Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/428/21
Провадження № 1-кп/670/55/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2021 року смт. Віньківці
Віньковецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000017 від 02.08.2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, утриманців не має, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У провадження Віньковецького районного суду Хмельницької області надійшло кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 000017 від 02.08.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України.

Відповідно до обвинувального акту, по АДРЕСА_1 , розташована несформована земельна ділянка, із цільовим призначенням «Для ведення особистого селянського господарства», площею 0,78 га, землекористувачем якої згідно погосподарської книги № 4, являється ОСОБА_4 .

У травні - червні 2015 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , самовільно, на несформованій земельній ділянці, що розташована по АДРЕСА_1 , площею 0,78 га, що відноситься до земель із цільовим призначенням «Для ведення особистого селянського господарства», облаштував штучну водойму (ставок) площею 0,3917 га. Дану штучну водойму (ставок) було заповнено водою, його берега укріпив шифером.

Таким чином, ОСОБА_4 , в порушення вимог земельного законодавства, діючи умисно та проявляючи безгосподарність при використанні земельної ділянки площею 0,78 га без кадастрового номера, яка належить до земель особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1 , без зміни її цільового призначення та переведення в землі водного фонду, облаштував на частині вищевказаної земельної ділянки штучну водойму площею 0,3917 га для власних потреб.

Не ініціюючи питання зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,3917 га без кадастрового номера, перед Зіньківською сільською радою та не маючи в наявності готового та затвердженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, протягом травня - червня 2015 року (точного періоду досудовим розслідуванням не встановлено) використавши лопату, за допомогою якої спорудив насипну греблю, внаслідок чого незаконно побудував (облаштував) штучну водойму (ставок), яку незаконно утримує на даний час.

Таке використання ОСОБА_4 вказаної вище земельної ділянки призвело до зміни рельєфу місцевості, утворення штучної водойми, що унеможливлює подальше використання землі загальною площею 0,3917 га за її цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, тобто призвело до виведення цих земель з сільськогосподарського обороту.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в безгосподарському використанні земель, що спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту, кваліфіковано за ч. 1 ст. 254 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, оскільки з моменту його вчинення минуло шість років, він раніше не судимий, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Вивчивши клопотання, перевіривши матеріали провадження, суд вважає, що заявлене обвинуваченим клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КПК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Так, ЄСПЛ наголошує, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (рішення від 09.01.2013 року у справі «Олександр Волков проти України», рішення від 20.09.2011 року у справі «ТОВ «Нафтова компанія ЮКОС» проти Росії», рішення від 22.10.1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (ст.ст. 284-288 КПК України).

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Згідно з абз. 1, 2 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК України у порядку, встановленому КПК України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК України, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення мало місце у травні-червні 2015 року, та органом дізнання його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 254 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Отже відповідно до положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 254 КК України відноситься до кримінальних проступків, оскільки кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно з абз. 2 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 2 частини 3 ст. 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, з дня скоєння кримінального проступку минуло понад шість років, перебіг строків давності порушено не було, обвинуваченому відомі підстави звільнення від кримінальної відповідальності та їх наслідки, у вчиненому він розкаявся та в добровільному порядку відшкодував заподіяні збитки, надав згоду на закриття кримінального провадження, суд вважає необхідним звільнити його від кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрити.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. 44, ст. 49 КК України, ст. 314, ст. 284, ст. 286, ст. 288, ст. 376 КПК України, суд ,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000017 від 02.08.2021 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, - закрити у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Віньковецький районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1