У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2022 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в межах кримінального провадження №0000556 апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 січня 2022 року, стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,
якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб до 16 березня 2022 року включно.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7 ,
захисник: адвокат ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з Київським апеляційним судом).
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою суду клопотання прокурора задоволено. Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 16 березня 2022 року включно.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати,
___________________________________________________________________
Провадження: № 11-кп/812/302/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8
Категорія: продовження строків Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
тримання під вартою
постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 відмовити. Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, із забороною без дозволу суду залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1
Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.
Апелянт вважає продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 необґрунтованим, недоцільним та таким, що не відповідає принципам справедливості та розумності.
Стверджує, що прокурором під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_6 не наведено обставин, які б свідчили про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зазначає, що для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачення не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.
Вказує, що в ухвалі суду не зазначено підстави, з яких суд дійшов висновків про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а прокурор посилається на однакові ризики для продовження запобіжного заходу.
Апелянт стверджує, що обвинувачений ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, наявне зареєстроване місце проживання, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, на утриманні має матір, яка потребує підтримки та сторонньої допомоги.
На думку апелянта, ризик вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, не знаходить свого логічного підтвердження.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , згідно обвинувального акту, обвинувачується у вчиненні у тому числі багатоепізодного особливо тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням наркотичних засобів та психотропних речовин з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, за яке передбачено покарання понад 10 років позбавлення волі (11 епізодів злочинної діяльності за ч. 3 ст. 307 КК України) та у вчиненні нетяжкого злочину, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням наркотичних засобів без мети збуту, вчинених за попередньою змовою групою осіб (1 епізод злочинної діяльності за ч.2 ст.309 КК України). Інкриміновані злочини, пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, скоєні обвинуваченим в складі організованої злочинної групи, повторно, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що тяжкість покарання у разі визнання судом його винним сама по собі може бути обставиною, яка може обумовити ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування, суду.
Також, обвинувачений ОСОБА_6 до затримання офіційно не працював, постійного та стабільного джерела прибутку не мав.
Беззаперечних даних, які б виключали встановлені судом ризики та підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом першої інстанції не встановлено.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом дотримані в повному обсязі.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 згідно обвинувального акту, обвинувачується у вчиненні у тому числі багатоепізодного особливо тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням наркотичних засобів та психотропних речовин з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, за яке передбачено покарання понад 10 років позбавлення волі (11 епізодів злочинної діяльності за ч. 3 ст. 307 КК України) та у вчиненні нетяжкого злочину, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням наркотичних засобів без мети збуту, вчинених за попередньою змовою групою осіб (1 епізод злочинної діяльності за ч.2 ст.309 КК України). Інкриміновані злочини, пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, скоєні обвинуваченим в складі організованої злочинної групи, повторно, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що тяжкість покарання у разі визнання судом його винним сама по собі може бути обставиною, яка може обумовити ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування, суду.
Також, обвинувачений ОСОБА_6 до затримання офіційно не працював, постійного та стабільного джерела прибутку не мав.
Судом першої інстанції достатньо мотивовано рішення в частині наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
Крім того, суд врахував дані щодо особи обвинуваченого, ступінь тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , тому дійшов правильного висновку про існування ризиків того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, приховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на потерпілого та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Тому доводи апелянта щодо недоведеності застосування інших запобіжних заходів та необґрунтованості ухвали суду щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є необґрунтованими.
Апеляційний суд вважає правильними висновки судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не достатні для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Отже, підстави для скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт, відсутні.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 січня 2022 року у відношенні ОСОБА_6 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3