Провадження № 1-кп/686/644/21
06 жовтня 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
представника потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Кужелівка Дунаєвецького району Хмельницької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, пенсіонера, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
В результаті зіткнення ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: - закритого уламкового перелому тіла правої стегнової кістки на рівні нижньої третини зі значним зміщенням уламків, закритого перелому нижнього кінця лівої променевої кістки, які за своїм характером (як кожен із них окремо, так і їх сукупність) відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я з відсутністю небезпеки для життя; - рани м`яких тканин і садна шкіри правої надбрівно-лобової ділянки голови, підшкірний крововилив її лобової ділянки голови в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я.
Ці наслідки дорожньо-транспортної пригоди знаходяться в прямому причинному зв`язку з допущеними ОСОБА_6 порушеннями вимог п.п. 10.1, 10.2 ПДР, згідно з якими: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п. 10.1); виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає (п. 10.2).
За порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_6 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України.
Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ст. 349 КПК України показаннями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене підсудному обвинувачення.
Таким чином дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання судом враховуються визначенні ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_6 характеризується виключно позитивно, є особою похилого віку, пенсіонером, раніше не судимий, вчинив необережний злочин невеликої тяжкості (враховуючи положення ст.ст. 4, 5, 12 КК України), в стані сп`яніння не перебував. Він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно частково відшкодував заподіяну потерпілій шкоду, що суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які б обтяжували покарання, відсутні.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину, особу винного, позицію прокурора, представника потерплої та висновок органу пробації щодо низьких ризиків вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, враховуючи положення ст.ст. 4, 5 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України в редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008 у мінімальному розмірі.
На думку суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи, що ОСОБА_6 раніше до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувався (відомостей про зворотнє суду не представлено), вчинив необережний злочин, в стані сп`яніння не перебував, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, а також позицію прокурора, який просив не позбавляти обвинуваченого права керувати транспортними засобами, суд дійшов висновку таке додаткове покарання, враховуючи положення ст.ст. 4, 5 КК України, згідно з санкцією ч. 1 ст. 286 КК України в редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008, не призначати.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди в силу ст. 257 ЦПК України, ст.ст. 26, 56, 61, 129 КПК України за клопотанням потерпілої та її представника слід залишити без розгляду.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди та стягнення витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_7 завдано моральної шкоди, оскільки остання перенесла фізичний біль і душевні страждання, що також змінило звичний спосіб її життя та потребувало додаткових зусиль для його влаштування. Потерпіла певний час лікувалася, переживала за своє здоров`я, не могла вести повноцінний спосіб життя, відчувала дискомфорт і незручності, через що вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачала власний час в зв`язку із зверненням за допомогою до медичних установ.
Враховуючи майновий стан обвинуваченого ОСОБА_6 , який не працює, є пенсіонером, особою похилого віку, має ряд захворювань, а також висновок суду щодо призначення останньому покарання у виді штрафу та стягнення на користь потерпілої моральної шкоди і процесуальних витрат, суд приходить до висновку на підставі ч. 1 ст. 119 КПК України звільнити обвинуваченого від оплати документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експертів для проведення інженерно-технічної (висновок № 10.1-0334:20 від 15.09.2020) та інженерно-транспортної (висновок № 10.4-0274:20 від 19.08.2020) експертиз в сумі 2615,20 грн.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України,
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008) та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн. (три тисячі чотириста гривень), без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» залишити без розгляду.
На підставі ч. 1 ст. 119 КПК України звільнити ОСОБА_6 від оплати процесуальних витрат в сумі 2615 грн. 20 коп. та віднести їх на рахунок держави.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: