ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
власника майна ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року про арешт майна по кримінальному провадженні № 0001058, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року частково задоволено клопотання слідчого про арешт майна по кримінальному провадженні № 0001058.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що з врахуванням матеріалів клопотання та наданих доказів клопотання слідчого є обґрунтованим, оскільки, викладені у матеріалах справи дають підстави для висновку про те, що з метою не допущення переховування, забезпечення схоронності спірного майна, чи уникнення пошкодження предмету злочинного посягання, накладення арешту в даному кримінальному провадженні є необхідним, оскільки метою забезпечення арешту є забезпечення його збереження на час досудового слідства та судового провадження у даному кримінальному провадженні та проведення судових експертиз.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді в частині автомобіля Mazda 3 чорного кольору, р.н. НОМЕР_1 , а також технічного паспорту та ключів від нього.
Вимоги апеляційної скарги в часині поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовує тим, що оскаржувану ухвалу він не отримував, в судове засідання не викликався та участі не приймав, з матеріалами справи ознайомився 02.02.2022 року.
В апеляційній скарзі посилається на те, що в клопотанні слідчий просить розглянути його без власників майна в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України, але такий розгляд можливий тільки до не тимчасово вилученого майна; ухвала про дозвіл на обшук не містить дозвіл на відшукання автомобіля а також інших зазначених в клопотанні речей, тому такі порушення є істотними та самодостатніми для скасування судового рішення.
Зазначає, що твердження про те, що автомобіль є знаряддям злочину є як безпідставним так і не обґрунтованим.

Позиції учасників судового провадження.
ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Прокурора в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений наклеєним чином.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Щодо строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає, що оскільки ОСОБА_8 , як власник майна, не був повідомлений про місце та час розгляду справи то строк на подачу ним апеляційної скарги не пропущено.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 оскаржує ухвалу слідчого судді лише в частині накладення арешту на транспортний засіб Mazda 3 чорного кольору, р.н. НОМЕР_1 , а тому мотиви прийняття слідчим суддею рішення щодо арешту іншого майна, вказаного в клопотанні, апеляційним судом не переглядаються.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Наявними матеріалами долучених до клопотання про арешт майна встановлено, що 26.11.2021 року до ЄРДР за № 0001058 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що під час вчинення кримінальних проваджень підозрюваний ОСОБА_9 використовував транспортний засіб Mazda 3 чорного кольору, р.н. НОМЕР_1 . Під час проведення санкціонованого обшуку автомобіля Mazda 3 чорного кольору, р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , проведено особистий обшук останнього в ході якого виявлено та вилучено речі, які можуть бути предметом кримінального правопорушення.
Таким чином, транспортний засіб Mazda 3 чорного кольору, р.н. НОМЕР_1 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, в повному обсязі дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання, враховано правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 173 КПК України, тому необхідність накладення арешту на вказане майно обґрунтована та доцільна.
З урахуванням наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
Керуючись ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року про арешт майна по кримінальному провадженні № 0001058 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4