Справа № 545/101/22
Провадження № 1-в/545/51/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві спільне подання державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, інвалід ІІІ групи, з професійно-технічною освітою, раніше не судимого.
Засуджений вироком Кодимського районного суду Одеської області від 09.09.2020 року за ч. 2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки,-

у с т а н о в и в:

Адміністрація державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» та спостережна комісія при Полтавській райдержадміністрації звернулись до суду із спільним поданням про застосування щодо засудженого ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він відбув встановлені законом 1/2 строку покарання і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Засуджений та представник адміністрації у судове засідання не з`явилися, попередньо наддали заяви про розгляд справи без їх участі, подання просили задовольнити.

Дослідивши матеріали подання та особової справи, суд проходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п.1 ч. 3 ст. 81 КК України (в редакції чинній на дату вчинення кримінального правопорушення) умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття 1/2 строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
17.03.2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», яким внесено зміни до ч.3 ст.81 КК України, а саме в пункті 1 після слів "крім корупційних кримінальних правопорушень" доповнено словами "порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України віл 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Отже, до засудженого ОСОБА_3 слід застосовувати п.1 ч.3 ст.81 КК України в редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення 27.06.2020 року, оскільки зазначена стаття у новій редакції обтяжує становище засудженого.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Кодимського районного суду Одеської області від 09.09.2020 року за ч. 2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортним засобом строком на 2 роки. Згідно з вироком суду строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 відраховувати з моменту затримання, а саме з 27.06.2020 року.

Таким чином, на момент звернення до суду з поданням ОСОБА_3 відбув 1/2 строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

За період відбування покарання засуджений ОСОБА_3 мав 3 заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього трудового розпорядку та вимог безпеки праці; 1 стягнення за зберігання заборонених предметів від 02.09.2020 року, яке на день звернення до суду погашено.
Згідно з характеристикою, затвердженою начальником державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)», засуджений ОСОБА_3 характеризується позитивно, працевлаштований на підприємстві установи робітником контрагентського об`єкту установи, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. Виконавчі листи на адресу установи не надходили. Адміністрація установи вважає, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці засуджений ОСОБА_3 довів своє виправлення.
Так, одним із показників виправлення засуджного є висновок адміністрації установи про те, що засуджена особа «стала на шлях виправлення» або «довела своє виправлення».

У зазначеному випадку, адміністрація установи на спільному засіданні із спостережною комісією при Полтавській райдержадміністрації постановила, що ОСОБА_3 довів своє виправлення. На обґрунтування свого висновку адміністрація установи навела в характеристиці певні обставини, які, на її думку, свідчать про те, що засуджений «довів своє виправлення». Вказані обставини знайшли своє підтвердження і в ході судового розгляду.

Аналізуючи встановлені судом обставини суд вважає, що засуджений довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокового звільнення від відбуття невідбутої частини основного покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст.537,539 КПК України,-

у х в а л и в:

Спільне подання адміністрації державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання засудженого ОСОБА_3 - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_3 звільнити умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 10 днів від відбування покарання за вироком Кодимського районного суду Одеської області від 09.09.2020 року, із залишенням додаткової міри покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1