Справа № 466/9859/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1145/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши у режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 28.10.2021 про відмову у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі засудженому ОСОБА_6 ,
з участю прокурора ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_6
представника ДУ
«Личаківська виправна колонія №30» ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
вищевказаною ухвалою у задоволенні клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі засудженому ОСОБА_6 відмовлено.
Суд першої інстанції мотивує своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_6 притягувався неодноразово до кримінальної відповідальності. Відбуває покарання за тяжкий злочин. На даний час в державній установі «Личаківська виправна колонія (№30)» не працевлаштований. Крім того, згідно вироку Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22.08.2019 з ОСОБА_6 стягнуто в дохід держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз на суму 3768,24 грн. які засудженим не сплачено. Відбуваючи покарання з 2019 року по теперішній час лише один раз заохочувався
Не погоджуючись із даною ухвалою засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.
Засуджений ОСОБА_6 просить скасувати дану ухвалу та постановити нову, якою задоволити клопотання та застосувати до нього ст.. 82 КК України. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що він відбув Ѕ строк покарання, адміністрацією ДУ «Личаківська виправна колонія №30» заохочувався та стягнень немає, за весь період відбування покарання режим не порушував. 30.10.2019 був офіційно працевлаштований на виробництво з виготовлення електромереж в цех №2 . Просить врахувати, що адміністрація установи скарг та претензій до нього немає.
В судовому засіданні засуджений та представник установи вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого.
Перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого про необґрунтованість висновків суду першої інстанції та наявність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, заслухавши думку прокурора, апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції виконані належним чином.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованих висновків про відсутність підтвердження того, що засуджений не став на шлях виправлення, у зв`язку з чим до нього не може бути застосовано положення ст. 82 КК України.
При цьому, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а й кару. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно з ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які викладено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як слідує зі змісту роз`яснень вищевказаної постанови, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 82 КК України і призначення йому більш м`якого покарання є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.
З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_6 притягувався неодноразово до кримінальної відповідальності. Відбуває покарання за тяжкий злочин. На даний час в державній установі «Личаківська виправна колонія (№30)» не працевлаштований. Крім того, згідно вироку Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22.08.2019 з ОСОБА_6 стягнуто в дохід держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз на суму 3768,24 грн. які засудженим не сплачено. Відбуваючи покарання з 2019 року по теперішній час лише один раз заохочувався.
Сукупність вказаних даних була прийнята до уваги судом першої інстанції. Їм дана належна оцінка, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що засуджений не повною мірою довів своє виправлення та його поведінка не є достатньо сумлінною, а отже його повне виправлення на теперішній час ще не доведено.
Доводи апеляційної скарги засудженого про неврахування судом першої інстанції всіх обставин справи, являються безпідставними, оскільки судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обґрунтованого рішення.
За таких обставин, беручи до уваги поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, колегія суддів вважає, що є передчасним для ствердження, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення, що є обов`язковим елементом підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно зазначених вище вимог ч. 3 ст. 82 КК України.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку про те, що вказані відомості не можуть характеризувати засудженого як такого, що став на шлях виправлення і має право на застосування до нього заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність оскаржуваного рішення та не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі засудженому ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3