Справа № 171/1093/21
1-кс/171/179/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000049, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.04.2021 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

встановив:
В провадженні Апостолівського районного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000049 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
27.05.2021 року автоматизованою системою документообігу суду визначено головуючого суддю для судового провадження - суддю ОСОБА_6 .
Головуючий суддя ОСОБА_6 на даний час перебуває на лікарняному.
09.03.2022 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .
Пунктом 20-5 розділу XІ Перехідні положення КПК України передбачено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановити такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.
Розгляд питань, які віднесено до повноважень слідчого судді (крім розгляду клопотань про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій і скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування), та окремих питань під час судового провадження здійснюється з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.
У разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Зі вказаних підстав розгляд клопотання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 проводиться іншим суддею Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, визначеним в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, що відповідає положенням п.20-5 розділу XІ Перехідні положення КПК України.
Вирішуючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Під час судового провадження вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК (частина 2 статті 331 КПК). Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що (1) обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, (2) обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою (частини 3-5 статті 199 КПК).
Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на ті обставини, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України. Обвинуваченому ОСОБА_5 02.06.2021 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався ухвалами суду та який спливає 17.03.2022 року. Прокурор вказує, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, є ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, у зв`язку з чим обвинуваченому було обрано запобіжний захід, на даний час визначені ризики не зменшилися та продовжують існувати, судовий розгляд не завершено, застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тому просив продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу на 60 днів.
У судовому засіданні обвинуваченим надано клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Клопотання обґрунтовує тим, що ризики відповідно до ст.177 КПК України в даному кримінальному провадженні відпали, він має постійне місце проживання разом з його співмешканкою ОСОБА_7 та її сином ОСОБА_8 . Також він має хвороби: гіпертонія, серцеві захворювання. Крім того, тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що неодноразово вказував Європейський суд з прав людини. Вважає, що застосування запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло в нічний час буде достатнім для забезпечення виконання ним покладених на нього обов`язків. Тому на підставі викладеного просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною залишати житло з 22:00 години до 06:00 години. Також зазначив, що його вина у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, в судовому засіданні не доведена, що підтверджується показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні, та висновком експерта, тому відсутні підстави для тримання його під вартою.
У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт просив відмовити, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, є ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, на даний час визначені ризики не зменшилися та продовжують існувати, судовий розгляд не завершено, застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тому просив продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу на 60 днів.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт. Зазначив, що враховуючи введення у країні воєнного стану, поліцейські зможуть постійно контролювати дотримання ним обов`язків, покладених судом.
Захисник ОСОБА_9 проти клопотання прокурора заперечував, підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Суд, вислухавши прокурора, захисника, обвинуваченого приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити, а у задоволенні клопотання ОСОБА_5 та його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити з наступних підстав.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, є ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які уже допитані в судовому засіданні, у зв`язку з чим обвинуваченому було обрано запобіжний захід, на даний час визначені ризики не зменшилися та продовжують існувати, судовий розгляд не завершено, застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Суд приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обставини, передбаченої п.1 ч.1 ст.194 КПК України.
Так, ухвалами слідчого судді від 07.04.2020 року, 11.05.2021 року, та ухвалою суду від 02.06.2021 року, щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Ухвалою суду від 17.01.2022 року строк тримання обвинувачего ОСОБА_5 продовжено на 60 діб. Таке рішення мотивоване тим, що: наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення; існують ризики переховування від органів досудового розслідування, суду; ризик незаконного впливу на свідків; жодний із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, встановленим судом.
На даний час строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 завершується 17.03.2022 року, однак судовий розгляд не завершено з об`єктивних причин.
Суд враховує тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який з метою уникнути покарання може переховуватися від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, на підставі чого суд дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Суд вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме п.1, 3 ч.1 цієї статті, бо є всі підстави вважати, що, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_5 зможе вчинити тиск на свідків, які ще не допитані.
Суд приходить до висновку, що прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_5 перебувати на волі.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відтак, суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
За сукупності таких обставин суд, приймаючи до уваги також дані про особу обвинуваченого, його сімейний стан, стан здоров`я, соціальні зв`язки, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що слід продовжити раніше обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.
Суд не може задовольнити клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки доводи ОСОБА_5 про те, що він не вчиняв кримінальне правопорушення на даній стадії судового розгляду не досліджуються.
На даний час ризики визначені ухвалою суду продовжують існувати, вони не зменшились, розгляд справи не завершено з об`єктивних причин, і інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти визначеним ризикам, а тому у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу слід відмовити, а клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу слід задовольнити та продовжити застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Керуючись ст.ст.331,350, 369-372,376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити, у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Талнах Красноярського краю Російської Федерації, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 07 травня 2022 року.
Копію ухвали направити начальнику Криворізької УВП № 3 УДПтСУ в Дніпропетровській області для відома та виконання, а також вручити обвинуваченому.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту оголошення.
Повний текст ухвали оголошено об 11 год. 10 березня 2022 року.

Суддя: ОСОБА_1