КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/4649/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002187, по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

· 02.10.2020 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 1 рік;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 28 вересня 2021 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 28 вересня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.
На підставі ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 визначено за сукупністю нового вироку та вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 02.10.2020 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнено від покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Відповідно ст.72 КК України новий вирок та вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2020 року постановлено виконувати самостійно.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 02 липня 2021 року о 04 год. 40 хв. знайшов і тим самим незаконно придбав без мети збуту психотропну речовину амфетамін масою 0,252 г, який став незаконно зберігати при собі без мети збуту.

В той же день о 08 год. 40 хв. обвинувачений був зупинений працівниками поліції біля будинку №1 по проспекту Соборності в місті Києві, яким видав психотропну речовину амфетамін масою 0,252 г, яку незаконно зберігав при собі без мети збуту.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК Україини як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за ст.309 КК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати через неправильне застосування кримінального закону (ст.ст.71,72 КК України) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що, судом першої інстанції не правильно призначено покарання за сукупністю вироків, оскільки за приписами ст.71 КК України остаточне покарання, призначене за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. При цьому, судом не враховано, що нове кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим під час іспитового строку.

За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень. На підставі ст.ст.71, 72 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків визначити у виді обмеження волі на строк 1 рік та штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн., які виконувати самостійно.
В решті вирок суду просить залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти поданої апеляційної скарги та вважав вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, діючи у відповідності до положень ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу винного.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання по ч.2 ст.309 КК України у виді штрафу, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, не одружений, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначене ОСОБА_7 покаранням по ч.2 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень, відповідає мінімальній межі санкції даної норми та призначено з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину та особі винного.

Разом з цим, слушними є доводи апеляційної скарги прокурора про порушення судом першої інстанції норм кримінального закону України через неправильне призначення покарання за сукупністю вироків, з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При цьому, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. В період іспитового строку ОСОБА_7 вчинив нове кримінальне правопорушення у справі, що переглядається.

За таких обставин ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків необхідно визначити у виді обмеження волі строком на 1 рік та штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн., який за правилами ч.3 ст.72 КК України необхідно виконувати самостійно.
У відповідності до ч.1 ст.409, п.4 ч.1 ст.420 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст.ст.71, 72 КК України) з необхідністю застосування більш суворого покарання є підставою для скасування вироку в цій частині та ухвалення нового вироку.

З цих підстав апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.
Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 28 вересня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.
На підставі ч.1, 4 ст.71, 72 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків визначити, у виді обмеження волі строком на 1 рік та штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн., який виконувати самостійно.
В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді:

________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4