Номер справи 703/1524/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

особи щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_6

його законного представника ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області у режимі відеоконференції з Кіровським районним судом м. Кіровоград, клопотання прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2021 року за №0000220, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 11 квітня 2021 року близько 19 години 12 хвилин перебуваючи за власною адресою проживання, що по АДРЕСА_1 , умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав пилосос марки «BOSCH», моделі BGC05ААА1/03, вартістю 1999 гривень, чим заподіяв своєму брату ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.

Дії ОСОБА_6 мають ознаки суспільно-небезпечного діяння, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч.1 ст.185 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру, оскільки під час досудового розслідування встановлено, що він вчинив суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, та після дослідження доказів, з урахуванням особи щодо якої заявлено відповідне клопотання та його ставлення до відповідних подій просила примусові заходи медичного характеру визначити у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Під час судового розгляду особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 , психічний розлад якого не перешкоджає його участі в судовому засіданні, у присутності його законного представника та захисника, не заперечував обставин, які викладені у фабулі клопотання слідчого та проти застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру в тому виді, в якому просила прокурор. Крім того зазначив, що саме ним було вчинено суспільно-небезпечне діяння, обставини якого викладені у клопотанні прокурора, та саме ним був викрадений пилосос його брата ОСОБА_10 .

Законний представник та захисник проти задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, в зв`язку з вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, не заперечували.

Потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні надав показання, відповідно до яких, він є рідним братом особи щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_6 та вони проживають за однією адресою. Для прибирання у будинку він придбав за власні кошти пилосос, який було викрадено. Переглянувши відеозапис з камер відеоспостереження, що розташовані за їх місцем проживання, він побачив, що пилосос викрав його брат ОСОБА_10 . Проти задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, в зв`язку з вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, не заперечував.

Крім того, під час судового розгляду прокурором надані письмові докази, які безпосередньо досліджені судом та у повній мірі підтверджують обставини вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме:

- рапорт працівника поліції від 12 квітня 2021 року, відповідно до якого, останній доповів начальнику Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області про те, що 12 квітня 2021 року о 15 годині 29 хвилин надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 12 квітня 2021 року о 15 годині 25 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 виявив крадіжку його братом ОСОБА_11 пилососу;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 12 квітня 2021 року, в якому ОСОБА_10 виклав обставини крадіжки 11 квітня 2021 року його братом ОСОБА_6 пилососу марки «Бош» з їхнього спільного будинковолодіння;

- заява ОСОБА_10 від 12 квітня 2021 року якою останній просив долучити до матеріалів кримінального провадження за його зверненням: договір №733-21002540 від 11 квітня 2021 року; видаткову накладну №016745438 від 29 червня 2020 року; гарантійний талон №0315 від 29 червня 2020 року; диск з відеозаписом із камер зовнішнього спостереження його будинку за 11 квітня 2021 року;

- видаткова накладна №016745438 від 29 червня 2020 року та гарантійний талон №0315 від 29 червня 2020 року, відповідно до яких, ОСОБА_10 придбано пилосос марки «BOSCH», моделі BGC05ААА1/03, за 1999 гривень;

- договір №733-21002540 від 11 квітня 2021 року, відповідно до якого, ОСОБА_6 передав у заставу ПТ «Ломбард Гроші тут» пилосос марки «BOSCH», моделі BGC05ААА1/03, та отримав кредит у сумі 600 гривень;

- протокол огляду предмету від 13 квітня 2021 року, відповідно до якого, слідчим оглянуто відеозапис, який був наданий ОСОБА_10 та з якого слідчим встановлено, що особа, яка зовні схожа на ОСОБА_6 в лівій руці тримає який крупно габаритний предмет, що поміщено до білого поліетиленового пакету і при цьому зверху накритий покривалом;

- квитанція від 14 квітня 2021 року, відповідно до якої, кредит за договором №733-21002540 від 11 квітня 2021 року було сплачено у повному обсязі;

- заява ОСОБА_10 від 15 квітня 2021 року, відповідно до якого, останній надав слідчому викрадений в нього ОСОБА_6 пилосос;

- протокол огляду місця події від 15 квітня 2021 року з фототаблицею, відповідно до якого, слідчим оглянуто пилосос, який було надано ОСОБА_10 як такий, що був викрадений у нього ОСОБА_6 .

Таким чином, у судовому засіданні, шляхом дослідження доказів, встановлено, що 11 квітня 2021 року мало місце суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), які вчинені саме ОСОБА_6 .

Разом з тим, згідно правової позиції Європейського суду з прав людини викладеної у п.18 справи "G.v.France", п.39 "Halilovic v.Bosnia and Herzegovina", почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №152 від 28 квітня 2021 року, станом на 11 квітня 2021 року та на теперішній час ОСОБА_6 виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання, а саме шизотипного розладу психопатоподібного варіанту в стані декомпенсації, що супроводжується проявами емоційного-вольових розладів, структурно-логічними порушеннями мислення, розладами критичних і прогностичних функцій та ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання психоактичних речовин (алкоголь, канабіоїди) з синдромом залежності та постійною формою вживання, що позбавляло на вказаний період часу (11 квітня 2021 року) та позбавляє на теперішній час під експертного здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі та давати про них покази під час проведення з ним слідчих дій та в судовому процесі.

З огляду на виявлені у ОСОБА_6 психопатологічні феномени, а саме порушення емоційно-вольової сфери, порушення мислення, розлади критичних і прогностичних функцій, що ускладнюються тривалим вживання психоактивних речовин, враховуючи відсутність адекватного психіатричного супроводу за місцем проживання, можна пройти до висновку про наявність у ОСОБА_6 клінічних ознак пасивного типу суспільної небезпеки, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Наведені у вищевказаному висновку експертизи обставини надають суду достатні підстави визнати ОСОБА_6 неосудним.

Відповідно до дослідженого судом висновку судово-психіатричної експертизи №152 від 28 квітня 2021 року, на час вчинення суспільно небезпечного діяння та на час проведення експертизи ОСОБА_6 страждав на психічний розлад, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними. Тобто, у ОСОБА_6 встановлено наявність як медичного критерію (хронічне психічне захворювання), так і інтелектуальної й вольової ознак юридичного критерію (нездатність усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними).

Саме на підставі вказаних обставини, суд зробив висновок про вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння у стані неосудності та, як наслідок, необхідність застосування щодо останнього примусових заходів медичного характеру.

Разом із тим, враховуючи, що стан неосудності пов`язаний з відсутню у особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне виключити з фабули обставин вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, яка зазначена у клопотанні, посилання прокурора на форму вини ОСОБА_6 та мотиву вчинення ним суспільно небезпечного діяння, а саме наступні твердження: «умисно» та «з корисливих мотивів».

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії, або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема, до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ч.2 ст.94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розляди і вчинила суспільно-небезпечне діяння, якщо особа за станом свого здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Згідно ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як проступок, у стані неосудності, при цьому, за своїм психічним станом потребує примусового лікування, разом з тим, враховуючи, що висновок судово-психіатричного експерта не містить вказівки про необхідність госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги, а містить лише рекомендацію щодо застосування такого виду лікування, суд вважає за достатнє застосувати щодо ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не застосовувався та, враховуючи його явку у судові засідання, підстави для його застосування відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено, судові витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.19, 92, 93, 94, ч.1 ст.185 КК України, ст.124, 369-372, 512, 513, 516 КПК України

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2021 року за №0000220 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку вчиненням ним у стані неосудності суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речові докази:

- DVD-R диск з відеозаписом з камер зовнішнього спостереження приватного будинку, залишити при матеріалах кримінального провадження;

- пилосос марки «BOSCH», моделі BGC05ААА1/03, залишити потерпілому ОСОБА_10 , звільнивши його від зобов`язань по зберігальній розписці.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений о 15 годині 00 хвилин 24 березня 2022 року.

Головуючий ОСОБА_1