Справа № 455/57/21
Провадження № 1-кп/455/48/2022
ВИРОК
Іменем України
24 березня 2022 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи з виконання покарань №19, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000119 від 20.12.2020 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовозобов`язаного, непрацюючого, неодруженого, має судимість, останній раз:

- за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26.01.2022 року за ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, на підставі ст.70, 71 КК України з врахуванням вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.03.2019 року остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
за участю: сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,
сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 19.12.2020 року, близько 13 години 27 хвилин, перебуваючи в приміщенні торгового залу магазину «Рукавичка», ТзОВ ТВК «Львівхолод», що знаходиться за адресою: м.Старий Самбір, вул.Л.Галицького, будинок №42 «б», Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, із стелажу відділу горілчаних виробів вказаного магазину вчинив крадіжку однієї пляшки віскі торгової марки «Джек Денієлс», ємністю 0,5 л, та однієї пляшки віскі торгової марки «Джеймсон», ємністю 0,7 л, чим спричинив магазину «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод» матеріальну шкоду на загальну суму 987,93 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Допитаний ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, визнав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним обставинам в обвинувальному акті, та пояснив, що 19.12.2020 року, близько обіду, він пішов в магазин «Рукавичка», де в алкогольному відділі, переконавшись, що його ніхто не бачить, викрав віскі «Джек Денієлс» та «Джеймсон». Пляшки сховав під курточку та вийшов попри касу з магазину не розрахувавшись. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.
Обвинувачений ОСОБА_3 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів стосовно обставин справи та обмежити обсяг дослідження доказів.
Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 10.03.2022 року подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 матеріального і морального характеру не має.
Оскільки обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорювалися обставини справи, обвинувачена правильно розуміє зміст скоєного, в учасників судового провадження відсутні сумніви у добровільності та істинності її позицій, суд, керуючись ч.3 ст.349 КПК України, обмежив дослідження обставин справи допитом обвинуваченої, оглядом матеріалів справи, які характеризують обвинувачену, як особу та стосуються речових доказів по справі, та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються.
Судом також враховано і практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, у своєму рішенні в справі «Коробов проти України» від 21 липня 2011 року зазначив, що «при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту».
За таких обставин, суд доходить висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і вважає, що його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно. Приймаючи таке рішення, суд керується критеріями доведення винуватості поза розумним сумнівом, наведених у висновках Європейського суду з прав людини, яких суд дійшов у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 6 грудня 1988 року). Так, у цих рішеннях зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів (злочини середньої тяжкості), особу винного, який в психіатричному чи наркологічному кабінетах не перебуває, не займається суспільно-корисною працею, раніше притягався до кримінальної відповідальності.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Суд не вбачає підстав для визнання обтяжуючою обставиною рецидив злочину, оскільки, як роз`яснено в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про повторність, сукупність та рецидив злочину та їх правові наслідки» №7 від 04.06.2010 року, якщо рецидив злочину утворює одночасно і повторність, що передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК України, як ознака злочину, що впливає на кваліфікацію, то за ч. 4 ст. 67 КК України суд не може при призначенні покарання ще раз враховувати повторність або рецидив злочину як обставину, що обтяжує покарання.
Аналізуючи вимоги ст. ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання, суд враховує чи відповідатиме покарання за своїм розміром та ступеню тяжкості вчинених злочинів, а також особу винного.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, тобто при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання, визначенні «інших обставин справи», індивідуалізацію покарання - конкретизацію виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, вказане повністю узгоджується з висновком викладеним у постанові ККС ВС від 13.10.2020 року по справі № 645/10158/14-к.
Обираючи ОСОБА_3 міру примусу, суд зважає на тяжкість вчиненого злочину, даних про його особистість й обставини, що пом`якшують покарання, а також те, що вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26.01.2022 року ОСОБА_3 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці, суд вважає, що до обвинуваченого слід обрати міру покарання, з врахуванням вимог ст.70 КК України, та з врахуванням вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26.01.2022 року. Суд вважає, що призначена міра покарання для обвинуваченого буде достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Витрат на залучення експерта немає. Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26.01.2022 року призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 4 (чотирьох) років 3 (три) місяці позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати із часу фактичного затримання за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26.01.2022 року, тобто з 06.08.2021 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у кримінальному провадженні не обирався.
Речові докази, а саме:
одну пляшку віскі торгової марки «Джек Денієлс», ємністю 0,5 л та одну пляшку віскі торгової марки «Джеймсон», ємністю 0,7 л, які знаходяться на зберіганні у Товаристві з обмеженою відповідальністю торгівельно-виробнича компанія «Львівхолод», а саме магазин «Рукавичка», повернути за належністю Товариству з обмеженою відповідальністю торгівельно-виробнича компанія «Львівхолод»;
інформацію, що міститься в записі відеоматеріалів, які зафіксовані внутрішнього відеоспостереження у приміщенні магазину «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод», який розташований в м.Старий Самбір по вул.Л.Галицького, будинок №42 «б», Львівської області та котра збережена на DVD диск, який знаходяться при матеріалах справи залишити при справі.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1