Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/1385/22
Провадження № 1-кп/490/292/2022
У Х В А Л А

18 березня 2022 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 /в режимі відеоконференції/

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000428 про обвинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Миколаєві, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 189, частиною 2 статті 263 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

14 березня 2022 року в провадження Центрального районного суду міста Миколаєва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000428 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні протягом 2021 року злочинів, передбачених частиною 2 статті 189, частиною 2 статті 263 Кримінального Кодексу України (номер справи 490/1385/22).

Після вислуховування сторін кримінального провадження, вивчення змісту обвинувального акту та доданих до його матеріалів суд дійшов такого.

Щодо руху кримінального провадження.

І……Вирішення питань, що підлягають розгляду під час підготовчого судового засідання, призводить до такого.

1. В межах цього кримінального провадження будь-яких угод не укладено, через що підстави для прийняття рішень, передбачених пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України є відсутніми.

2.Підстави для закриття кримінального провадження, передбачені пунктом 2 частини 3 статті 314 КПК України на цей час також відсутні.

3. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні в цілому відповідає вимогам статті 291 КПК України, про його невідповідність цим вимогам сторони не посилаються.

Отже, підстави для прийняття рішення про повернення обвинувальних актів прокурору, передбачені пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України, в цьому випадку також відсутні.

4. Це кримінальне провадження підсудне Центральному районному суду міста Миколаєва, заперечень проти такого сторонами не наведено.

Отже, підстави для прийняття рішення, передбаченого пунктом 4 частини 3 статті 314 КПК України, в цьому випадку також є відсутніми.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 314, частини 1 статті 315 КПК України за такого справу необхідно призначити до судового розгляду, провівши задля цього підготовчі дії, що передбачені частиною 2 цієї статті.

ІІІ......Вирішуючи питання про підготовчі дії, що мають бути вчиненими для підготовки до розгляду цього кримінального провадження, суд дійшов такого.

1. Відповідно до статті 31 Кримінального Процесуального Кодексу України розгляд цього кримінального провадження має здійснюватись суддею одноособово.

2. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 315 КПК України за такого суд має визначити дату та місце проведення судового засідання.

Разом із цим, наразі на території України запроваджений військовий стан та станом на 18 березня 2022 року місто Миколаїв знаходиться в зоні проведення активних бойових дій.

З огляду на таке суд вважає за необхідне наразі лише ухвалити про призначення справи до судового розгляду, але про час та місце здійснення такого розгляду повідомити суд додатково.

3. Враховуючи, що в цьому випадку про проведення закритого судового засідання сторони не просять, та передбачені законом підстави для такого є відсутніми, розгляд справи слід здійснювати у відкритому судовому засіданні.

4. Судове засідання у цьому кримінальному провадженні слід здійснювати за участі обвинуваченого, його захисника, прокурора та потерпілого.

Щодо запобіжного заходу, який слід застосувати відносно обвинуваченого.

І……Позиції сторін під час підготовчого судового засідання з цього приводу зводяться до такого.

1. Прокурор під час підготовчого судового засідання просив про подальше застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, спираючись про існування ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В обґрунтування ризику переховування обвинуваченого від суду прокурор посилався про те, що той протягом тривалого проміжку часу перебував у розшуку в межах іншого кримінального провадження.

В обґрунтування ризику того, що обвинувачений може вчинити нові злочини, прокурор посилався про те, що на момент вчинення злочину обвинувачений вже притягувався до кримінальної відповідальності.

2. Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження проти задоволення клопотання прокурора заперечував.

Посилався про те, що в обвинувальному акті викладені відомості, які не відповідають дійсності, а ніж, що є предметом стверджуваного злочину, йому підкинули під час затримання. Стверджував, що має докази своїх тверджень, які надасть під час судового розгляду.

Окрім того, посилався про те, що наразі на Україні запроваджений військовий стан, місто Миколаїв перебуває у зоні активних бойових дій, з огляду на що він прагне захищати свою дитину та бути разом зі своєю родиною, а за необхідності - готовий приєднатись до національного спротиву.

Захисник у суді позицію свого підзахисного підтримав.

ІІ……Під час розгляду питання про запобіжний захід, який має бути застосований до обвинуваченого, суд встановив таке.

1. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів за таких обставин.

1.1. Приблизно у жовтні 2021 року, точну дату досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_4 про те, що має замовлення на виконання демонтажних робіт недобудови, після виконання яких, буде можливість продажу демонтованих будівельних матеріалів, та з вказаного продажу вони отримують грошові кошти в сумі 100.000 грн. У разі проведення робіт ОСОБА_4 повинен був допомогти з працівниками які будуть проводити роботи та технічними засобами якими будуть проводитися роботи. Проте, пізніше ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_4 про те, що замовник змінив своє рішення щодо демонтажу недобудови та відмовився від виконання вказаниї робіт.
Після цього, приблизно у середині жовтня 2021 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_4 , який наразі притягується до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, виник злочинний корисливий умисел направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_7 в сумі 30.000 гривень, використовуючи надуманий привід повернення неіснуючого боргу, який полягав в тому, що нібито ОСОБА_7 обдурив його щодо заробітку грошових коштів в сумі 100.000 грн.
В подальшому ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_7 , діючи повторно, починаючи з вищезазначеної дати, неодноразово телефонував останньому та призначав особисті зустрічі у місті Миколаєві. В ході телефонних розмов та особистих зустрічей ОСОБА_4 погрожував ОСОБА_7 застосуванням насильства та спричиненням тяжких тілесних ушкоджень у разі, якщо останній не передасть йому неіснуючий борг в сумі 30.000 гривень. Крім того, у середині листопада 2021 року ОСОБА_4 зустрівся з потерпілим ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 , та перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування автомобілі, наніс один удар кулаком в область щелепи ОСОБА_7 , з метою спонукання останнього виконувати його незаконні вимоги, а саме передати 30.000 гривень у якості неіснуючого боргу.
Після цього, протягом з середини листопада по 21 грудня 2021 року, ОСОБА_4 неодноразово телефонував ОСОБА_7 та вимагав грошові кошти в сумі 30.000 гривень у якості неіснуючого боргу, погрожуючи застосуванням насильства та спричиненням тяжких тілесних ушкоджень.
21.12.2021, приблизно о 11:00 годин, ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_7 та висунув вимогу про те, щоб останній зустрівся з ним у цей же день біля магазину "путевий", що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Привільна, 39/1, на що ОСОБА_7 , діючи під контролем правоохоронних органів, погодився. В подальшому, того ж дня о 12.30 годин, ОСОБА_4 зустрівся з потерпілим ОСОБА_7 біля вищевказаного магазину "Путевий", де дізнавшись і обурившись відсутністю у останнього грошових коштів, продовжив вимагати від нього грошові кошти у сумі 30.000 гривень, погрожуючи при цьому заподіянням тяжких тілесних ушкоджень із застосуванням ножа, погрожував силою вивезти у невідомому напрямку, де ОСОБА_7 будуть наноситись тілесні ушкодження поки він не передасть йому грошові кошти в рахунок неіснуючого боргу.
Після цього, ОСОБА_4 було затримано працівниками поліції.

Ці дії обвинуваченого органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 2 статті 189 Кримінального Кодексу України - як вимога передачі чужого майна, грошових коштів, з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене повторно (вимагання)

1.2. Окрім того, ОСОБА_4 обвинувачується у такому:

У невстановленому в ході проведення досудового розслідування час та місці, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу, придбав у невстановленої особи (осіб0 складний ніж з маркуванням "Gold Stell CTX XHP".
21.12.2021 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, та в ході проведення обшуку затриманого ОСОБА_4 у останнього при собі виявлено складний ніж з маркуванням "Gold Stell CTX XHP".
Відповідно до висновку експерта наданий на експертизу ніж - є короткоклинковою холодною зброєю колючої дії, а саме складним мисливським ножем загального призначення.

Ці дії обвинуваченого органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 2 статті 263 Кримінального Кодексу України - як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

2. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_8 від 23 грудня 2021 року відносно ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 лютого 2022 року включно.

Подальшою ухвалою того ж слідчого судді від 15 лютого 2022 року строк тримання ОСОБА_4 під вартою був продовжений до 21 березня 2022 року.

Під час обрання цього запобіжного заходу та продовження строку його дії слідчий суддя виходив з наявності ризиків того, що ОСОБА_4 може вжити заходів щодо ухилення від слідства або суду, впливати на свідків та потерпілих, а також - продовжити вчиняти інші злочини.

3. З 24 квітня 2019 року в провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 289, частиною 2 статті 187, частиною 2 статті 146 Кримінального Кодексу України.

3.1. В межах цього кримінального провадження протягом 4 років ОСОБА_4 перебував у розшуку.

3.2. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 11 грудня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

3.3. Наразі вказана справа не розглянута, зокрема, з огляду на неявки обвинуваченого ОСОБА_4 у судові засідання.

ІІІ……Вирішуючи питання про запобіжний захід, який слід обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходив з таких приписів діючого законодавства.

1. Відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під ставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

2. Відповідно до частини 1 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України запобіжними заходами є:

1)особисте зобов`язання;

2)особиста порука;

3)застава;

4)домашній арешт;

5)тримання під вартою.

Відповідно до статті 179 цього Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 Кримінального Процесуального Кодексу України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Відповідно до частини 1 статті 182 Кримінального Процесуального Кодексу України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При цьому відповідно до частини 5 цієї статті розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 181 Кримінального Процесуального Кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

3. Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

4. Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

4.1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

4.2. Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Європейський суд з прав людини судом також відзначає, що "ризик втечі або уникнення правосуддя" зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти.

Далі відзначається, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою… Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

/див. рішення у справі "Тодоров проти України" від 12.01.2012 року, "Пунцельт проти Чехії", "Харченко проти України" та інші/

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26.06.1991 року), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право … визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

IV…… Вирішуючи питання про запобіжний захід, який слід застосувати відносно ОСОБА_4 на підставі встановлених вище фактичних обставин та приписів діючого законодавства, суд доходе такого.

Стосовно наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину обвинуваченим.

1. Зміст припущення про вчинення ОСОБА_4 злочинів є викладеним в обвинувальному акті, який наразі є поданим на розгляд суду.

2. Та з огляду на таке суд відзначає, що оскільки по справі триває судовий розгляд, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, що йому інкримінується на даній стадії судового розгляду не перевіряється, а встановлення його вини/невинуватості можливо лише під час ухвалення вироку по суті пред`явленого обвинувачення.

3. Суд відзначає також, що відомостей про те, що, висуваючи обвинувачення ОСОБА_4 , органи досудового розслідування діяли нечесно або упереджено, матеріали справи не містять, захист про наявність таких обставин не посилається.

4. Відзначає суд й те, що припущення про вчинення обвинуваченим злочину поза розумним сумнівом може бути перевіреною судом.

Отже, для мети вирішення питання про застосування запобіжного заходу цю "підозру" слід визнати "обґрунтованою".
Та в зв`язку із таким суд відзначає, що сутність висунутої ОСОБА_4 підозри полягає ні в чому інакшому, як у тому, що він всупереч встановленого порядку здійснив вплив на потерпілого з метою вчинення тим вигідних для нього /обвинуваченого/ дій.

Неможливість наразі закінчити судовий розгляд кримінального провадження наразі є очевидною та сторонами кримінального провадження не заперечується.

Стосовно наявності передбачених законом ризиків.

1. Попередніми ухвалами слідчого судді встановлена наявність ризику того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду.

1.1. Наявність цього ризику наразі випливає з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

1.2. Додатковим підтвердженням такого ризику суд вважає те, що раніше ОСОБА_4 вдавався до дій щодо переховування від суду та слідства.

Отже, суд вважає доведеною наявність на теперішній час високого ступеню ризику того, що обвинувачений переховуватиметься від суду.

2. Обґрунтованість висунутої ОСОБА_4 підозри свідчить також про те, що він може вживати дії щодо впливу на свідків або потерпілих, адже сутність висунутої йому підозри полягає саме у протиправному впливі на інших осіб з метою вигідної для себе поведінки з їхнього боку.

3. Попередніми ухвалами слідчого судді встановлена також наявність ризику того, що обвинувачений може вчинити інші злочини.
Та наявність цього ризику поза розумним сумнівом підтверджується тією обставиною, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину у той час, коли відносно нього розглядається справа щодо вчинення ним інших злочинів.

Стосовно можливості запобігти цим ризикам шляхом обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

1. Щодо можливості запобігти цим ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, суд відзначає, що обвинувачений підозрюється у вчиненні протиправних дій під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Та таке поза розумним сумнівом доводить, що запобігти встановленим судом ризикам, особливо - ризику вчинення ним нових злочинів - інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, неможливо.

2. Посилання захисту наведених висновків суду в цілому не спростовують.
Стосовно ж посилань захисту про те, що обвинувачений у разі звільнення може приєднатись до національного спротиву, то їх суд вважає надуманими.
Зокрема, матеріали справи дають підстав для припущення про те, що обвинувачений використовував свої навички не на користь суспільства, але з метою систематичного посягання на його цінності. Та, як доведено вище, запобігти ризику повторно застосування обвинуваченим своїх навичок саме з цією метою інакше, як шляхом його тримання під вартою, не видається за можливе.

Таке у сукупності доводить, що запобігти передбаченим законом ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.
За такого клопотання прокурора підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 314, 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 189, частиною 2 статті 263 Кримінального Кодексу України - прийняти до провадження Центрального районного суду міста Миколаєва.

2.Здійснювати розгляд цього кримінального провадження одноособово.

3.Призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 189, частиною 2 статті 263 Кримінального Кодексу України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні; про час та місце здійснення судового розгляду кримінального провадження повідомити сторони та потерпілого додатково.

4.Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 - до 17 травня 2022 року включно.

Ухвала в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою може бути оскарженою безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів, в решті ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ = ОСОБА_9 =