Справа № 314/338/21
Провадження № 1-кс/314/1616/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.10.2021 м. Вільнянськ
Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 , погодженого із заступником керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000053 від 25 січня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Баку, Республіка Азербайджан, громадянина України, освіта вища, одружений, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше судимий:
1)20.12.2011 вироком Оріхівського районного суду Запорізької області за п. 6 ч. 2 ст. 115, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 15 років позбавлення волі. Звільнений 27.12.2019 від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк, що складає 4 роки 11 місяців 29 днів,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
встановив:
з наданих суду матеріалів вбачається, що в провадженні СУ ГУНП України в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 25 січня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 січня 2021 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 маючи намір спрямований на умисне пошкодження майна ОСОБА_8 шляхом підриву бойової гранати за місцем її мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , на автомобілі марки «Zaz» модель «Sens» д.р.н. НОМЕР_1 , що здійснює пасажирські перевезення громадян, разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами, прибув в район АЗС «Укрнафта» по вулиці Соборній в місті Вільнянськ Запорізької області, де вийшов з автомобілю та пішки направився у бік приватних будинків по вулиці Першотравневій.

Перебуваючи біля житлового будинку АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що зазначене майно належить потерпілій ОСОБА_8 , ОСОБА_5 переслідуючи мету умисного пошкодження майна останньої, з якою у нього склались неприязні відносини на ґрунті відмови сплати грошової заборгованості ОСОБА_8 перед невстановленими особами, усвідомлюючи протиправних характер своїх дій, використовуючи заздалегідь підготовлену гранату РГД-5 із важелем УЗРГМ (УЗРГМ-2), достовірно знаючи про те, що привласнений предмет є бойовим, не маючи передбаченого законом дозволу, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відокремивши захисне кільце від запального механізму, тим самим привівши гранату РГД-5 в дію, перекинув останню через паркан на територію вказаного домоволодіння, що призвело до вибуху, внаслідок якого потерпілій ОСОБА_8 спричинено матеріальний збиток.

Після чого, ОСОБА_5 продовжуючи умисел спрямований на умисне пошкодження майна ОСОБА_8 , шляхом підпалу, маючи при собі заздалегідь підготовлену скляну пляшку із горючою рідиною, за допомогою запальнички підпалив тканевий фітіль, здійснив кидок вказаної пляшки у бік будинку та влучив у паркан, внаслідок чого стався спалах.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 194 КК України, а саме: умисне пошкодження чужого майна вчинене шляхом вибуху та підпалу.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна» визначено, що зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян.

Відповідно до пунктів 1-4, 9 Положення «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, та Інструкцією «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 (далі - Інструкція, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622), визначено, що придбання, зберігання та використання вогнепальної зброї, боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів здійснюється лише на підставі спеціальних дозволів.

При невстановлених досудовим слідством часі, місці та обставинах 2021 року, ОСОБА_5 , діючи умисно, маючи намір на незаконне придбання та носіння вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав бойову гранату РГД-5 із важелем УЗРГМ (УЗРГМ-2), яку в подальшому незаконно носив при собі з метою подальшого використання.

24.01.2021 приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , маючи намір на незаконне носіння бойової гранати РГД-5 із важелем УЗРГМ (УЗРГМ-2), на автомобілі марки «Zaz» модель «Sens» д.р.н. НОМЕР_1 , що здійснює пасажирські перевезення громадян, разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами, прибув в район АЗС «Укрнафта» по вулиці Соборній в місті Вільнянськ Запорізької області, де вийшов з автомобілю та пішки направився у бік приватних будинків по вулиці Першотравневій.

Перебуваючи біля житлового будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, використовуючи заздалегідь підготовлену гранату РГД-5 із важелем УЗРГМ (УЗРГМ-2), достовірно знаючи про те, що привласнений предмет є бойовим, не маючи передбаченого законом дозволу, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відокремивши захисне кільце від запального механізму, тим самим привівши гранату РГД-5 в дію, перекинув останню через паркан на територію вказаного домоволодіння, що призвело до вибуху, внаслідок якого потерпілій ОСОБА_8 спричинено матеріальний збиток.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, яке кваліфікується як незаконне придбання та носіння вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

13.10.2021 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0000053 від 25 січня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.

Посилаючись на наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий за погодженням з прокуратурою звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.
Заслухавши в судовому засіданні слідчого, підозрюваного та його захисника, вислухавши думку прокурора, ознайомившись з матеріалами справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст. 12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, з точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри-це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, № 182).
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ст. 12, 177 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Враховуючи те, що запобіжним заходом обмежуються конституційні права і свободи, ще до визнання її винною у вчиненні злочину, а тому обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Згідно рішення Конституційного суду України за №14-рп/2003 від 08.07.2003р. при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, враховується тяжкість злочину, у чиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, яка скоїла злочин, та відповідає вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та її основних свобод.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.
У відповідності до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України відносяться до категорії тяжких, за які передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до десяти років.

Однак в судовому засіданні слідчим та прокурором не доведена достатність ризиків для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, не знайшли свого підтвердження ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказували слідчий та прокурор, оскільки в судовому засіданні встановлено, що останній має постійне місце проживання, на усі виклики до слідчого відділення для проведення слідчих дій підозрюваний з`являється та зобов`язується своєчасно з`являтися, інших правопорушень ОСОБА_5 не вчинив, також переконливих доказів щодо того, що ОСОБА_5 може впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні слідчому судді не надано.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що відсутні підстави для обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в зв`язку з чим в задоволенні клопотання слід відмовити.

Враховуючи вищевикладені обставини, особу підозрюваного, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, а також з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, вважаю за необхідне та достатнім застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді у вигляді домашнього арешту, шляхом заборони протягом двох місяців залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: з 20 жовтня 2021 року до 13 грудня 2021 року включно, оскільки згідно до абз. 3 частини 1 статті 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особи про підозру у вчиненні злочину, а як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 13.10.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.
Крім того, суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки передбачені ст. 194 КПК України.
На переконання слідчого судді, такий запобіжний засіб та обсяг обов`язків зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України.
На підставі викладено та керуючись ст.ст. 176 - 178, 181, 194, 309 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:
у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 , погодженого із заступником керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000053 від 25 січня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, шляхом заборони протягом двох місяців залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з 20 жовтня 2021 року до 13 грудня 2021 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою по кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_5 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, у відповідності до якої працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
В разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

20.10.2021