Справа № 559/963/21
Провадження № 1-кп/559/188/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дубно кримінальне провадження №0000765 від 07.12.2020за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заболотні Бродівського району Львівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою освітою, працює водієм у ПП « ОСОБА_5 », не депутат, одружений, на утриманні має малолітню дитину, не судимий, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України;
з участю: зі сторони обвинувачення прокурор ОСОБА_6 , зі сторони захисту обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 ; потерпіла ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 у порушення пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, 07.12.2020 близько 18 години 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «IVECO EUROSTAR 440Е42», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «ПП HTF HZP 39», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на автодорозі Київ-Чоп, поблизу с. Кам`яниця Дубенського району Рівненської області, рухаючись зі сторони м. Київ у напрямку м. Львів по лівій крайній смузі руху, не вибрав безпечної швидкості та не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ 110377-40», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 , який стояв на лівій крайній смузі руху з метою здійснення маневру повороту ліворуч, пропускаючи зустрічні транспортні засоби, в результаті чого пасажир автомобіля «ЗАЗ 110377-40» - ОСОБА_11 , отримала тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.
За клопотанням прокурора, з урахуванням згоди всіх учасників процесу, які не оспорюють фактичних обставин і наслідки роз`яснені та зрозумілі, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції в суду немає, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, судовий розгляд обмежено допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням документів, що характеризують особу ОСОБА_4 .
Допитаний у судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєному визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи. 07.12.2020 перебував у робочому рейсі: повертався з м. Київ, бо підприємець ОСОБА_5 мав контракт, який виконував. Заправлявся на 98 км а/д Київ-Чоп на АЗС «Фактор», де заправляється завжди, бо оплата йде по перерахунку. Близько 18.00 год., на вулиці вже було темно, за Дубно повільно рухалась колона з 3-4 завантажених зерновозів. Він же їхав пустим після вивантаження і на підйомі прийняв ліву смугу, щоб обігнати колону. Автомобіля іншого не побачив. Коли зверху помітив фари, то було пізно, став уникати удару, взяв вправо і не встиг. Це було за м. Дубно на повороті на с. Кам`яницю. Стан автомобіля був задовільний, дорога не освітлювалася, але суха. Швидкість була 80 км/год, бо більше 90 км/год. автомобіль їхати не може, хоч дозволена швидкість там 110 км./год. Зіткнення відбулося з його необережності, контактував лівим крилом з їх правою частиною автомобіля. Після аварії приїжджав до потерпілої, пропонував гроші, але вона сказала, що не треба. Згодом ще приїжджали в лікарню до потерпілої в м. Дубно з братом шефа і дав на лікування 10 тис. грн.., потім ще 10 тис. грн. Сьогодні в рахунок моральної шкоди дав 20 тис. грн.. Домовився з потерпілою, що відшкодує 100000 грн.: 30 тис. грн.. завтра, а ще 50 тис. грн. найближчим часом, але максимум до півроку. Вибачення попросив. Дуже сильно розкаюється, висновки зробив, їздить обережніше, в дальніх поїздках більше відпочиває. Просить не позбавляти його волі і права керування транспортним засобом. Посвідчення водія - це єдине джерело його доходу. Намагався знайти іншу роботу, але не зміг, бо не взяли, коли почули, що буде судимість. Якщо залишиться без посвідчення водія, то не зможе заробити кошти на відшкодування решти збитків і не матиме за що утримувати власну дитину.

Потерпіла ОСОБА_8 в суді пояснила, що фактичні обставини справи не оспорює. 07.12.2020 батьки виїжджали з її чоловіком в напрямку с. Підлужжя- Кам`яниця. В 19:00 год. вже взнала, що батьки в лікарні і в 19:30 год. була там. Наступних 4 місяця минули жахливо. ЇЇ мама - ОСОБА_11 - перебувала в тяжкому стані в Дубенській лікарні, а 11.12.2020 реанімобілем перевезли до Рівне, там вона перебувала в реанімації, перенесла багато операцій, кілька разів реанімували. Сама вона постійно займалась мамою, а за її маленькою дитиною дивились чужі люди. З 08.02.2021 перебувала на лікарняному, бо на фоні стресу вже її стан погіршився. 02.03.2021 маму вкотре прооперували, вона сама не могла рухатись, тому чергували біля неї з батьком, змінюючи один одного, аж до 02.04.2021. 27.03.2021 маму виписали на амбулаторне лікування, вони взяли спеціальне обладнання і забрали маму додому, почали оформлювати документи для отримання групи інвалідності. 02.04.2021 маму мала оглянути комісія МСЕК, проте не встигли, бо о 08.00 год. ІНФОРМАЦІЯ_2 мама померла від гострої серцево-судинної недостатності. Розтин не робили, тому причинно-наслідковий зв`язок між смертю і ДТП не встановлено. Лікування мами обходилось від 5 до 10 тис. грн. на день. Тричі було таке, що витрати в аптеці складали по 10700 грн. за раз. Загалом на лікування мами пішло 350 тис. грн. Оскільки власних коштів не вистачало, то взяли кредит, також допомагали сторонні люди з роботи. Обвинувачений дійсно приїжджав і пропонував гроші одразу, але тоді не треба було, бо спочатку мали власні. 16.12.2020 він заплатив 10 тис. грн. Потім терміново знадобились гроші на операцію і просила в нього 50 тис. грн., він обіцяв привезти, але 21.01.2021 дав лише ще 10 тис. грн., що вистачило на той момент на один день лікування. Зараз вони досягли згоди, що обвинувачений їй відшкодує 100 тис. грн. моральної шкоди: 20 тис. грн. заплатив сьогодні, 30 тис. грн..заплатить завтра, а решту 50 тис. грн. в найближчі 2-3 міс., але до 6 міс. максимум. Він просив вибачення неодноразово, але вона пробачала, поки була жива мама, а зараз не пробачає. Але волі і посвідчення водія просить його не позбавляти, щоб він міг працювати і відшкодовувати завдані збитки та годувати сім`ю.

Прокурор, представник потерпілої та захисник просили не позбавляти ОСОБА_4 волі і права керування транспортними засобами.

За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, а тому ці дії кваліфіковано правильно за ч.2 ст.286 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким з необережною формою вини щодо наслідків; дані про особу винного, який не судимий (а.с. 33 т.2), дані про адміністративні стягнення відсутні, працює водієм у ФОП « ОСОБА_5 » з 17.11.2017, в момент ДТП був тверезим (а.с. 24, 25-27, 29, 34, т.2), має дружину та сина ІНФОРМАЦІЯ_3 на утриманні, за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 28, 35, 36 т.2), на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.с. 31-32, т.2 ), наявні розписки про відшкодування ОСОБА_4 22.01.2021 10 тис. грн., 16.12.2020 10 тис. грн., 09.12.2020 - 1100 грн. за перевезення авто з д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 37-39, т.2).
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 згідно п.1-2 ч.1 ст.66 КК України суд визнає: 1) щире каяття, 2) активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, 3) добровільне часткове відшкодування завданого потерпілій збитку. Обставин, що обтяжують покарання, - не встановлено.

Вирішуючи питання щодо міри покарання, суд також враховує позицію усіх учасників, які просять не позбавляти обвинуваченого ні волі, ні права керування транспортними засобами.
Проаналізувавши обставини в їх сукупності, суд робить висновок, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
Обвинувачений втратив контроль над ситуацією на дорозі, що призвело до невідворотних трагічних наслідків. Проте він щиро розкаюється у вчиненому й намагається хоч якось компенсувати завдані збитки. Також суду відоме сумнозвісне місце ДТП на автодорозі міжнародного значення Київ-Чоп, адже там дві смугу руху в одному напрямку і при повороті ліворуч немає смуги для гальмування, хоч дозволена швидкість руху до 110 км./год. Тому з цієї людської трагедії висновки має зробити не лише обвинувачений, а й відповідні державні органи, які опікуються безпекою на дорозі. Також для суду очевидно, що обвинувачений, який не має жодної освіти, окрім повної середньої, саме завдяки посвідченню водія заробляє на прожиття та утримує малолітню дитину. Якщо його позбавити права керування транспортними засобами, то ОСОБА_4 залишиться без роботи та відповідно джерела доходу, що не допоможе досягти мети покарання і, тим більше, відшкодувати завдані потерпілій збитки.
Тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України на мінімальній межі зі звільненням його від відбування покарання з іспитовим строком та без позбавлення посвідчення водія. Саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нового злочину. При цьому, на ОСОБА_4 необхідно покласти обов`язки, відповідно до ст. 76 КК України, виконуючи які він буде під контролем органу пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
В даному кримінальному провадженні ухвалами слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18.12.2020 (з врахуванням ухвали про виправлення описки від 10.02.2021) накладено арешт на автомобілі марки «IVECO EUROSTAR 440Е42», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «ПП HTF HZP 39», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та марки «ЗАЗ 110377-40», реєстраційний номер НОМЕР_3 як на речові докази. 10.02.2021 ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області арешт на вищезазначений автомобіль марки «IVECO EUROSTAR 440Е42» напівпричепом марки «ПП HTF HZP 39» скасовано в частині обмеження прав користування та залишено в силі заборону в частині відчуження і розпорядження даним майном. Накладені арешти на вищезазначені транспортні засоби необхідно повністю скасувати згідно ч.4 ст. 174 КПК України та повернути їх власникам згідно ч. 9 ст. 100 КПК України.
Суд звертає увагу, що згідно ст.118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із зберіганням і пересиланням речей і документів, які здійснюються за рахунок Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст.123 КПК України). Автомобіль марки ««ЗАЗ 110377-40», реєстраційний номер НОМЕР_3 , був арештований саме як речовий доказ у даному кримінальному провадженні на підставі відповідної ухвали слідчого судді. Зберігається автомобіль на території спеціального майданчика в с. Привільне Дубенського району Рівненської області також як речовий доказ, на який накладено арешт, а не як тимчасово затриманий автомобіль. Згідно ст. 123 КПК України речовий доказ у кримінальному провадженні зберігається за рахунок державного бюджету, тому даний автомобіль необхідно повернути власниці ОСОБА_13 безоплатно (а.с. 165-175, т.1).
Судові витрати за проведення судових експертиз складають 7845 гривень 60 копійок, які відповідно до вимог ч.2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.286 КК України, ст. 100, 118, 123, 124, 174, 349, 366-371, 373-376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки із покладанням обов`язків, передбачених п.1-2 ч.1 ст.76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Скасувати арешти на автомобілі: 1) марки «IVECO EUROSTAR 440Е42», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «ПП HTF HZP 39», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та 2) марки «ЗАЗ 110377-40», реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Речові докази у справі після набрання вироком законної сили:
1) автомобіль марки «IVECO EUROSTAR 440Е42», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «ПП HTF HZP 39», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вже повернуто ОСОБА_5 ;
2) автомобіль марки «ЗАЗ 110377-40», реєстраційний номер НОМЕР_3 , - повернути власниці ОСОБА_13 безоплатно.
Судові витрати за проведення експертиз в сумі 7845 (сім тисяч вісімсот сорок п`ять) грн. 60 копійок стягнути із ОСОБА_4 на користь держави.
На вирок може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду впродовж 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Прокурору, обвинуваченому та його захиснику, потерпілій та її представнику копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1