ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/323/21 Номер провадження 11-кп/814/1202/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава апеляційну скаргу прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 08 вересня 2021 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та фактично проживає в АДРЕСА_1 , офіційно зареєстрований в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, не працюючого, маючого двох неповнолітніх дітей, раніше неодноразово судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини справи
Вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 08 вересня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України та призначено йому наступні покарання:
- за ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 309 КК України у вигляді 2 (двох) років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71, ч.3 ст. 78 КК України, із застосуванням правил складання покарань, передбачених ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до покарання призначеного ОСОБА_7 за даним вироком, приєднано частину невідбутого ним покарання у вигляді обмеження волі тривалістю 6 місяців, що було призначено вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 серпня 2020 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту взяття обвинуваченого під варту, а саме з 17 травня 2021 року.
Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати.
Вирішено питання про речові докази.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
Маючи ряд не знятих та непогашених судимостей, в тому числі за здійснення крадіжки ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин проти власності за наступних обставин.
Так, близько 15-00 год. 21 листопада 2020 року ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та заздалегідь підготовлене знаряддя для вчинення злочину, а саме гайкові ключі та ножиці прибув до домоволодіння АДРЕСА_3 , у дворі якого перебував транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ 2105», 1982 року випуску, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , володільцем якого є ОСОБА_9 .
Скориставшись відсутністю поряд володільця автомобіля та інших осіб, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою незаконного особистого збагачення, діючи таємно, шляхом вільного доступу через металеві незачинені ворота зайшов на території домогосподарства та підійшов до автомобіля «ВАЗ 2105» зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . Через незамкнені на замок водійські дверцята ОСОБА_7 проник в середину салону автомобіля та від`єднав автомагнітолу «CYCLONE MP-1081 BAB», яку поклав до заздалегідь підготовленого поліетиленового пакету, а також відеореєстратор «CYCLONE DVA-03» та намагався таємно викрасти.
Однак незаконні дії ОСОБА_7 по крадіжці чужого майна були викриті свідком ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_9 , який втрутився в його діяльність та намагався їх припинити, однак подолавши опір потерпілого ОСОБА_7 покинув місце скоєння кримінального правопорушення без предметів на викрадення яких він посягав. Тобто з причин, що не залежали від його волі ОСОБА_7 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця.
В разі доведення кримінального правопорушення до кінця потерпілому була би спричинена матеріальна шкода у розмірі 894,74 грн.
Крім того ОСОБА_7 , маючи не зняту та непогашену судимість за 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став та протягом одного року після засудження у невстановлений час, при невстановлених обставин придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, який зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , доки паперовий згорток з канабісом масою 14,080 грама (у перерахунку на суху речовину) не був виявлений та вилучений працівниками поліції під час здійснення обшуку його житла з внутрішньої кишені куртки, що перебувала на вішалці в одній з кімнат.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини провадження та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду відносно останнього скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю. Призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень , особі обвинуваченого та обставинам вчинення кримінального правопорушення.
Просить постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчинення злочинів , передбачених ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України і призначити йому покарання наступні покарання:
- за ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 309 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарань, призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом повного складання покарань, до покарання призначеного ОСОБА_7 за даним вироком, приєднати покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік , що було призначено вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 серпня 2020 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що судом призначене судом покарання є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Призначаючи покарання, суд належним чином не врахував невизнання вини обвинуваченим, здійснення наклепу на інших осіб з метою уникнення відповідальності, відсутність щирого каяття, відсутність активного сприяння розкриттю злочину та добровільного відшкодування заподіяної шкоди та наслідків вчиненого діяння, відсутність пом`якшуючих обставин, зухвала поведінка обвинуваченого в конкретному випадку, наявність кількох непогашених та незнятих судимостей, вчинення злочинів в період іспитового строку за іншим вироком суду, вчинення нових злочинів в сфері обігу наркотичних речовин в період перебування на запобіжному заході по цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про стійку антисоціальну поведінку останнього.
Позиції учасників судового провадження в апеляційному суді
В судовому засіданні прокурор, що приймає участь в суді апеляційної інстанції, апеляційну скаргу не підтримала.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував з приводу задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Заслухавши суддю доповідача , пояснення учасників кримінального провадження на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги , вивчивши матеріали кримінального провадження ,перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно ст.404 ч.1 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримався.

Фактичні обставини по справі в апеляційній скарзі не оспорюються, не перевіряються зазначені обставини і колегією суддів відповідно до положень ст.404 ч.1 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання колегія суддів вважає непереконливими.

Відповідно до вимог статей 50,65 КК особі , яка вчинила злочин , має бути призначене покарання , необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості , співмірності та індивідуалізації , покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій , їх небезпечності та даним про особу винного.

Покарання є заходом примусу , що застосовується від імені держави за вироком суду до особи , визнаної винною у вчиненні злочині , і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання , необхідне і достатнє для виправлення засуджених , а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими , так і іншими особами . Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України , відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер , а також з принципу правової держави , з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі , встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність , але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із матеріалів провадження, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував загальні засади призначення покарання, передбачені ст. 65 КК України, ступінь тяжкості кожного вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Суд першої інстанції врахував також, що обвинувачений є раніше неодноразово судимою особою, інкриміновані йому злочини вчини в період іспитового строку за іншим вироком суду, те, що він не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Характеризується за місцем проживання задовільно. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не було встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнав рецидив злочинів.

Врахувавши зазначені обставини суд призначив обвинуваченому покарання в межах санкції статей за злочини у вчиненні яких він визнаний винними та за правилами статті 71 КК України.

Із вказаним висновком погоджується і колегія судів апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

У контексті доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу, що судом фактично в повному обсязі враховані ті обставини на які посилається прокурор у своїй апеляції. Якихось нових обставин, які б не були враховані судом в апеляції не наводиться.

З огляду на наведене колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим через його м`якість, на чому наголошується в апеляції прокурора, колегія суддів не знаходить.

Вирок суду відповідає приписам статті 374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства колегією суддів не встановлено.

За таких обставин апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 08 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою, яка тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _____________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4