ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/226/22 Справа № 712/7344/17 Категорія: ст. 331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали клопотання про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з дня винесення даної ухвали, тобто до 02 травня 2022 року, включно,

в с т а н о в и л а :

У провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 за їх обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно даних реєстру матеріалів досудового розслідування, доданих до обвинувального акту, ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 . Соснівським районним судом м.Черкаси було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалами суду було продовжено до 19.03.2022 року.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 2 /два/ місяці з дня винесення даної ухвали, тобто до 02 травня 2022 року, включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся із апеляційною скаргою в якій просив скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2022 року про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог адвокат посилається на те, що обґрунтовуючи продовження строків запобіжного заходу місцевий суд послався на те, що ризики, які існували на момент обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися. ОСОБА_7 вчинив умисні, особливо тяжкі, корисливі злочини, маючи не зняту та не погашену судимість; має нестійкі соціальні зв`язки; може незаконно впливати на потерпілого та свідків; матиме реальну можливість переховуватися від суду.

Апелянт вважає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає до скасування.

Так, при розгляді клопотання про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до п. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Оскільки взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки, вважає, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у зв`язку з нижче наведеним.

Судом повинно було бути проведено аналіз всіх ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до ч. 5 ст. КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані у ст. 178 КПК України.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини національні суди повинні з`ясувати чи є тримання особи під вартою під час судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого (альтернативного) запобіжного заходу.

Вважає, що до обвинуваченого цілком можливим було б застосувати домашній арешт не порушуючи норми КПК України.

За визначенням ЄСПЛ обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання під вартою. Обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантій від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 параграфу 1 Конвенції, передбачає наявність обставин та відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Враховуючи вищенаведене, ухвала суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку захисника, є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, крім іншого, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вважає жодним чином не обґрунтованим та не доведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам. Навіть якщо протягом розгляду клопотання буде доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, а не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, то є всі підстави для застосування, у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Між тим, згідно практики ЄСПЛ суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Забезпечення таких стандартів, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінності суспільства.

Виходячи із зазначеного та оцінюючи в сукупності обставини вчиненого правопорушення, апелянт вважає, що прокурор не довів суду належним чином неможливість застосування до обвинуваченого, зважаючи на обставини справи, більш м`якого запобіжного заходу, та вважає вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстким.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника -адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 із зазначених у ній підстав, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, вивчивши матеріали провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.392 КПК України ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також вищевказаною статтею передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає вірним висновок місцевого суду та погоджується із ним, про те, що

ризики, які були враховані судом раніше при продовженні запобіжного заходу продовжують існувати та не втратили своєї актуальності, виправдовуючи подальше застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ч. І п. п. 1, 2, 3, 4 ст. 177 КПК України, а саме: те, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати здійсненню правосуддя, незаконно впливати на потерпілих, свідків, а тому перебуваючи на свободі може вплинути на них та їхні подальші покази.

Будь-яких переконливих доказів про зменшення чи відсутність ризиків, встановлених у суді та передбачених ст.177 КПК України (які приймались до уваги при обранні та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу), для зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, у тому числі, цілодобовий домашній арешт, не встановлено.

Стосовно доводів захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що оскаржувана ухвала суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки зі змісту ухвали вбачається, що місцевий суд під час її постановлення належним чином врахував положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, вимоги КПК України та правильно врахував наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, про що у ній і зазначив.

Також захисником не надано і належних та допустимих доказів, які б безумовно свідчили про неможливість тримання під вартою ОСОБА_9 , а також відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б могли слугувати безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали місцевого суду, та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 ..

На підставі викладеного, керуючись ст. 183, 199, 331, 405, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з дня винесення даної ухвали, тобто до 02 травня 2022 року, включно, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: