Провадження № 1-кп/748/73/22
Єдиний унікальний № справи 748/68/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2022 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049 від 16 травня 2021 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смолин Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, тимчасово не працюючого (самозайнята особа), не одруженого, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :
Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, згідно частини 1 статті 124 Земельного кодексу України, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно з статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки вникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Незважаючи на вищезазначені норми чинного законодавства, ОСОБА_3 , приблизно у квітні місяці 2021 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, з метою отримання прибутку за рахунок обробітку землі і вирощування сільськогосподарської продукції, маючи корисливий мотив, діючи умисно та протиправно, всупереч вимогам ст.ст. 112, 116 - 126 Земельного кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, використовуючи сільськогосподарську техніку, вчинив самовільне зайняття частини земельної ділянки державної форми власності з кадастровим номером :11:000:0002 загальною площею 63,3438 га з цільовим призначенням - для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, розташованої за межами с. Прохорів Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, у вигляді протиправного використання землі у своїх потребах, шляхом її обробки та посіву сільськогосподарської культури - кукурудзи, на площі 20,6797 га, не маючи відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) земельної ділянки та за відсутності будь-якого правочину щодо неї.

Внаслідок вказаних неправомірних дій ОСОБА_6 , державним інтересам заподіяно збитки на загальну суму 304 260,43 грн., які відшкодовано у повному обсязі.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у самовільному зайнятті земельної ділянки, чим завдано значної шкоди її власнику, тобто у скоєнні кримінального правопорушення ( проступку), передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України.

06 січня 2022 року між прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості, у якій ОСОБА_7 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України в обсязі підозри. Сторони дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин та узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 197-1 КК України у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.

Обвинувачений погодився на його призначення та усвідомив наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Обвинувачений розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення угоди та затвердження даної угоди про визнання винуватості для обвинуваченого та прокурора є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України; для обвинуваченого - відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.1 ст. 474 КПК України;

Обвинувачений вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю, розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення укладеної угоди. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_7 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , які виразилась у самовільному зайнятті земельної ділянки, чим завдано значної шкоди її власнику, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Виконавши вимоги ст.ст. 342-348 КПК України, з`ясувавши в учасників судового провадження їх думку щодо можливості затвердження угоди, суд вважає, що угода підлягає затвердженню з ухваленням вироку і призначенням узгодженого сторонами покарання з наступних підстав.

Суд переконався в добровільності укладення сторонами угоди і правильності правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

Перед затвердженням угоди про визнання винуватості, суд згідно з вимогами ч.5,6 ст.474 Кримінального процесуального кодексу України з`ясував, що обвинувачений розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ст. 473 КПК України.

Судом встановлено, що умови даної угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, а тому вона може бути затверджена. На умовах цієї угоди може бути ухвалено вирок, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_9 зазначена вірно. Умови цієї угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права та інтереси сторін, або інших осіб, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

При затвердженні угоди виконані умови, передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування заподіяних збитків. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено. Враховуючи особу обвинуваченого, щире каяття, визнання вини, добровільне відшкодування заподіяних збитків, суд вважає що покарання обвинуваченому можливо призначити у межах санції статті за інкриміноване йому кримінальне правопорушення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати у кримінальному провадженні за проведення судово-економічної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/125-21/11207-ЕК від 21 грудня 2021 року) у розмірі 2 745 грн. 92. коп. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався, підстави для його обрання до вступу вироку в законну силу відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 06 січня 2022 року, укладену між прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2 745 грн. 92. коп. процесуальних витрат.

Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався, підстави для його обрання до вступу вироку в законну силу відсутні.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Суддя ОСОБА_1