Провадження № 1-кс/947/1991/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.02.2022 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_7 про застосування обраного ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 10.05.2017 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0003475 від 16.08.2016 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.05.2016 Київський районним судом м. Одеси до 9 років та 6 місяців позбавлення волі, звільнений 17.06.2016 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 15.08.2016 приблизно о 21:00 ОСОБА_4 знаходячись на вулиці Неделіна в м. Одесі, поблизу будинку №52, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, наздогнавши ОСОБА_8 , який йшов попереду, наніс йому кулаком удар в потилицю, від якого останній упав на землю. Після цього, ОСОБА_4 , завдав декілька ударів ногами в область голови ОСОБА_8 , який лежав на землі, та скориставшись станом останнього, забрав його сумку, яка була вдягнена на ньому через плече.

Незаконно заволодівши сумкою з майном, яке знаходилось в ній, ОСОБА_4 , з місця вчинення злочину втік, після чого розпорядився викраденим майном на свій розсуд, завдавши ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 6370 гривень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи КУ «ООБСМЕ» №3037 завдані ОСОБА_8 тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.Слідчий звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи його наступними доводами та посиланням ризики на передбачені п.п.2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177КПК України.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.187 КК України, - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій.

Слідчий в клопотанні зазначає, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбаченого покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 7 до 10 років та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбаченого у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

- згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, так як розуміє, що санкція ч. 2 ст.187 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 7 до 10 років;

- згідно п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, шляхом їх залякування з метою зміни раніше даних показів;

- згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечувала, щодо клопотання сторони обвинувачення , зазначивши, що підозра необґрунтована, ризики на які посилається прокурор не доведені та взагалі відсутні. ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, має матір, є громадянином України. У зв`язку із чим захисник просила змінити відносно її підзахисного запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Як вбачається з матеріалів клопотання, за результатами досудового розслідування 06.10.2016 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, дослідженими як Київським районним судом міста Одеси при обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ч.6 ст.193 КПК України, так і слідчим суддею під час розгляду клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо обґрунтованості існування такого ризику, як переховування від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя зазначає.

У зв`язку з переховуванням підозрюваного ОСОБА_4 13.10.2016 року слідчим винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення у розшук підозрюваного.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18.11.2016 року, у зв`язку із переховуванням підозрюваного, слідчим суддею надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як зазначено в клопотанні під час проведення досудового розслідування було встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, повідомленням НЦБ Інтерполу в РФ, громадянин ОСОБА_4 був затриманий за вчинення злочину передбаченого п. «Г» ч.2 ст.161 КК РФ в м. Алексін, Тульської області та відповідно до вироку Алексінського міського суду Тульської області від 16.03.2017 року, засуджений за ч.1 ст.162, п. «Г» ч.1 ст.162 КК РФ, набрання вироку законної сили від 10.07.2017 року.

05.02.2017 року слідчим винесено постанову про оголошення ОСОБА_4 в міжнародний розшук.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 10.05.2017 року в порядку ч.6 ст.193 КПК України підозрюваному ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0003475 від 16.08.2016 року за ч.2 ст.186 КК України обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Так, відповідно до ухвали Київського районного суду міста Одеси, під час розгляду клопотання судом було встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів та іншими доказами у їх сукупності. У зв`язку із чим на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

07.02.2022 року ОСОБА_4 видано представником УФСІН Російської Федерації та передано представнику Одеського районного управління поліції №1 ОСОБА_4 затримано у порядку 191 КПК України, та доставлено до ІТТ ГУНП в Одеській області.

Відповідно до наданого прокурором витягу з ЄРДР, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні 0003475 закінчується 03.04.2022 року.

Приймаючи до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, його суспільно-небезпечний характер, а також враховуючи особу підозрюваного, який раніше засуджений Київським районним судом міста Одеси до позбавлення волі, слідчий суддя приходить до переконання, що ризики у виді можливого переховування від органів досудового розслідування та вчинення іншого кримінального правопорушення встановлені в судовому засіданні.

Таким чином, на підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний обраний запобіжний захід на теперішній час є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні ризиків та обставин, а також обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Таким чином, з урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_7 про застосування обраного ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 10.05.2017 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0003475 від 16.08.2016 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 10.05.2017 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0003475 від 16.08.2016 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор»

Строк дії ухвали обчислюється з моменту фактичного затримання, а саме: з 07.02. 2022 року та припиняє свою дію 03.04.2022 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1