Справа №498/830/21
Провадження №1-кп/498/76/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2021 року Великомихайлівський районний суд Одеської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Михайлівка Одеської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000221 від 28.05.2021 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Димитрівка Болградського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.332 КК України,
ВСТАНОВИВ:
30 вересня 2021 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області з Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.332 КК України разом з угодою про визнання винуватості, укладеною на стадії досудового розслідування, а саме 28 вересня 2021 року між прокурором Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 .
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 також в підготовчому судовому засіданні просили угоду про визнання винуватості затвердити, обвинувачений ОСОБА_4 також зазначив, що вину визнає.
Перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, вислухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, суд дійшов висновку, що в затвердженні угоди необхідно відмовити.
Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо, зокрема, умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
Відповідно до ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Зазначеною угодою про визнання винуватості визначено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вчинене повторно.
Відповідно до умов угоди, підозрюваний ОСОБА_6 під час досудового слідства повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався:
а) беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні;
б) співпрацювати з правоохоронними органами щодо викриття осіб, які займаються незаконним переправленням осіб через державний кордон України.
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст. 332 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_6 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є:
а) для прокурора чи підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку.
б) для підозрюваного - відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_6 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди. У разі не виконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право у продовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду про скасування вироку та судовому розгляді кримінального провадження в загальному порядку.
Підозрюваний ОСОБА_6 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389- 1 КК України.
Пунктами 3, 4 ч.1 ст. 470 КПК України встановлено, що прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, а також наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
Так, в зазначеній угоді про визнання винуватості прокурор зазначає наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, який полягає у можливості прискорити кримінальне провадження, скоротити витрати на використання робочого часу судових та правоохоронних органів, а також забезпеченні невідворотності покарання за вчинений злочин та співпраці підозрюваного з правоохоронними органами щодо викриття осіб, які займаються незаконним переправленням осіб через державний кордон України.
Однак, слід звернути увагу, на те, що, оскільки угода про визнання винуватості укладена у провадженні щодо тяжкого злочину, не достатньо обґрунтованим видається забезпечення співвідношення суспільного інтересу та приватного інтересу підозрюваного, обвинуваченого.
У цьому випадку інтерес держави (суспільства) щодо призначення належного покарання винному може підпорядковуватися зацікавленості у підвищенні ефективності досудового розслідування. Тобто в обмін на узгоджену міру покарання обвинувачений мав би сприяти викриттю учасників таких саме злочинів, повідомляти схему злочинної діяльності, тощо.
В угоді про визнання винуватості обов`язки обвинуваченого у зв`язку з укладенням цієї угоди визначаються досить формально. Відсутність конкретизації сутності таких зобов`язань, зокрема, про яке саме досудове слідство чи інші конкретні відомі обвинуваченому подібні злочини йде мова, по-перше, не дає суду змогу пересвідчитися у реальності і можливості їх виконання, по-друге, зважаючи на передбачені ст. 476 КПК наслідки невиконання угоди, вже на етапі укладення такої угоди виникає неабияка ймовірність її подальшого скасування.
Угода в такому випадку спрямована винятково на задоволення приватного інтересу обвинуваченого щодо пом`якшення покарання.
Також, слід зазначити що в підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що міцем його є реєстрації та фактичного місця проживання є: АДРЕСА_1 , тоді як в угоді про визнання винуватості зазначено, що фактичним місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 є АДРЕСА_2 що неуможливлює застосування до нього положень ст. 75 КК України, як це передбачено вищевказаною угодою про визнання винуватості.
Крім того, у вищевказаній угоді про визнання винуватості взагалі не зазначені обов`язки передбачені п.2 ч.1 ст. 76 КК України - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Так, ч. 1 ст. 76 КК України передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Пунктом 9 Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 N 7 передбачено, що звільняючи особу від відбування покарання з випробуванням,суд може покласти на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК (2341-14 ), з метою організації органами виконання покарань належного контролю за її поведінкою. Перелік цих обов`язків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Поклавши на засудженого обов`язок, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 76 КК ( 2341-14 ),суд не встановлює періодичність та дні проведення реєстрації; відповідно до ч. 3 ст. 13 Кримінально-виконавчого кодексу України ( 1129-15 ) вирішення цього питання віднесено до компетенції кримінально-виконавчих інспекцій.(Абзац третій пункту 9 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 18 ( v0018700-04 ) від 10.12.2004 )
У зв`язку із цим, суд дійшов висновку, що в затвердженні угоди про визнання винуватості на підставі п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України - необхідно відмовити.
Оскільки угоду про визнання винуватості було укладено під час досудового розслідування, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000221 від 28.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 314, 370, 372, 470, 472, 474 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 28 вересня 2021 року між прокурором Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000221 від 28.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.
Повернути прокурору Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000221 від 28.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України для продовження досудового розслідування.
Повний текст ухвали оголошено о 16:30 год. 01 грудня 2021 року.
Ухвала не підлягає оскарженню.
Суддя ОСОБА_1