ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2388/21 Справа № 191/288/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення.
Обґрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення слід відмовити, виходячи з того, що на даний час припинила існувати необхідність в застосуванні відносно нього положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», оскільки дане питання вирішено ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2020 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що суд на підставі ст. 72 КК України та вимог Закону України Про попереднє ув`язнення мав зарахувати йому у строк покарання строк його перебування у Київському СІЗО під час розгляду апеляційної скарги на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 наполягав на задоволенні апеляційної скарги за викладених в ній підстав.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Із матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку.
За змістом ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) у разі засудження до позбавлення волі зарахуванню підлягає строк попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення.
Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України Про попереднє ув`язнення з наступними змінами та доповненнями, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.
В той же час апеляційний суд керується ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 серпня 2018 року № 13-31кс18 зробила правовий висновок про те, що суди, призначаючи покарання, мають враховувати, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII), а якщо злочини вчинені особою, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Як слідує з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 засуджено вироком
Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2017 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16 жовтня 2017 року по 07 грудня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу змінено на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Вироком Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2019 року апеляційну скаргу прокурора задоволено, вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2017 року скасовано в частині призначення покарання та призначено ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16 жовтня 2017 року по 07 грудня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. В іншій частині вирок суду залишено без зміни.
Згідно розпорядження Апостолівського районного суду Дніпропетровіської області про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 із змінами, внесеними вироком Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2019 року, набрав законної сили 19 березня 2019 року.
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання з вироком Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2019 року визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16 жовтня 2017 року по 07 грудня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ухвалено обчислювати з моменту затримання, а саме 04 лютого 2018 року. До набрання вироком законної сили залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишено без задоволення, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року залишено без зміни.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 05 лютого 2018 року ОСОБА_7 затримано о 21 год. 15 хв. 04 лютого 2018 року в порядку ч. 1 ст. 208 КПК України.
При цьому за вироками Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2017 року та Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2019 року ОСОБА_7 засуджений за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, вчинене ним 25 вересня 2016 року, а за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року засуджений за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, вчинене ним 04 лютого 2018 року.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування йому у строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи зазначені обставини, положення ч.ч. 1, 4 ст. 5 КК України, а також те, що запобіжний захід ОСОБА_7 було обрано у кримінальному провадженні, по якому він вчинив злочин після 20 червня 2017 року, та те, що за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року вже було зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зарахування ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII).
Аналізуючи наведені обставини, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання.
Таким чином, апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції є законною і обгрунтованою та скасуванню не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку судом не виявлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 412 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4