров. Вишневий с. Широка Гребля, Хмільницький р-н., Вінницька обл.) . Дорога грунтова, на момент огляду покрита снігом найменша ширина дороги 6 м, наявні обочини вкриті шаром снігу. За обочинами наявні території домогосподарств, які відгорожені від дороги парканами. Огляд починається одразу від вулиці Першотравнева вглиб до провулку Вишневий. За 10 м від початку провулку майже посередині дороги виявлено на снігу сліди біологічного характеру у вигляді згустків рідини та речовини схожої на частини головного мозку. Дані сліди являють у себе слідову доріжку протяжністю близько 100 м та завершується у виїзді із села у напрямку лісу. Під час огляду вилучено із вказаної слідової доріжки у двох різних кінцях речовину (рідину) бурого кольору. Вилучення проводилось за допомогою бинта, вилучені бинти запаковано у два окремі конверти білого кольору (без маркувань) . Крім того, за допомогою бинта вилучено зразок речовини біологічного походження , який поміщено у окремий паперовий конверт білого кольору (без маркувань). Інші речі не вилучались;
протоколом огляду місця події від 03.02.2021 з ілюстрованою таблицею до нього (т. 2 а.с. 6-12) відповідно до якого в присутності понятих та за участі ОСОБА_4 було оглянуто ділянку польової дороги за селом між населеними пунктами с. Широка Гребля та с. Курилівка на відстані 870 м від с. Широка Гребля. Зазначена польова дорога розташована на краю поля та на відстані 7-10 м від лісосмуги, яка розташована в прибережній зоні р. Південний Буг. Польова дорога має дугоподібну форму. При русі у напрямку с. Курилівка на лівій межі дороги виявлено фрагменти сліду кочення коліс вантажного автомобіля у вигляді "ялинки" з напрямком до с. Курилівка та у зворотному напрямку до с. Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області. На одній з ділянок даний слід розташований в місці розталого снігу, де знакає малюнок протектора, але має своє продовження далі в обох напрямках. В місці розталого снігу впритул до колії даного сліду виявлено осипання дубового листя, фрагментів гілля та опилок розміром 1,0х0,8 м, в місці їх розташування виявлено множинні плями речовини буро-червоного кольору , які знаходяться на снігу. На польовій дорозі на відстані 4,05 м від центру осипу листя та опилок виявлено на снігу слід маслянистої речовини темного кольору округлої форми діаметром до 5,0см, який знаходиться на відстані 0,8 м від сліду протектора колеса. Дана пляма має характерні ознаки розрихлювання снігу по краю. На лівому узбіччі дороги при русі до с. Курилівка від місця концентрації крапель речовини бурого кольору у напрямку до берегової лінії річки Південний Буг наявні множинні сліди взуття з напрямком від берега та до берега довжиною 21, 0 м. на березі річки наявне місце концентрації крапель РБК розміром 1,3х0,8 м від якого на 4,0 м на схилі обриву берега виявлено краплевидні сліди РБК, які знаходяться на сліду, який внаслідок температурного режиму підтав. Берег річки має обривисту форму крутизною до 80 градусів. Сліди взуття виявлені на узбіччі дороги та ведуть як від скупченості крапель РБК , так і у зворотному напрямку знаходяться на рихлому таночому снігу, проглядається форма сліду без зарактерних ознак протектору сліду взуття. Огляд проводився при сухій погоді без опадів, температурі повітря +3 градуси цельсія, ясній погоді. Під час огляду місця пригоди ОСОБА_4 на пропозицію слідчого показав, що автомобіль "ЗІЛ" виїхав з с. Широка Гребля до межі села у напрямку с. Курилівка, де на одній з ділянок польової дороги в прибережній зоні річки Південний Буг зупинився, показав, де саме зупинився автомобіль. Потім вказав, що зняв тіло ОСОБА_19 з кузова автомобіля, на плечі переніс його до берега річки, де спустив його по обриву берега у воду, при цьому вказав на це місце.. Також ОСОБА_4 повідомив, що після того як він скинув труп ОСОБА_10 у воду він автомобілем "ЗІЛ" поїхав у напрямку с. Курилівка, де при в`їзді в село розвернувся та поїхав у зворотньому напрямку до с. Широка Гребля. З метою перевірки вказаних даних було пройдено по слідам протекторів шин коліс у вигляді "ялинки" , при огляді встановлено, що від місця зупинки до с. Курилівка проглядаються сліди коліс в обох напрямках. На перехресті польової дороги та вул. Кошового біля господарства № 1 виявлено сліди розвороту коліс із відбитком протектора шин у вигляді "ялинки";
протоколом огляду трупа від 03.02.2021 (т. 2, а.с. 13-15) відповідно до якого в присутності понятих в с. Широка Гребля Хмільницького райну Вінницької області на відстані від краю села у воді в р. Південний Буг на відстані від правого берегу по ходу огляду 5 м у воді проглядається тіло. За допомогою працівників МНС труп чоловічої статі витягнуто та доставлено на правий беріг річки Південний Буг. В ході огляду трупа чоловічої статі встановлено, що труп знаходиться у горизонтальному положенні на спині, обличчям до гори, ноги випрямлені вздовж тіла дещо розведені одна від одної. Руки трупа зігнуті у ліктових ділянках під кутом 90 градусів, дещо відведені від тулуба у положені лежачи спрямовані до верху. Труп одягнений у чорні спортивні штани, чорне шкіряне взуття на шнурках. На тулубі, а саме в проекції живота зав`язані на вузол рукави куртки, светер синій у горизонтальну смужку , светер ппільно-чорний. На голові наявний полімерний пакет білого кольору з якого віиніється лише підборіддя., на землі під головю на сніговому покритті проявляються сліди РБК. При знятті пакету з голови наявниі множинні уламкуваті переломи спелкового та лицевого черепа. В ділянці лоба на шкірі розірване виступаюче пошкодження черепа та задньої поверхні голови наявні сліди головного мозку, які розмазані по всій волосяній частині голови. Шкіряні покрови голови бліді. Трупне застигання добре виражене у всіх групах м`язів. Трупні плями не визначаються. Очі закриті , рогівки вологі, прозорі, зіниці рівномірні. Крововилив у сполучній ділянці очей не виявлений. Вухові ходи та порожнина рота вільні, з носових ходів наявний кров`яний вміст, у слизовій оболочці губи з середини наявна рана розміром 0,8х1 см з відбитком зубів. Язик у порожнині рота. На шиї, грудній клітині та живот і пошкодження не виявлено. Ребра справа пошкоджені, наявна крепітація. Живіт на рівні грудей;
висновком експерта № 124 (т. 2, а.с. 16 -18) відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 виявлено: розтрощення голови з руйнуванням головного мозку (рани та синці на голові, рани та крововиливи на слизовій нижньої губи, численні переломи кісток мозкового та лицевого відділів черепа, розміщення головного мозку); закрита тупа травма грудей у вигляді крововиливу в м`які тканини по передній поверхні справа, переломи 2-6 ребер справа по середньо-ключичній лінії, забій правої легені; садно шиї. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, можливо 02.02.2021 за обставин ДТП. Розтрощення голови з руйнуванням головного мозку має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Закрита тупа травма грудей має ознаки тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості та в прямому причинному зв`язку зі смертю не стоїть. Садно шиї має ознаки легкого тілесного ушкодження та в причинному зв`язку зі смертю не стоїть. Смерть ОСОБА_10 настала від розтрощення голови з руйнуванням головного мозку. При судово-медичній експертизі крові трупа ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт у концентрації 1,9 проміле, інші спирти та їх ізомери не виявлено. Така концентрація етилового спирту в крові у живих осіб відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_10 та є складовими черепно-мозкової травми, травми грудей, можна припустити, що під час первинного контакту з транспортним засобом ОСОБА_10 знаходився у вертикальному положенні передньою частиною тіла до нього, з подальшим падінням та накатуванням колесом на голову в напрямку зліва направо. Враховуючи характер черепно-мозкової травми можна зробити висновок , що смерть ОСОБА_10 настала відразу після її отримання. Враховуючи дані судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , а саме трупні зміни на 03.02.2021 10.30, можна зробити висновок, що від моменту настання смерті до дослідження трупа в морозі пройшло 15-24 год. (за таблицями ОСОБА_20 ); час перебування тіла у воді за наявними судово-медичними даними визначити не представляється можливим;

висновком експерта № 375 з фото таблицею до неї (т. 2, а.с. 19-21) відповідно до якого, при судово-медичній експертизі крові трупа ОСОБА_10 , 1990 р.н., методом газово-рідинної хроматографії, виявлено етиловий спирт у концентрації 1, 9 проміле. Наявність метилового спирту, а також пропілового, бутилового, амілового спиртів та ізомерів не виявлено;

протоколом огляду місця події від 03.02.2021 з ілюстрованою таблицею до нього (т. 2, а.с. 22-25) відповідно до якого в присутності понятих було оглянуто територію Широкогребельського лісництва, що по вул. Чкалова, 40 л в с. Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області на якій розташований автомобіль ЗІЛ 131, д.н.з. НОМЕР_1 . При огляді вказаного автомобіля виявлено, що це спеціалізований автомобіль для перевезення дерев з маніпулятором. Кабіна даного автомобіля пофарбована в зелений колір, на даному автомобілі наявні пошкодження ЛФН та металевих деталей кузова, що характерні для його експлуатації. В кабіні даного автомобіля виявлено куртку зеленого кольору військового зразка, яка вилучена та поміщена до спеціального пакету. Одночасно з керма та КПП автомобіля проведено змиви за допомогою ватного тампону, які поміщені в пробірки та упаковані до двох паперових конвертів, які опечатані в спеціальний пакет НПУ. При огляді вантажного відсіку в передній правій його частині виявлено РБК схожу на кров, зразки якої вилучені та поміщені до паперового конверту, який опечатано;

висновком експерта № 368 (т. 2, а.с. 28-29) відповідно до якого при судово-медичній експертизі крові ОСОБА_4 методом газово-рідинної хроматографії, наявність мктилового, етилового спиртів, а також пропілового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено. Наявність в крові похідних барбітурової кислоти, алкалоїдів групи опію, похідних 1,4- бензодіазепіну, фенотіазіну та фенілалкіламіну, а також тетрагідроканабінолу не виявлено;

письмовою заявою ОСОБА_7 від 03.02.2021 (т.2, а.с. 30) про притягнення ОСОБА_21 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України;

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.02.2021 (т. 2, а.с. 31-33) відповідно до якого ОСОБА_21 був затриманий 03.02.2021 о 19:50 год. працівниками СУ ГУНП та проведено його обшук;

протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу № 00020-00036-20 від 20.01.2020 (копія т. 2 а.с. 40) відповідно до якого транспортний засіб ЗИЛ 131, номерний знак НОМЕР_1 після технічного контролю визнано технічно справним;

витягом з наказу ДП «Хмільницьке лісове господарство» № 9-к від 30.01.2014 (т. 2, а.с. 45) відповідно до якого ОСОБА_4 прийнято водієм автотранспортних засобів (вивезення деревини з лісу) з 30.01.2014 в Широкогребельське лісництво;

витягом з наказу ДП «Хмільницьке лісове господарство» № 30 від 04.01.2021 (т. 2 , а.с. 46-47) відповідно до якого автомобіль ЗИЛ 131 з навантажувачем, д.н.з. НОМЕР_1 закріплено за ОСОБА_4 ;

протоколом огляду трупа від 04.02.2021 з фототаблицею до нього (т.2, а.с. 49-54) відповідно до якого в присутності понятих було оглянуто труп ОСОБА_10 , який одягнений в куртку темно-синього кольору на штучному хутрі. У лівому внутрішньому кармані виявлено телефон чорного кольору марки «FLY», гроші у сумі 23 грн. та ключ металевий типу «бабочка». Светер чорного кольору по передній поверхні з сірими та чорними смугами, кофта чорна спортивна, забруднена пухом та піском, штани спортивні чорного кольору, труси чорні, шкарпетки чорні, черевики чорні з коричневими вставками. Весь одяг просяклий водою, піском та грунтом. На тілі трупа виявлено руйнування голови у вигляді асиметричної голови. На обличчі в ділянці лоба зліва розташована рана довжиною 14 см. На волосяній частині голови 8 в лобно-тім`яній ділянці виявлено рану «С» форми 12 см;

протоколом огляду місця події від 04.02.2021, відповідно до якого в присутності понятих було оглянуто полімерний пакет білого кольору, який розташований на металевій огорожі по вул. Вишневій в с. Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області. Даний пакет забруднений РБК. В середині даного пакету наявна матерчата шапка чорного кольору із слідами РБК, які поміщені до спеціального пакету НПУ;

постановою про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 04.02.2021 (т.2, а.с. 58-59) відповідно до якої вилучені в ході оглядів місця події речі та документи визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0000157;

висновком експерта № СЕ-19/102-21/1995-ІТ (т. 2 а.с. 66-69) відповідно до якого на момент експертного огляду робоча гальмівна система, рульове керування автомобіля «ЗИЛ-131» д.н.з. НОМЕР_1 знаходяться у працездатному стані. У деталях та вузлах робочої гальмівної системи, рульового керування автомобіля «ЗИЛ-131» д.н.з. НОМЕР_1 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникли до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено;

протоколом проведення слідчого експерименту від 05.02.2021 з план-схемою до нього (т. 2, а.с. 74-77), який був проведений за участі ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 в присутності двох понятих по вул. Першотравнева в с. Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області, поблизу ЛЕП № 266 в темну пору доби. В ході вказаного слідчого експерименту ОСОБА_4 повідомив, що на момент його проведення дорожня обстановка наближена до тієї, що була на момент ДТП та відсутні будь-які фактори, які впливають на об`єктивність проведення вказаної слідчої дії. Далі ОСОБА_4 на пропозицію слідчого повідомив, що 02.02.2021 біля 19:00-19:30 год. він зупинив керований ним автомобіль ЗІЛ 131, д.н.з. НОМЕР_1 на узбіччі вул. Першотравнева в с. Широка Гребля у положенні, що відстань переднього та заднього правих його коліс до ЛЕП № 266 становить 21.9 м та 20.5 м відповідно. Відстань від переднього габариту до краю проїзної частини пров. Сандрацького становить 1,4 м. В подальшому він разом із ОСОБА_10 близько 30 хв сидів в салоні автомобіля, після чого останній вийшов з автомобіля та розташовуючись біля нього попрощався з ОСОБА_4 . Відстань, де ОСОБА_4 останній раз бачив ОСОБА_10 знаходиться на відстані 0, 9 м від правого габариту транспортного засобу та 2,3 м від переднього габариту транспортного засобу. В подальшому ОСОБА_4 завів автомобіль та почав рух вперед на першій передачі, здійснюючи виїзд на провулок Сандрацький. З моменту початку руху вперед до моменту коли ОСОБА_4 почув крик ОСОБА_10 він подолав 14,6 м (відстань від переднього габариту ТЗ до місця де знаходився потерпілий). Після того як ОСОБА_4 почав рух вперед та виїхав на проїзну частину пров. Сандрацького він почу крик потерпілого ОСОБА_10 та одразу ж зупинився. Автомобіль зупинився у такому положенні, що відстань від його переднього та заднього правих коліс до правого краю проїзної частини пров. Сандрацького по напрямку руху в бік ГЕС становить 1, 2 м та 1.1 відповідно. Потерпілий лежав на проїзній частині дороги обличчям догори, його голова при цьому знаходилась на відстані 1, 0 м від центру заднього правого колеса автомобіля ЗІЛ на одному рівні з даним колесом ноги загиблого були направлені дещо під кутом відносно проїзної частини пров. Сандрацького у напрямку місця звідки починав рух автомобіль. В ході слідчого експерименту встановлено, що з місця водія автомобіля з місця початку руху вперед, пішохід, який рухається до місця наїзду до місця, де його останній раз бачив ОСОБА_4 проглядається. Як повідомив ОСОБА_4 з моменту початку руху вперед до наїзду він рухався в темпі: Т1-120 см, Т2 7,4 см, Т3 7,56 см. В подальшому ОСОБА_4 повідомив, що побачивши наїзд на ОСОБА_10 він погрузив його на платформу свого автомобіля, а саме на передню ліву його частину та після цього у вказаному автомобілі поїхав у напрямку ГЕС та доїхавши до кафе «Шайтан», що в центрі с. Широка Гребля розвернувся та поїхав знову до місця ДТП, зупинився біля пров. Вишневого в с. Широка Гребля та вивантажив тіло ОСОБА_10 у місці на яке вказував під час огляду місця події 03.02.2021. В подальшому він знову загрузив тіло ОСОБА_10 на автомобіль та поїхав у бік с. Курилівка понад р. Південний Буг. Заїхавши в с. Курилівка розвернувся в кінці села та поїхав до р. Південний Буг до місця, де скинув потерпілого у воду. Дане місце ОСОБА_4 показував під час огляду місця події від 03.02.2021. В ході слідчого експерименту було встановлено габаритні розміри автомобіля ЗІЛ 131, д.н.з. НОМЕР_1 . В ході встановлення видимості пішохода на вказаному автомобілі було ввімкнено близьке світло фар та двигун працював на середніх оборотах. Пішохід (статист) був одягнений у темний одяг;

протоколом тимчасового доступу до речей і документів з описом від 19.03.2021 (т. 2, а.с. 78-79);

протоколом тимчасового доступу до речей і документів з описом від 18.03.2021 (т. 2, а.с. 80-81);

довідкою про опрацювання номерної інформації в ході досудового розслідування №0000157 від 03.02.2021, відкритого за ознакми кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України (т. 2 а.с. 82-84) в якій міститься інформація операторів мобільного зв`язку про з`єднання абонентських номерів: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;

протоколом огляду предмета від 02.04.2021 (т.2, а.с. 85), а саме телефону Huawei q 7;

протоколом огляду транспортного засобу від 10.02.2021 з таблицею ілюстрацій до нього (т. 2, а.с. 86-90) відповідно до якого в присутності понятих було оглянуто автомобіль ЗІЛ 131, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на території Широкогребельського лісництва. При огляді вказаного транспортного засобу пошкоджень, характерних для наїзду на пішохода не виявлено. У передній правій частині платформи даного ТЗ, на правій бічній його стороні на відстані 3 см від початку даної платформи (сама платформа знаходиться на відстані 3,67 м від переднього габариту ТЗ), наявні нашарування РБК, схожі на кров, розмірами 32х5 см, нижній край даних потерстостей знаходиться на відстані 130 см від дорожнього покриття. З даних потертостей (нашарувань) був зроблений змив. В ході огляду були встановлені габаритні розміри даного ТЗ;

висновком експерта № 75 від 10.02.2021 (т. 2, а.с. 91-92) відповідно до якого кров трупа ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогмаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО;

висновком експерта № 76 від 10.02.2021 (т. 2, а.с. 93-94) відповідно до якого в плямах на куртці вилученій з автомобіля ЗІВЛ 131, д.н.з. НОМЕР_1 , наявність крові не встановлено;

висновком експерта № 77 від 10.02.2021 (т. 2, а.с. 95-97) відповідно до якого кров ОСОБА_4 відноситься до групи А з ізогмаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО;

висновком експерта № 78 від 10.02.2021 (т. 2, а.с. 98-102) відповідно до якого кров трупа ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогмаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО. Кров ОСОБА_4 відноситься до групи А з ізогмаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО. В плямах на змивах з польової дороги (об`єкт № 1), змивах з ділянки дороги по пров. Вишневому (об`єкти № 2,3,4), вилучених при ОМП, знайдено кров людини. При серологічному дослідженні виявлений антиген В, а в об`єктах № 1,2,3,4,5,7,8 ще й ізогемаглютинин анти-А. Таким чином, кров вказаних об`єктів може походити від будь-якої людини з групою крові В з ізогмаглютинином анти-А і від трупа Лисого не виключається;

висновком експерта № 79 від 10.02.2021 (т. 2, а.с. 103-105) відповідно до якого кров трупа ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогмаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО. Кров ОСОБА_4 відноситься до групи А з ізогмаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО. В плямах на змиві з кузова автомобіля ЗІЛ 131, д.н.з. НОМЕР_1 (об`єкт № 2) знайдено кров людини групи В з ізогемаглютинином анти-А. Таким чином кров у вказаному об`єкті може походити від будь-якої людини з групою крові В з ізогмаглютинином анти-А і від трупа Лисого не виключається. В плямах на змиві правої бічної сторони платформи автомобіля (об`єкт № 1) наявність крові не встановлено;

висновком експерта № 35,36 з фото таблицею (т. 2, а.с. 106-110) відповідно до якого при дослідженні шапки та куртки (капюшона) від ОСОБА_10 виявлено рясні накладання речовини жовтого кольору, схожої на мозкову речовину. Окрім слідів індивідуального зносу, будь-яких інших пошкоджень в тому числі для характерних для автомобільної травми при дослідженні одягу та взуття не виявлено. Висловитись щодо положення потерпілого на момент первинного контакту з транспортним засобом та про те, якою частиною тіла він первинно контактував з транспортним засобом за наявними даними не представляється можливим. Слідів переїзду транспортним засобом на одязі та взутті потерпілого не виявлено. При дослідженні одягу та взуття накладань лакофарбного покриття та паливно-мастильних матеріалів не виявлено;

висновком експерта № СЕ-19/102-21/2902-ФХД від 23.02.2021 з ілюстрованою таблицею до нього (т.2 а.с. 112-119) відповідно до якого на наданому на дослідження фрагменті марлевої тканини, що знаходиться в спеціальному пакеті НПУ за номером SUD 1041639 та на якому наявний рукописний текст «…ВИЛУЧЕНО: змив паливо-мастильних матеріалів з узбіччя…» виявлено сліди суміші світлого нафтопродукту (бензину, гасу, дизельного палива тощо) встановити вид якого не вдалось можливим з причини його фізико-хімічних змін в процесі випробування та сорбції, та нафтової оливи. На фрагменті марлевої тканини білого кольору, що знаходиться в спеціальному пакеті Головного слідчого управління Національної поліції, за № 7050692 та на якому наявний рукописний текст «…ВИЛУЧЕНО: контрольний зразок матеріалу на який проводився змив ПММ з узбіччя…» слідів нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів не виявлено. На фрагменті марлевої тканини білого кольору, що знаходиться в спеціальному пакеті Головного слідчого управління Національної поліції, за № 7050658 та на якому наявний рукописний текст «…ВИЛУЧЕНО: зразок ПММ з моторного відсіка автомобіля «ЗІЛ-131» д.н. НОМЕР_1 …» виявлено сліди нафтової олії. На дослідження фрагменті марлевої тканини, що знаходиться в спеціальному пакеті НПУ за номером SUD 1142537 та на якому наявний рукописний текст «…ВИЛУЧЕНО: контрольний зразок матеріалу на який взято зразок ПММ з автомобіля…», слідів нафтопродуктів не виявлено;

протоколом огляду предмета від 17.02.2021 (т. 2, а.с. 120-121) яким було оглянуто телефон Huawei q 7;

висновком експерта № СЕ-19/102-21/3500-ТР від 17.03.2021 (т. 2, а.с. 131-138) відповідно до якого два сліди протекторів шини збережені на двох аркушах паперу та слід протектора шини ТЗ на гіпсовому зліпку, які були виявлені в ході огляду місця ДТП 03.02.2021 по узбіччю, що прилягає до проїзної частини по вул. Першотравнева в с. Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області придатні для встановлення групової належності та залишені групою шин до якої належить шина транспортного засобу «ЗІЛ-131», д.н.з. НОМЕР_1 , яку було сфотографовано 10.02.2021 в ході огляду транспортного засобу;

висновком експерта № СЕ-19/102-21/2901-ІТ від 22.02.2021 (т. 2 а.с. 142-146) відповідно до якого в заданій дорожній обстановці дії водія автомобіля ЗиЛ-131 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 з технічної точки зору регламентувались п.п. 10.1, 12.3 ПДР України. В заданій дорожній обстановці дії пішохода можуть бути оцінені органами слідства (суду) самостійно відповідно до розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» ПДР, для чого спеціальних знань у галузі автотехніки не потрібно. Наїзд на пішохода ОСОБА_10 автомобілем ЗиЛ-131 д.н.з. НОМЕР_1 найбільш ймовірно стався на проїзній частині пров. Сандрацького в с. Широка Гребля Хмільницького райноу Вінницької області в районі розташування початку речовини біологічного пошкодження. Встановити більш точного розташування місця наїзду на пішохода з розміткою прив`язаною до елементів дорожнього облаштування в подовжньому напрямках не вдалось можливим в зв`язку з відсутністю в наданих експертам матеріалів суттєвих слідових ознак трасологічного характеру. В ситуації, яка склалась, при вказаних в постанові про призначення експертизи комплексі вхідних даних, з технічної точки зору можливість попередження виникнення ДТП у водія автомобіля ЗиЛ-131 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 полягала у виконанні п.п. 10.1, 12.3 ПДР, для чого у нього були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру. В ситуації, яка склалась, при вказаних в постанові про призначення експертизи комплексі вхідних даних, в діях водія автомобіля ЗиЛ-131 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1, 12.3 ПДР. Дії водія автомобіля ЗиЛ-131 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , які не відповідають вимогам п. 10.1 ПДР з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП;

висновком експерта № 7763/21-21 від 09.07.2021 (т. 2 а.с. 176-179) відповідно до якого в задані дорожній обстановці водій автомобіля ЗИЛ-131, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , перед початком руху повинен був користуватись технічними нормами вимог п. 10.1, а під час руху нормами п. 12.3 ПДР України. Дії пішохода ОСОБА_10 в даній дорожній обстановці регламентовані нормами розділу 4 ПДР України, для чого спеціальних знань у галузі автотехніки не потрібно. В задані дорожній обстановці водій автомобіля ЗИЛ-131, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 невідповідностей технічним нормам вимог . ПДР України не вбачається. Якщо водій ОСОБА_4 під час руху автомобіля не виявив наближення позаду до автомобіля пішохода чи виявив таке наближення за час менший 2,5, с до наїзду, в його діях невідповідностей нормам вимог п. 12.3 ПДР України не вбачається. Якщо водій ОСОБА_4 під час руху автомобіля виявив наближення пішохода за час більший 2,5 с до наїзду, в його діях буде вбачатись невідповідність нормам п. 12.3 ПДР України, які, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показав, що ОСОБА_4 працював у ДП «Хмільницьке лісове господарство». В другій половині дня 02.02.2021 зателефонував ОСОБА_4 та повідомив, що автомобіль ЗІЛ-131 зламався, а саме обірвало роздатку і що він частково усунув неполадку, щоб доїхати до місця, де знаходиться основний інструмент та доробити автомобіль. Наступного дня біля 10:00 год. ранку ОСОБА_4 знову зателефонував та розповів, що відбулось, а саме те, що було слизько, він зустрівся з кумом ОСОБА_12 та поговорив з ним. Далі ОСОБА_14 впав, а ОСОБА_4 наїхав на нього заднім колесом та вивіз труп.Тоді ОСОБА_22 запропонував ОСОБА_4 сісти з ним в автомобіль та їхати в поліцію. Також зазначив, що вказаний автомобіль він побачив вранці 03.02.2021, коли ОСОБА_4 приїхав ним до лісництва. Після чого вони поїхали на автомобілі ОСОБА_22 до поліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 повідомив, що біля 00:05 год. ранку повз його будинок проїхав ОСОБА_4 на автомобілі ЗІЛ-131. Він зателефонував ОСОБА_4 та запропонував попити каву, на що останній відповів, що як буде їхати назад, тоді поп`ють, однак він так і не приїхав. Також повідомив, що ОСОБА_4 їхав по вул. Лесі Українки в сторону с. Курилівка.

Що стосується посилання прокурора на недопустимість наданого захистом висновку експерта № 7763/21-21 від 09.07.2021, який було зроблено після відкриття матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, суд звертає увагу на наступне.

Умовою проведення експертизи за клопотанням захисту не є попереднє звернення цієї сторони до суду чи прокурора з клопотанням доручити процесуальному опоненту проведення тих чи інших слідчих дій. Закон не покладає на сторону захисту обов`язок встановлення обставин справи. У разі спростування стороною захисту певних доказів чи обставин справи, на яких ґрунтувалось обвинувачення, на сторону обвинувачення переміщується тягар доведення того, що докази, надані нею, залишаються належними і не втратили свого доказового значення.

Сторона захисту відповідним чином має на меті спростувати певні фактичні твердження сторони обвинувачення, і, таким чином, тягар доведення того, що ця зміна в обставинах справи не позначилася на загальному висновку про обґрунтованість обвинувачення, лежить на стороні обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом кримінального процесуального закону при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом… Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Право сторони захисту надати суду висновок експерта прямо передбачено частиною 2 статті 101 КПК. Відповідно до частини 2 статті 22 КПК сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів. Частина 6 цієї ж статті передбачає обов`язок суду створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі забезпечити, щоб права, надані законом стороні, могли бути ефективно реалізовані. Закон, передбачивши право стороні захисту надавати висновки експертів, тим самим передбачив і обов`язок суду їх розглянути в сукупності з іншими доказами. Такий підхід законодавця повністю відповідає вимогам статті 6 §1 та §3(b) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд вважає, що проведення експертизи після відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту не може безумовно свідчити про недопустимість висновку експерта як доказу в розумінні ст. 86 КПК України. При наданні оцінці наданому доказу судом не встановлено існування обставин, передбачених ст.ст. 87 88-1 КПК України. Сторони кримінального провадження не заперечували, що експертиза за клопотанням сторони захисту проводилася на підставі матеріалів кримінального провадження, які недопустимими в установленому порядку не визнавалися.

Крім того, відповідно до статті 20 та пункту 8 частини 3 статті 42 КПК обвинувачений має право збирати і подавати докази. Згідно з частиною 2 статті 42 КПК обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу. Таким чином, буквальне тлумачення положень Кодексу свідчить про те, що сторона захисту вправі збирати докази після того, як обвинувальний акт було передано до суду.

Відповідно до КПК України проведення слідчих і розшукових дій є окремим видом збирання доказів, який є виключною компетенцією сторони обвинувачення. Порівняння частин 2 та 3 статті 93 КПК не залишає сумніву, що стороні захисту не надано права на проведення слідчих дій. Таким чином, отримуючи висновок експерта, сторона захисту не проводила слідчої дії. Тому поширення правил та обмежень, встановлених Кодексом для проведення слідчих або розшукових дій, на інші види діяльності зі збирання доказів є безпідставним.

Законодавець, передбачивши у ч. 2 ст. 101 КПК України право сторони захисту надати суду висновок експерта, тим самим установив і обов`язок суду його розглянути в сукупності з іншими доказами. У постанові від 05.08.2020 у справі N753/10028/18 Верховний суд наголошує, що у кримінальних провадженнях, які стосуються ДТП, експертне дослідження може вплинути на остаточне рішення або позначитися на остаточному рішенні суду. Тому право захисту спростовувати висновки експертів, надані обвинуваченням, за допомогою іншого висновку, наданого захистом, має бути забезпечене судом.

З метою забезпечення дотримання принципу змагальності сторін суд бере до уваги вказаний висновок, підготовлений за заявою захисника, та звертає увагу на таке.

Згідно з вимогами статті 94 КПК суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Верховний Суд в своїй практиці зазначав, що, як правило, не можна без залучення експерта визначити, яким чином зміна в даних, на яких ґрунтувався експертний висновок, вплинула на правильність експертного висновку в цілому (Постанова від 29 вересня 2020 року у справі №601/1143/16).

Суд зазначає, що дорожній рух становить діяльність з підвищеним ризиком, під час якої можуть виникати непередбачувані ситуації як в силу певних зовнішніх факторів, так і в силу людських помилок, необережності, необачності, а також і порушення правил дорожнього руху.

Тому на всіх учасників дорожнього руху покладається обв`язок дотримуватися не лише чітко визначених правил, як, наприклад, обмеження швидкості або заборони проїзду, але й загальних засад безпеки руху, що визначаються дорожньою обстановкою, що склалася.

Водій юридично зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну (пункт 2.3 ПДР) та в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (пункт 12.3 ПДР). Закон не передбачає модифікації цих обов`язків або звільнення від них залежно від причин виникнення перешкоди.

Суд вважає, що наданий стороною захисту висновок експерта № 7763/21-21 від 09.07.2021 не спростовує в цілому інших встановлених в ході розгляду справи обставин та, з урахуванням зазначеного, не може безумовно свідчити про відсутність в діях водія ОСОБА_4 невідповідностей вимогам ПДР, яка йому інкримінується. Суд звертає увагу, що для підготовки висновку експерта № СЕ-19/102-21/2901-ІТ від 22.02.2021 в його розпорядження було надано матеріали кримінального провадження на 157 арк. При цьому для проведення експертизи за клопотанням сторони захисту було надано обмежену кількість матеріалів (копію протоколу огляду місця події, слідчого експерименту, диск з фотокопіями вказаних документів та фотокопії двох протоколів допиту ОСОБА_4 ), які захисник обирав на власний розсуд. Саме висновок судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи відповідає з`ясованим обставинам, був складений з урахуванням більш широкого обсягу вихідних даних та в частині визначення моменту виникнення небезпеки для руху водія узгоджується з іншими матеріалами справи і дослідженими судом доказами.

При цьому суд ураховує показання експерта ОСОБА_9 , який був допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту, який роз`яснив, що момент виникнення небезпеки був визначений слідчим і він є можливим для використання та дослідження технічної можливості водія уникнути наїзду у разі виявлення небезпеки.

Виходячи з цих міркувань, суд дотримується думки, що визначальним фактором для визначення відповідальності водія за наслідки ДТП є об`єктивна можливість виявити небезпеку і технічна можливість уникнути спричинення негативних наслідків. На цих підставах суд не погоджується з аргументом сторони захисту, що обвинувачений ОСОБА_4 не міг знати про небезпеку, що виникла за обставин ДТП. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 достеменно знав, що ОСОБА_10 після виходу з кабіни автомобіля «ЗІЛ-131» має намір розпочати піший рух, ОСОБА_4 бачив, коли ОСОБА_10 вийшов з кабіни авто і самостійно зачинив двері, що він залишається на прилеглій до автомобіля відстані, технічні засоби, якими був оснащений технічно справний автомобіль, дозволяли ОСОБА_4 оцінювати дорожню обстановку щодо руху пішохода ОСОБА_10 з урахуванням інших істотних обставин (пори року, часу доби, освітлення, стану дорожнього покриття тощо), однак передбаченого п. 10.1 та п. 12.3 ПДР обов`язку ОСОБА_4 не виконав, внаслідок чого допустив наїзд на потерпілого.

Незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій зобов`язаний виконати вимогу пункту 12.3 Правил і негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Вказаний висновок висловлений у Постанові колегії суддів ККС ВС від 10.12.2019 року у справі № 759/2926/16-к.

Аналіз досліджених та оцінених по справі доказів свідчить про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повністю доведена зібраними у справі і дослідженими судом доказами. Його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

Стосовно обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Юридична оцінка діяння у межах висунутого обвинувачення належить до кола питань, що вирішуються судом під час ухвалення вироку (пункт другий частини першої статті 368 КПК). Судовий розгляд згідно зі статтею 337 КПК України проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю та змістом кваліфікація завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінальними процесуальними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Частиною 1 статті 135 КК України передбачена кримінальна відповідальність за завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Суспільна небезпека кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1?статті 135 КК полягає у тому, що людина, яка має можливість надати допомогу іншій людині і тим самим врятувати її від смерті або настання інших тяжких наслідків, не робить цього. Злочинність такої бездіяльності підвищується, якщо особа сама поставила іншу особу в небезпечний для життя стан або причетна до події, через яку особа опинилася в такому стані.

За змістом статті 135 КК поставлення в небезпеку виступає як основа для виникнення спеціального обов`язку надати допомогу особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані.

Об`єктивна сторона залишення в небезпеці характеризується двома видами злочинної бездіяльності: 1) бездіяльність-невтручання, що полягає у невиконанні особою обов`язку щодо надання необхідної допомоги потерпілому, який перебуває у небезпечному для життя стані й позбавлений можливості вжити заходів для самозбереження, коли небезпека виникла незалежно від суб`єкта цього злочину;? 2) змішана бездіяльність - бездіяльність щодо надання допомоги потерпілому особою, яка сама поставила його в небезпечний для життя стан.

Бездіяльність - це пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретної дії (дій), яку вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах. Бездіяльність за своїми соціальними та юридичними властивостями тотожна діянню, тобто вона суспільно небезпечна і протиправна, є свідомим і вольовим актом поведінки людини.

Кримінальна відповідальність за злочинну бездіяльність настає лише за таких умов:

а) на особу було покладено спеціальний обов`язок вчинити активні дії, якими було б відвернене настання суспільно небезпечного наслідку;

б) у особи була реальна можливість у даній конкретній ситуації вчинити відповідні активні дії і запобігти настанню суспільно небезпечних наслідків (постанова колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду ВС від 10.03.2021 № 742/1479/19).

Обов`язок вчинити певні дії (діяти певним чином) може випливати з різних підстав: із закону або з іншого нормативного акта; із професійних або службових функцій особи; із договору; із родинних відносин; із попередньої поведінки особи, якщо вона своїми діями створює небезпеку для іншої особи і внаслідок цього зобов`язана надати їй допомогу.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 135 КК України, завжди характеризується прямим умислом щодо самого діяння. Що стосується наслідків, ставлення суб`єкта кримінального правопорушення до них завжди характеризується необережністю (злочинною недбалістю чи злочинною самовпевненістю).

Вольовий момент вчинення злочину, передбаченого статтею 135 КК, полягає у небажанні суб`єкта надати допомогу безпорадній особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Мотиви вчинення цього злочину можуть бути різними, але на кваліфікацію вони не впливають.

Моментом закінчення кримінального правопорушення є ухилення від надання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Зокрема, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний (п. 2.10 ПДР):

негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки;

не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки;

у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди, повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди.

Поведінка ОСОБА_4 як водія безпосередньо після події ДТП очевидно була нормативно передбачена зазначеними приписами ПДР. Разом з тим, фактичне вчинення ним дій, пов`язаних з переміщенням тіла загиблого ОСОБА_10 з місця події до автомобіля, залишення на автомобілі місця ДТП, вивезення тіла та скидання його у річку з метою приховати вказані події виключають його умисел на вчинення інкримінованого йому за ч. 1 ст. 135 КК України правопорушення. Хоча ОСОБА_4 і зобов`язаний був вжити заходів для надання допомоги загиблому і не вжив їх, з урахуванням вказаних елементів юридичного складу така поведінка не утворює в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

Висновок суду ґрунтується на тому, що наданими суду доказами (в тому числі показаннями обвинуваченого, свідків, матеріалами судових експертиз) не підтверджується, що ОСОБА_4 умисно залишив ОСОБА_10 у небезпечному для життя стані. В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_10 загинув на місці події від отриманих травм, смерть ОСОБА_10 настала від розтрощення голови з руйнуванням головного мозку внаслідок тілесних ушкоджень, отриманих за обставин ДТП 02.02.2021. Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що вважав ОСОБА_10 загиблим після виявлення його тіла з очевидними тілесними ушкодженнями, які він розцінював як несумісні з життям. Суд розцінює подальші активні дії ОСОБА_4 як такі, що мали на меті приховати факт ДТП та смерть ОСОБА_10 . Однак вони в даному випадку виключають прямий умисел ОСОБА_4 на злочинну бездіяльність у формі залишення у небезпеці.

Суд зазначає, що для кваліфікації правопорушення за ч. 1 ст. 135 КК України не має значення, чи відвернула би надана винною особою допомога завдання шкоди життю або здоров`ю особи, і навіть у випадках, коли через несумісну з життям травму будь-яка допомога не була здатна відвернути смерть людини, особа, яка залишила потерпілого в небезпеці, несе відповідальність за статтею 135 КК. Однак за встановлених в ході судового розгляду обставин суд не вбачає в діях ОСОБА_4 суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 135 КК України прямого умислу на залишення ОСОБА_10 , який перебував в небезпечному для життя стані, без допомоги.

Згідно зі статтею 284 КПК України у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, судом ухвалюється виправдувальний вирок. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 КПК України. Якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої статті 284 КПК України, виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Таким чином, суд вважає недоведеним обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, тобто завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан. Підставами для виправдання обвинуваченого в цій частині є відсутність в його діях складу вказаного кримінального правопорушення. Мотиви, з яких суд відкидає докази обвинувачення, наведені вище.

У кримінальному провадженні потерпілими ОСОБА_7 і ОСОБА_6 до ДП «Хмільницьке лісове господарство», третя особа ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи на суму 800 000 грн. (по 400 000 грн. стягнення компенсації завданої моральної шкоди кожному з цивільних позивачів). Представник цивільного відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив за обставин, викладених у письмовому відзиві.

Цивільний позов у кримінальному провадженні згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ст. 129 КПК України).

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки .

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ст. 1168 ЦК України).

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків на підставі статті 1172 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Проте тлумачення частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У тих випадках, коли шкоди завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, зобов`язання щодо її відшкодування покладаються на роботодавця (частина перша статті 1172 ЦК України).

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 вересня 2016 року у справі № 6-933цс16.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

В ході судового розгляду не встановлено, що ОСОБА_4 за обставин справи заподіяв шкоду під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Використання в особистих цілях ним автомобіля "ЗІЛ-131" , д.н.з. НОМЕР_1 після закінчення робочого часу, підстави для такого використання, в тому числі його правомірність, виходять за межі розгляду даного кримінального провадження і судом не оцінюються. Обставин, які свідчили б про наявність підстав для притягнення ДП «Хмільницьке лісове господарство» до відповідальності за шкоду, завдану цивільним позивачам іншою особою, судом не встановлено. Оскільки позовні вимоги до особи, яка завдала шкоду, не заявлені, а тому немає підстав для задоволення цивільного позову у кримінальному провадженні внаслідок його пред`явлення до неналежного відповідача.

Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення (ст. 370 КПК України).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд згідно з вимогами ст. 65, 68 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, який раніше не судимий, до затримання працював, позитивно характеризується за місцем проживання і роботи, розлучений, має на утриманні двох дітей, на яких сплачує аліменти, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога.

Обставин, що обтяжує покарання згідно зі ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно зі ст. 66 КК України, суд вважає з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення низький, виправлення особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Суд вважає, що згідно зі ст. 50 КК України необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження нових кримінальних правопорушень є призначення покарання в межах санкції статті ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами. При цьому суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_4 іншого більш м`якого виду покарання.

Підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу як заходу забезпечення кримінального провадження суд не вбачає.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Питання щодо процесуальних витрат вирішити відповідно до ст. 124 КПК України, стягнувши витрати на проведення експертизи з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.cт. 370-374, 376 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, та виправдати його на підставі пункту 3 частини першої статті 373 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з недоведеністю в його діянні наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Строк відбуття основного покарання рахувати з моменту затримання 19:50 год. 03.02.2021.

Строк відбуття додаткового покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, але не довше, ніж до 27.11.2021 року, залишити попередній тримання під вартою.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 05.02.2021 року.

Речові докази у кримінальному провадженні:

куртку зеленого кольору, яка поміщена до спец пакету SUD 4011641, змиви з керма та коробки перемикання передач, які поміщено до двох паперових конвертів, які належним чином опечатані- знищити;

зразки паливно-мастильних матеріалів з моторного відсіку, які поміщено до спецц пакету НПУ ГСУ № 7050658 - знищити;

біологічні зразки кузова автомобіля "ЗІЛ-131", д.н.з. НОМЕР_1 , які поміщено до паперового конверту та належним чином опечатано-знищити;

гіпсовий знімок, який поміщено до паперової коробки, яка належним чином опечатана - знищити;

змиви РБК, які поміщено до двох паперових конвертів, які належним чином опечатані - знищити;

зразки паливно-мастильних матеріалів, які поміщено до спец пакету SUD № 1041639 - знищити;

змив РБК, який поміщено до паперового конверту та належним чином опечатано - знищити;

два зразки РБК, які поміщено до двох паперових конвертів, які належним чином опечатані- знищити;

один зразок біологічного походження, який поміщено до паперового конверту, який належним чином опечатаний - знищити;

посвідчення водія серії НОМЕР_4 категорії "В, С", видане 11.02.2012 Хмільницьким ВРЕР УДАІГУМВС у Вінницькій області на ім`я ОСОБА_4 - залишити в матеріалах кримінального провадження;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль "ЗІЛ-131", д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_5 видане 27.01.2021 ТСЦ 0545, а також автомобіль "ЗІЛ-131", д.н.з. НОМЕР_1 - повернути власнику ДП "Хмільницьке лісове господарство".

мобільний телефон "Huawei q7" в корпусі сірого кольору з сім картами мобільних операторів стільникового зв`язку "Київстар" та "Водафон", які поміщені до спец пакету НПУ ГСУ № 7051961 - повернути власнику;

черевики коричневого кольору, які поміщені до спец пакету НПУ ГСУ № 7261851, куртку темно-синього кольору,яка поміщена до спец пакету НПУ ГСУ 7261860, двоє штанів чорного кольору, які поміщено до спец пакету НПУ ГСУ № 7261863, черевики з коричневими вставками та шкарпетки, які поміщено до спец пакету НПУ ГСУ № 7261864 - знищити.

мобільний телефон "FLY", який поміщено до паперового конверту, який належним чином опечатаний- повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 5720,75 грн.

У задоволенні цивільного позову у кримінальному провадженні ОСОБА_7 і ОСОБА_6 до Державного підприємства «Хмільницьке лісове господарство», третя особа ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи (стягнення компенсації завданої моральної шкоди) відмовити повністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1