КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Згурівського районного суду Київської області від 01.12.2020, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця станції Рогожани Флорештського району Республіки Молдова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 185 КК України та виправдано у зв`язку із недоведеністю вчинення ним злочину,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано невинуватим у тому, що він перебував у будинку ОСОБА_9 номер АДРЕСА_2 27 вересня 2017 року приблизно об 11 годині 30 хвилин, де вони разом вживали алкогольні напої, після чого ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_9 вчинити крадіжку з території домоволодіння номер АДРЕСА_2 , на що останній погодився.
Цього ж дня, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 підійшли до території зазначеного домоволодіння. Впевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 зайшов через хвіртку на територію домоволодіння номер АДРЕСА_2 , а ОСОБА_9 залишився на вулиці поблизу садиби.
ОСОБА_6 , зайшов до будинку, де в одній із кімнат помітив жіночу сумку, у якій виявив золоті вироби. У цей час у нього виник умисел на заволодіння цими виробами для власного збагачення. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав золоті вироби.
Через 15 хвилин ОСОБА_6 вийшов із будинку та за допомогою ключів, які взяв у будинку, відчинив гаражне приміщення, після чого ОСОБА_9 зайшов до гаража, звідки викрали бензопилу «STIHL MS 250», яку ОСОБА_6 відразу відніс до свого будинку по АДРЕСА_2 до свого тимчасового місця проживання. У подальшому ОСОБА_6 повернувся до гаражного приміщення, де його чекав ОСОБА_9 .
Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у гаражному приміщенні, продовжуючи свої злочинні дії, заволоділи дротом ПВС (виробник «Одескабель»), переріз 2 х 0,75, довжиною 10 м та дротом обмотувальним ПЕТ-155 (виробник «Одескабель»), діаметром 0,224, довжиною 10 м. Змотавши дріт у ряднину, винесли на вулицю, за межі домоволодіння по АДРЕСА_3 , отримавши таким чином змогу розпорядитися викраденим майном.
Згідно з висновком експерта від 13.02.2018 № 12-4/145 ринкова вартість золотих виробів становить 32209,94 грн. Згідно з висновком експерта від 26.02.2018 № 12-4/142 ринкова вартість бензопили «STIHL MS 250» становить 5000,00 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди в загальному розмірі 37209,94 грн.
Прокурор Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та зазначає, що судом взято до уваги показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_6 , але безпідставно не взято до уваги показання потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Показання свідка ОСОБА_9 про непричетність ОСОБА_6 до вчинення злочину є суперечливими, не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення та спростовуються його власними показаннями, які він давав у виділеному стосовно нього кримінальному провадженні, в межах якого його засуджено за вчинення викрадення майна потерпілої ОСОБА_10 за попередньою змовою із ОСОБА_6 . Судом безпідставно не враховано докази, вилучені органом досудового розслідування відповідно до протоколу доступу до матеріалів кримінального провадження № 0000460, оскільки не зрозуміло які конкретно вимоги кримінального процесуального закону порушено органом досудового розслідування під час їх отримання. На думку прокурора, винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину повністю доводиться дослідженими доказами.
Також прокурор зазначає, що вирок суду постановлений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки не містить формулювання обвинувачення, яке висунете особі та визнано судом недоведеним, у вироку не зазначено підстави для виправдання ОСОБА_6 .
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав і свобод у наданні та дослідженні доказів, доведенні їх переконливості перед судом.
Постановляючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції безпосередньо дослідив та оцінив всі надані сторонами докази.
Висновок суду першої інстанції про недоведеність, що в діянні обвинуваченого є склад інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.
Обвинувачений ОСОБА_6 своєї вини у висунутому йому обвинуваченні не визнав та показав, що на час інкримінованих йому дій він проживав у будинку, який наймав у сестри ОСОБА_9 . 27 вересня 2017 року ОСОБА_9 повідомив його, що сусідка ОСОБА_10 попросила допомогти їй продати якесь майно, щоб покрити витрати на поховання батька. При цьому ОСОБА_9 попросив його допомогти винести майно з гаража ОСОБА_10 . Він погодився та пішов з ОСОБА_9 на подвір`я ОСОБА_10 , де ОСОБА_9 зайшов у гараж, який не був замкнутий, а він залишився назовні. Після цього підійшла ОСОБА_10 і почала кричати. Він одразу пішов додому і ніякого майна у потерпілої не викрадав. Ні в гараж, ні до будинку потерпілої не проникав. В подальшому ОСОБА_9 безпідставно обмовив його у вчиненні злочину, у зв`язку з чим його було притягнуто до кримінальної відповідальності у цьому кримінальному провадженні.
Допитаний в режимі відеоконференції в якості свідка ОСОБА_9 показав суду першої інстанції, що дійсно викрав з гаража потерпілої ОСОБА_10 дріт, однак викрадав його самостійно. ОСОБА_6 участі у крадіжці не брав, до будинку чи гаража потерпілої не проникав. У своїх попередніх показаннях він обмовив ОСОБА_6 у причетності до вчинення викрадення майна ОСОБА_10 під тиском начальника поліції.
В подальшому ОСОБА_9 був повторно допитаний в судовому засіданні та дав аналогічні показання щодо обставин вчиненого ним злочину, в яких заперечив причетність ОСОБА_6 до вчинення викрадення належного ОСОБА_10 майна.
Потерпіла ОСОБА_10 суду показала, що 27.09.2017 приблизно о 12 годині після повернення з роботи побачила в себе на подвір`ї ОСОБА_9 і ОСОБА_6 , які несли в руках рядно з дротом, який викрали з її гаража. Побачивши її, ОСОБА_6 втік додому. Двері будинку були відімкнені, а у одній з кімнат вона виявила пропажу коштовних золотих прикрас, які після похорон батька зберігала у сумці під килимом. З гаража зникла бензопила. В момент, коли вона виходила на роботу, гараж був замкнутий, а ключ від гаража знаходився у будинку. Вважає, що до будинку проникли через кватирку, оскільки замок на вхідних дверях не був пошкоджений.
Свідок ОСОБА_13 суду показала, що у вересні 2017 року побачила ОСОБА_9 біля будинку ОСОБА_10 , а через деякий час почула крик потерпілої та дізналась, що у неї викрали майно з будинку та гаража. В подальшому була залучена працівниками поліції до участі у слідчому експерименті, під час якого ОСОБА_9 розповів, що вчинив крадіжку разом з ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_12 суду показала, що у вересня 2017 року проживала разом із ОСОБА_9 в одній половині будинку АДРЕСА_2 , а в іншій половині будинку проживав ОСОБА_6 . 27.09.2017 у світлу пору доби ОСОБА_9 пішов до сусідки ОСОБА_10 та щось викрав, однак потерпіла спіймала його на місці. ОСОБА_6 участі у крадіжці не брав, під час досудового слідства обмовила його у вчиненні злочину, щоб ОСОБА_9 було не скучно одному сидіти.
Свідок ОСОБА_14 суду показала, що співмешкає із ОСОБА_6 протягом близько трьох років. 27.09.2017 до них прийшов ОСОБА_9 , який мешкає у іншій половині будинку та попросив ОСОБА_6 допомогти сусідці. Невдовзі ОСОБА_6 повернувся та повідомив, що прийшла сусідка і почала кричати, а тому він вибачився і пішов додому.
Наведені докази не доводять факт вчинення ОСОБА_6 крадіжки майна потерпілої ОСОБА_10 у співучасті із ОСОБА_9 за вказаних в обвинуваченні обставин.
Потерпіла ОСОБА_6 не змогла повідомити суд про обставини викрадення у неї золотих виробів та бензопили, та повідомила лише те, що виявила їх відсутність.
Будь-яких даних про обставини викрадення золотих виробів та бензопили в ході судового розгляду не встановлено.
Показання потерпілої ОСОБА_10 про перебування ОСОБА_6 під час викрадення дроту разом з ОСОБА_9 не доводять причетність ОСОБА_6 до викрадення дроту, адже як з його власних показань, так і з показань ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_14 вбачається, що ОСОБА_6 був обманутий ОСОБА_9 з приводу дозволу потерпілої на вчинення дій щодо належного їй дроту.
Результати слідчого експерименту від 28.02.2018 за участю ОСОБА_9 , в ході якого він повідомив про причетність ОСОБА_6 до вчинення крадіжки з помешкання потерпілої ОСОБА_10 , спростовано ним під час судового розгляду.
Показання свідка ОСОБА_13 про причетність ОСОБА_6 до вчинення крадіжки є показаннями з чужих слів та не мають доказового значення, адже про це їй стало відомо під час слідчого експерименту зі слів ОСОБА_9 , який в подальшому свої показання спростував.
Протокол огляду домоволодіння АДРЕСА_2 від 27.09.2017, протокол огляду предметів від 28.09.2017, висновки експертів від 13.02.2018 № 12-4/145 від 26.02.2018 № 12-4/142 та інші наявні у матеріалах справи документи не містять доказів причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому злочину.
Будь-яких переконливих та об`єктивних доказів того, що ОСОБА_6 вчинив викрадення майна потерпілої ОСОБА_10 з її домоволодіння стороною обвинувачення не надано.
Зміст досліджених судом першої інстанції доказів правильно відображено у оскаржуваному вироку, а висновки суду з приводу оцінки цих доказів відповідають фактичним обставинам.
За результатами повторного часткового дослідження доказів судом апеляційної інстанції за клопотанням прокурора не було встановлено будь-яких нових фактичних даних, які могли б поставити під сумнів правильність висновків суду першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність ухвалення виправдувального вироку у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що винуватість ОСОБА_6 підтверджується змістом вироку Баришівського районного суду Київської області від 29.03.2018, яким ОСОБА_9 визнано винуватим за ч.3 ст.185 КК України та засуджено у кримінальному провадженні № 0000460 за викрадення у потерпілої ОСОБА_10 бензопили «STIHL MS 250», дроту ПВС довжиною 10 м та дроту обмотувального ПЕТ-155 довжиною 10 м спільно з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_15 , оскільки вказане рішення не стосується ОСОБА_6 та не має преюдиціального значення у цьому кримінальному провадженні.
Посилання прокурора на показання ОСОБА_9 , які він давав у кримінальному проваджені № 0000460, у якому його засуджено вироком Баришівського районного суду Київської області від 29.03.2018, є безпідставними, адже у цьому кримінальному провадженні суд першої інстанції вправі був обґрунтовувати своє рішення лише тими доказами, які безпосередньо дослідив під час судового розгляду.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про неналежність як доказів копій документів, вилучених на підставі протоколу доступу до матеріалів кримінального провадження № 0000460 через те, що у протоколі не вказано спосіб упакування вилучених документів, а їх копії не засвідчені у встановленому законом порядку, адже відповідно до приписів ст.165 КПК України особа, яка виконує ухвалу слідчого судді або суду про доступ до речей та документів, зобов`язана скласти опис вилучених речей та документів.
В матеріалах справи міститься відповідний опис (т.1 а.с.222), а тому у апеляційного суду немає підстав вважати, що вилучення копій матеріалів кримінального провадження № 0000460 відбулось з порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Разом з тим, на думку колегії суддів, помилковість висновку суду першої інстанції щодо неналежності як доказів зазначених копій матеріалів кримінального провадження № 0000460 не вплинула на правильність висновків суду щодо недоведеності винуватості ОСОБА_6 у висунутому йому обвинуваченні, оскільки вилучені документи не містять відомостей, які вказують на ОСОБА_6 як на учасника вчинення злочину, інкримінованого ОСОБА_9 у вказаному кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що оскаржуваний вирок не містить формулювання обвинувачення, яке висунете особі та визнано судом недоведеним, а також підстав виправдання ОСОБА_6 є надуманими та не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Згурівського районного суду Київської області від 01.12.2020 щодо ОСОБА_6 без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3