Справа № 635/7210/21
Провадження № 1-кс/635/215/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2022 року смт Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області в складі
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000137 від 14.07.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України про обрання запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_6 у виді тримання під вартою,
УСТАНОВИВ:
до Харківського районного суду Харківської області подано клопотання слідчого відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000137 від 14.07.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України про обрання запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , в якому слідчий просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів.
В своєму клопотанні слідчий зазначає, що в провадженні СВ відділу поліції №3 Харківського РУП №1 ГУ НП в Харківській області перебуває провадження № 0000137 від 14.07.2021 за ч. 4 ст. ст. 240 КК України (в редакції станом на 06.07.2021) за фактом незаконного видобутку корисних копалин на земельній ділянці з кадастровим номером :03:022:0013 з цільовим призначенням «для ведення селянського (фермерського) господарства», що спричинило тяжкі наслідки.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з 06.07.2021 по 06.09.2021 ОСОБА_6 , будучи головою СФГ «ВРОЖАЙ» (), не маючи передбачених чинним законодавством України дозвільних документів на видобування корисних копалин та повноважень на проведення таких робіт, діючи умисно, всупереч вимогам ст.13 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 17, 19, 24, 56 Кодексу України «Про надра», ст.ст. 91, 96, 168 ЗК України, п.п. 1, 2, 5, 8 постанови КМУ від 30.05.2011 № 615, ст.ст. 3, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Положення про порядок надання гірничих відводів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 59, ст.ст. 1, 4, 12, 15, 18, ч. 3 ст. 21 Закону України «Про фермерське господарство», Статуту СФГ «ВРОЖАЙ» за попередньою змовою з невстановленими під час досудового розслідування особами, на земельній ділянці з кадастровим номером :03:022:0013, загальною площею 8,6062 га з цільовим призначенням «для ведення селянського (фермерського) господарства», розташованої біля смт. Буди в Харківському районі Харківської області, яка перебуває у нього в приватній власності, здійснював самовільне користування надрами, що створило небезпеку для довкілля та спричинило тяжкі наслідки за наступних обставин.
Так, ОСОБА_6 з 03.01.1996 є засновником і головою СФГ «ВРОЖАЙ» ().
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
За ст. 4 Закону України «Про фермерське господарство» головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства представляє фермерське господарство перед органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами чи їх об`єднаннями відповідно до закону. Голова фермерського господарства укладає від імені господарства угоди та вчиняє інші юридично значимі дії відповідно до законодавства України.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про фермерське господарство» (станом на 06.07.2021) землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.
Статтею 15 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено Фермерські господарства, у власності яких є земельні ділянки, надані їм для ведення фермерського господарства відповідно до закону, зобов`язані: забезпечувати використання земельних ділянок за їх цільовим призначенням; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; сплачувати податки та збори; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; не допускати зниження родючості ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів; дотримуватися санітарних, екологічних та інших вимог щодо якості продукції; дотримуватися правил добросусідства та встановлених обмежень у використанні земель і земельних сервітутів; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем. Законом можуть бути встановлені інші обов`язки власників земельних ділянок.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство має право використовувати для потреб господарства загальнопоширені корисні копалини (пісок, глина, гравій, торф тощо), лісові угіддя, водні об`єкти та прісні підземні води, що знаходяться на земельній ділянці, відповідно до законодавства України.
За ч. 3 ст. 21 Закону України «Про фермерське господарство» за порушення кредитно-розрахункової і податкової дисципліни, санітарних і ветеринарних норм, правил, вимог щодо якості продукції та інших нормативно-правових актів, що регулюють здійснення господарської діяльності, голова фермерського господарства несе відповідальність, передбачену законом.
На підставі розпорядження Харківської районної державної адміністрації від 22.07.2009 № 1221 за рахунок земель сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь ОСОБА_6 надано в приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером :03:022:0013 для ведення фермерського господарства, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 206620.
06.07.2021 біля 13:30 ОСОБА_6 , будучи головою СФГ «ВРОЖАЙ», реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на самовільне користування надрами, з метою незаконного видобутку піску будівельного, з корисливих мотивів, достовірно знаючи про відсутність в нього та СФГ «ВРОЖАЙ» дозвільних документів на видобування корисних копалин та повноважень на проведення таких робіт, діючи всупереч вимогам ст.ст. 91, 96, 168 ЗК України, п.п. 1, 2, 5, 8 постанови КМУ від 30.05.2011 № 615, ст.ст. 3, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Положення про порядок надання гірничих відводів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 59, ст.ст. 1, 4, 12, 15, 18, ч. 3 ст. 21 Закону України «Про фермерське господарство», Статуту СФГ «ВРОЖАЙ», не маючи дозволу на користування земельною ділянкою для цілей, пов?язаних з використанням надр і належним чином оформленого спеціального дозволу (ліцензії) на видобуток корисних копалин, без гірничого відводу та плану розробки родовища корисних копалин, за попередньою змовою з невстановленими під час досудового розслідування особами, за допомогою трактору «Т-150» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіля марки «КАМАЗ» червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля марки «КАМАЗ» зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , на земельній ділянці з кадастровим номером :03:022:0013, розташованої біля смт. Буди Харківського району Харківської області здійснив незаконний видобуток піску будівельного.
30.08.2021 біля 13:35 ОСОБА_6 , будучи головою СФГ «ВРОЖАЙ», продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на самовільне користування надрами, з метою незаконного видобутку піску будівельного, з корисливих мотивів, достовірно знаючи про відсутність в нього та СФГ «ВРОЖАЙ» дозвільних документів на видобування корисних копалин та повноважень на проведення таких робіт, діючи всупереч вимогам ст.ст. 91, 96, 168 ЗК України, п.п. 1, 2, 5, 8 постанови КМУ від 30.05.2011 № 615, ст.ст. 3, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Положення про порядок надання гірничих відводів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 59, ст.ст. 1, 4, 12, 15, 18, ч. 3 ст. 21 Закону України «Про фермерське господарство», Статуту СФГ «ВРОЖАЙ», не маючи дозволу на користування земельною ділянкою для цілей, пов`язаних з використанням надр і належним чином оформленого спеціального дозволу (ліцензії) на видобуток корисних копалин, без гірничого відводу та плану розробки родовища корисних копалин, за попередньою змовою з невстановленими під час досудового розслідування особами, за допомогою трактору «Т-150» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіля марки «КАМАЗ» червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля марки «КАМАЗ» зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , на земельній ділянці з кадастровим номером :03:022:0013, розташованої біля смт. Буди Харківського району Харківської області здійснив незаконний видобуток піску будівельного.
06.09.2021 в смт. Буди Харківського району Харківської області були зупинені автомобіль марки «КАМАЗ» червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіль марки «КАМАЗ» зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , в кузові яких перебував речовина, що має спільну родову та групову належність із зразками ґрунту, отриманими із земельної ділянки з кадастровим номером :03:022:0013, розташованої біля смт. Буди Харківського району Харківської області.
Протиправні дії голови СФГ «ВРОЖАЙ» ОСОБА_6 , які виразились в самовільному користуванні надрами на земельній ділянці з кадастровим номером :03:022:0013, розташованої біля смт. Буди Харківського району Харківської області, створили небезпеку для довкілля яка виразилась у порушенні природних властивостей ґрунту, а саме до змін фізичних, біологічних, фізико-хімічних та інших властивостей і характеристик, які зумовлюють непридатність використання земельної ділянки за цільовим призначенням, зруйнування, що унеможливлює відтворення протягом тривалого часу зазначеної земельної ділянки, та істотного ушкодження вищевказаної природної території, погіршення екологічної обстановки, та спричинили збитки державі в розмірі 16938432,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він з 06.07.2021 по 06.09.2021, будучи головою СФГ «ВРОЖАЙ», не маючи передбачених чинним законодавством України дозвільних документів на видобування корисних копалин та повноважень на проведення таких робіт, діючи умисно, всупереч вимогам ст.13 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 17, 19, 24, 56 Кодексу України «Про надра», ст.ст. 91, 96, 168 ЗК України, п.п. 1, 2, 5, 8 постанови КМУ від 30.05.2011 № 615, ст.ст. 3, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Положення про порядок надання гірничих відводів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 59, ст.ст. 1, 4, 12, 15, 18, ч. 3 ст. 21 Закону України «Про фермерське господарство», Статуту СФГ «ВРОЖАЙ», за попередньою змовою з невстановленими під час досудового розслідування особами, вчинив самовільне користування надрами незаконний видобуток піску будівельного на земельній ділянці з кадастровим номером :03:022:0013, розташованої біля смт. Буди Харківського району Харківської області, що створило небезпеку для довкілля та спричинило тяжкі наслідки у вигляді збитків державі в розмірі 16938432,00 грн., тобто у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України (в редакції станом на 06.07.2021).
01.02.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України (в редакції станом на 06.07.2021).
Вказане кримінальне правопорушення злочин, згідно зі ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких.
Слідчий в обґрунтування п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України посилається на те, що останній будучи обізнаний у незаконній та протиправній діяльності може незаконно впливати на потерпілого у вказаному кримінальному провадженні та на інших осіб які можуть бути свідками в даному кримінальному провадженні, а також може вчинити незаконний психологічний чи навіть фізичний вплив на них з метою зменшення вини, або взагалі з метою відмови від надання ними викривальних показань, для уникнення кримінальної відповідальності та покарання, що зокрема, підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Крім того, останній протягом тривалого часу був депутатом Південної міської ради Харківського району Харківської області, що також дає підстави вважати що він може вчинити незаконний вплив на потерпілих та свідків, а також наявні обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, чи продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, у зв`язку із чим наявні ризики, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначені обставини, на дуку сторони обвинувачення, вказують на неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та обумовлюють існування ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинення інших кримінальних правопорушень, чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється і зазначене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі заходи не зможуть сприяти здійсненню завдань кримінального провадження щодо здійснення захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження (у тому числі потерпілих), а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З огляду на наведене сторона обвинувачення просить суд задовольнити подане клопотання.
В судовому засіданні прокурор просив суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з підстав, неведених в клопотанні, посилався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обґрунтованість підозри та неможливість застосування більш м?якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Слідчим клопотання підтримано, доповнень та клопотань не подано.
Захисник та обвинувачений просили суд відмовити повністю в задоволенні поданого стороною обвинувачення клопотання, посилаючись в основному на відсутність обґрунтованої підозри, відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Окремо зазначено, що ОСОБА_6 не набрав статусу підозрюваного, оскільки підозра у встановленому законом порядку не була вручена.
Вислухавши в судовому засіданні доводи учасників судового розгляду та перевіривши надані суду докази, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи. Отже запобіжний захід застосовується як захід забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження.
Частиною 4 ст. 176 КПК України визначено, що запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Крім того, відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
На підставі ч. 1 та п. 4 ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Наданими суду доказами, а саме - рапортом чергового ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області від 06.09.2021; протоколами огляду місця події від 06.09.2021; протоколом огляду місця події від 12.10.2021; протоколом за результатами проведення НСРД від 07.09.2021; висновком експерта від 23.11.2021 № СЕ-19/121-21/23674-ФХД; висновком експерта від 24.12.2021 № СЕ-19/121-21/26661-ФХД; листом ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 25.10.2021 № 10-20-5,1-1864/90-21; протоколами огляду місця події від 12.11.2021; висновком експерта від 04.11.2021 № СЕ-19/121-21/23676-ФХД; актом Державної екологічної інспекції у Харківській області від 26.10.2021; приписом Державної екологічної інспекції у Харківській області від 26.10.2021 № 74/08-10; претензією Державної екологічної інспекції у Харківській області від 26.11.2021 № 243; листом Державної екологічної інспекції у Харківській області від 10.12.2021 № 62-1001-21; листом ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 22.11.2021 № 10-20-14-8710/0/19-21; висновком експерта від 20.01.2022 № СЕ-19/121-21/27825-ЕК; експертним висновком від 24.01.2022; державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 206620; інформацією УСБ України в Харківській області від 17.09.2021 № 31/20-3178 підтверджується наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України. Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 не набув статусу підозрюваної особи повністю спростовується копією повідомлення про підозру, на якому містяться підписи підозрюваного та його захисника про отримання 09.02.2022 року о 12 годині 27 хв.
Злочин, передбачений ч. 4 ст. 240 КК України відповідно до ст. 12 КК України визнається тяжким злочином, і законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі від 5 до 8 років.
Суд визнає доведеним наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, що може спровокувати сам факт пред?явлення обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину; незаконний впливав на свідків у цьому кримінальному провадженні в разі незастосування відповідних заходів примусу; а також можливість чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Однак, відповідно до вимог ст. 194 КПК України в даному випадку прокурором не доведено неможливість застосування більш м?якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Саме обґрунтування містить лише послання на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і відсутні об?єктивні доводи, які б свідчили про необхідність застосування виключно запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд встановив, що ОСОБА_6 не судимий, є уродженцем м. Південне Харківського району Харківської області, громадянин України, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , є засновником і головою СФГ «ВРОЖАЙ», а тому суд вважає, що в даному випадку достатньо ефективним запобіжним заходом, що забезпечить належну поведінку підозрюваного буде застосування до нього такого запобіжного заходу, як домашній арешт.
Підсумовуючи наведене, суд відмовляє в задоволенні поданого клопотання та застосовує до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Керуючись ст. ст. 193,194 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 у виді тримання під вартою відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_6 залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_2 в період часу з 22.00 до 06.00 години ранку строком на 2 місяці, а саме до 18 квітня 2022 року включно, та покласти на підозрюваного наступні обов?язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора та суду, невідкладно повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання, а також здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Копію ухвали для належного контрою за поведінкою підозрюваного ОСОБА_6 направити відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області.
Роз?яснити підозрюваному, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її проголошення до судової палати з кримінальних справ Харківського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1