06.09.2021
Справа № 642/5535/21
1-кс/642/2914/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2021 року м. Харків

Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

заявниці ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Харкова 18.08.2021р. надійшла дана скарга в якій заявниця зазначає, що постановою слідчого ТУ ДБР у м.Полтаві ОСОБА_4 від 22.07.2021р. було відмовлено в задоволенні її клопотання про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні 0000317 від 20.07.2021р. Оскаржувану постанову вона отримала на руки 16.08.2021р.

В обґрунтування вимог скарги заявниця вказала, що ТУ ДБР у м.Полтаві розслідує її заяву про вчинення злочину суддею Дзержинського районного суду м.Харкова ОСОБА_5 про зловживання службовим становищем з метою одержання неправомірної вигоди, яке завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам ОСОБА_3 . В заяві про злочин вона також просила залучити та допитати її в якості потерпілої. Однак, слідчий ТУ ДБР у м.Полтаві ОСОБА_4 постановою від 22.07.2021р. протиправно відмовила у визнанні її потерпілою. Постанова не мотивована та не містить правового обгрунтування, а містить лише перелік статей КПК та їх зміст.

В судовому засіданні заявниця свою скаргу підтримала, та зазначила, що суддею Дзержинського райсуду м.Харкова не було з`ясовано її місце проживання і в порушення законодавства було видано судовий наказ про стягнення з неї неіснуючого боргу. Псля чого, було накладено арешт на її вклади, хоча будь-якого боргу перед юридичними особами вона не має, оскільки тепло не поставлялося. В результаті вона отримала стрес, не мала можливості витрачати кошти, вимушена була тратитися на оскарження рішення, консультації, чим їй спричинено велику моральну шкоду. В подальшому, судовий наказ скасовано. В матеріалах справи, з якими вона знайомилася, мався наказ, що не набрав законної сили. Слідчий виніс незаконну постанову про відмову у визнанні її потерпілою, хоча вона просила визнати себе потерпілою у заяві про злочин. В цій заяві вона зазначила всі документи щодо кримінального правопорушення та спричиненої шкоди. Після винесення постанови слідчим, вона давала слідчому нові докази.

Слідчий до суду не з`явилася, про розгляд скарги повідомлена належним чином. 19.08.2021р. подала до суду заяву про розгляд скарги в її відсутність, де вказала, що проти скарги заперечує.

На запит суду слідчим були надані матеріали кримінального провадження №0000317.

Заслухавши заявницю, дослідивши матеріали скарги та матеріали наданого кримінального провадження №0000317, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні скарги з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 303 ч. 1 п. 5 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Судом встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000317 від 20.07.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Заявником про кримінальне правопорушення є ОСОБА_3 .

У своїй заяві до Державного бюро розслідувань від 31.05.2021р. ОСОБА_3 просила внести до ЄРДР повідомлення про вчинення суддею Дзержинського районного суду м.Харкова ОСОБА_5 кримінальних правопорушень за ч.2 ст.364, ст.366 КК України, а також визнати її, ОСОБА_3 потерпілою та надати їй пам`ятку про права та обов`язки.

Слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 22.07.2021р. винесла постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні. Постанову мотивовано тим, що для визнання особи потерпілим від зловживання владою або службовим становищем(ст.364 КК України), необхідно встановити наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам відповідної особи. В заяві ОСОБА_3 не вказано яка саме матеріальна або моральна шкода спричинена діями судді, в чому вона полягала та розмір такої шкоди, якими об`єктивними даними доводиться її існування та підтверджується розмір шкоди. Тому відсутні підстави для визнання її на даному етапі потерпілою.

Як вбачається з розписки ОСОБА_3 на супровідному листі, оскаржувану постанову вона отримала на руки 16.08.2021р., тому строк звернення ОСОБА_3 з даною скаргою до суду не є пропущеним.

Правовідносини в даному випадку регулюються наступними нормами законодавства.

Із змісту ч.5 ст.55 КПК України випливає, що у разі відмови особі у визнанні її потерпілою, слідчий або прокурор виносить мотивовану постанову, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно вимог ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, можуть бути оскаржені тільки під час досудового розслідування.

У відповідності до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмова у задоволенні скарги.

Частиною першою ст.55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Разом з тим у частині 5 даної статті визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

При цьому очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному окремому випадку, виходячи з обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим.

Відповідно до ст. 110 КПК України, в постанові слідчого обов`язково повинні бути зазначені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування.

Частина 1 статті 364 КК України передбачає кримінальну відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Частина 2 цієї статті передбачає кримінальну діяльність за те саме діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

Визначення істотної шкоди зазначено у примітці до п.3 примітки до ст.364 КК України, Істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Пункт 4 цієї примітки визначає, що тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Свою постанову слідчий обгрунтовує тим, що, у своїй заяві ОСОБА_3 не наводить обґрунтування спричинення їй шкоди, не зазначає характеру та розміру шкоди і об`єктивних даних, які б підтверджували спричинення цієї шкоди.

Суд вважає, що висновки в оскаржуваній постанові відповідають фактично встановленим обставинам і їм дана правильна кримінально-правова оцінка, оскаржувана постанова є законною і обґрунтованою, тому підстави для скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні відсутні.

При цьому, судом встановлено, що досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000317 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, триває.

Отже, на момент винесення слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві постанови про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 , органом досудового розслідування не було здобуто достатньо доказів того, що останній завдано фізичної, матеріальної або моральної шкоди, також не проведено всі необхідні слідчі (процесуальні) дії.

Слід врахувати, що в постанові слідчий також вказує на те, що досудовим розслідуванням, станом на теперішній час, не встановило відомостей, які можуть свідчити про завдану шкоду.

Таким чином, наявність постанови про відмову у визнанні потерпілим не перешкоджає в подальшому визнати ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні при наявності для цього підстав.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу на те, що таким чином права ОСОБА_3 не обмежуються, оскільки визнання потерпілим може відбутися на будь-якій стадії кримінального провадження, щойно буде встановлено (або належним чином доведено) вид і розмір шкоди, що була завдана кримінальним правопорушенням.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 55, 303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 22.07.2021р. відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 06.09.2021р.

Слідчий суддя ОСОБА_1