УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ТОВ «ФАРГОС», про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000036,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ТОВ «ФАРГОС», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року в рамках кримінального провадження №0000036, а саме на нежитловий майновий комплекс за реєстраційним номером 00, загальною площею 412,5 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Радченка, 27, в частині заборони ТОВ «ФАРГОС» та будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам розпоряджатися даним нежитловим майновим комплексом.

Відповідно до змісту клопотання заявник зазначає, що відпала потреба у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки ТОВ «ФАРГОС» () є добросовісним набувачем такого майна, не має жодного відношення до кримінального правопорушення, при цьому з моменту накладення такого арешту (12 квітня 2017 року) жодній службовій особі ТОВ «ФАРГОС» про підозру не повідомлялось, а тому подальше обтяження права власності порушує конституційні права власника майна, у зв`язку із чим просить скасувати згаданий арешт, зокрема в частині заборони розпорядження таким майном.

В судове засідання представник власника майна не прибув.

Слідчий та прокурор в судове засідання також на неодноразовий виклик не прибули.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слід дійти такого висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, Шевченківським УП ГУНП у м . Києві, за процесуального керівництва Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000036 за фактом незаконного заволодіння окремими особами шляхом обману нерухомим майном.

Далі, як встановлено в судовому засіданні, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року в рамках кримінального провадження №0000036 накладено арешт на нежитловий майновий комплекс за реєстраційним номером 00, загальною площею 412,5 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Радченка, 27, із забороною ТОВ «ФАРГОС» та будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам розпоряджатися та користуватися даним нежитловим майновим комплексом, при цьому такий арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02.10.2017 скасовано застосування заборони користуватися наведеним майном.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що однією із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до Постанови Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Європейським Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності та не було свавільним.
Окрім того, Європейський суд через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення «Іатрідіс проти Греції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).
Положеннями ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Разом з тим, незважаючи на те, що слідчим суддею неодноразово вживались заходи щодо витребування матеріалів кримінального провадження №0000036, на день розгляду клопотання вказані матеріали до суду надано не було, а слідчий та прокурор в судове засідання не прибули, отже жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання та підтверджували обставини, які б вказували на необхідність у подальшому застосуванні відповідних процесуальних заходів щодо зазначеного майна, не надали. Відтак, зважаючи на принцип змагальності сторін (ст. 22 КПК України), слідчий суддя вважає встановленим, що таких доказів за період з моменту накладення арешту (28 липня 2017 року) не здобуто, а віднесення арештованого майна до такого, що відповідає ознакам, передбаченим ст. 98 КПК України, має сумнівний характер.

В цій частині слідчий суддя звертає увагу також і на те, що відповідно до матеріалів клопотання, володілець майна ТОВ «ФАРГОС» () не набуло статусу юридичної особи, відносно якої здійснюється кримінальне провадження, а жодна службова особа даного товариства не набула статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя бере до уваги і практику ЄСПЛ, зокрема загальні висновки, викладені у справах «Штепа проти України», «Ноймайстер проти Австрії» (Neumeister v. Austria), щодо зменшення ризику непроцесуальної поведінки зі спливом часу, за умови відсутності появлення нових обставин, що виправдовуватимуть застосування раніше застосованого заходу забезпечення кримінального провадження, а оскільки з моменту накладення арешту на таке майно (2017 рік) минув тривалий час, а стороною обвинувачення не надано нових обставин, шо переконують у необхідності застосуванні арешту майна (зокрема в частині заборони розпорядження майно), слідчий суддя дійшов висновку, що подальше застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна викликає сумнів в розумності і співрозмірності обмеження права власності із завданням кримінального провадження.

Згідно вимог ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У зв`язку із зазначеним, на переконання слідчого судді, вжиті в рамках даного кримінального провадження процесуальні заходи його забезпечення щодо наведеного майна (майнового комплексу) на даний час підлягають скасуванню.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ТОВ «ФАРГОС», про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000036 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року в рамках кримінального провадження №0000036, а саме на нежитловий майновий комплекс за реєстраційним номером 00, загальною площею 412,5 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Радченка, 27, із скасуванням заборони ТОВ «ФАРГОС» () та будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам розпоряджатися даним нежитловим майновим комплексом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1