Справа № 201/8365/21
Провадження № 1-кп/201/834/2021
ВИРОК
Іменем України
02 вересня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження №0000146 від 06.02.2021 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Столбци Красноперекопського району АР Крим, громадянки України, з середньою освітою, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не заміжньої, на утриманні малолітніх дітей не маючої, раніше судимої:

- 18.04.1996 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 30.03.1998 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 42, ч. 2 ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі;

- 24.09.2012 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст.15 ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

- 16.01.2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

- 20.01.2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

- 12.03.2018 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст.15 ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 263 ст. 395 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнена 24.11.2020 року по відбуттю покарання

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним
06.02.2021 приблизно о 22 години 46 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні ТОВ «Омега» супермаркету «Варус-50», який розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, 2, побачила на полиці пляшку віскі «Red lebel» 0,5 л» у кількості 1 одиниця, котру визначила об`єктом свого злочинного посягання, та у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Далі ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, знаходячись у вказаний час та у вказаному місці, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, своєю лівою рукою взяла з полиці пляшку віскі «Red lebel» 0,5 л» та ідучи по приміщенню супермаркету, своєю правою рукою поклала вказаний віскі собі у внутрішню ліву кишеню одягненої на ній куртці. Після цього пройшла касову зону та була зупинена працівниками охорони супермаркету «Варус-50», у зв`язку з чим не змогла розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, спричинивши при цьому ТОВ «Омега» супермаркету «Варус-50», матеріальну шкоду на загальну суму 309 гривень 75 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

2.Позиція обвинуваченої
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердила його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаялася у вчиненому, просила суд її суворо не карати.

3.Позиція потерпілої
Представник потерпілого ТОВ «Омега» ОСОБА_5 через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, цивільний позов заявляти не буде.

4. Докази, які були досліджені судом
Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого обвинувачена не заперечувала.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченою своєї вини, а також те, що обвинувачена не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності її позицій немає.
Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченої і дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченої.

5.Висновок суду про винуватість обвинуваченої
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, повністю та об`єктивно доведена.
Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, вірно.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд
Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачена була осудна у розумінні ст. 19 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченій, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Призначаючи покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, виходячи з положень ч. 4 ст. 12 КК України, віднесено законом до категорії нетяжкого злочину.
Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченій, суд визнає її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання - не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченої, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного нею злочину, який є злочином невеликої тяжкості, умови життя обвинуваченої, її соціальне та матеріальне становище, стать та вік, стан її здоров`я, неперебування її на обліку у лікарів нарколога і психіатра, рівень культури та освіти, її соціально - психологічні риси.
При цьому, суд враховує той факт, що обвинувачена раніше багаторазово засуджена, останній раз 12.03.2018 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст.15 ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 263 ст. 395 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнена 24.11.2020 року по відбуттю покарання.

Втім, перебуваючи на волі, 06.02.2021 року обвинувачена знову вчинила злочин, що свідчить про те, що відбуття покарання не призвело до позитивних змін в її особистості і не створило у неї готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченої, думки прокурора, який в судових дебатах просив призначити обвинуваченій покарання виключно у вигляді позбавлення волі, думки обвинуваченої, яка в судових дебатах погодилась із запропонованою прокурором мірою покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі.
Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченої, таке призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).
При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

7.Вирішення питання щодо цивільного позову
У даному кримінальному провадженні потерпілим до обвинуваченої цивільного позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, пред`явлено не було.

8.Вирішення питання про долю речових доказів
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

9.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Обраний на досудовому розслідуванні обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 45 400,00 гривень і покладених у разі внесення застави обов`язків, відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2021 року, ухвалою суду від 20.08.2021 року залишено без змін та продовжено на 60 днів, тобто до 19 жовтня 2021 року включно.
Тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 слід залишити без змін, а строк відбуття покарання обчислювати з 17.08.2021 року.
З обвинуваченої підлягають стягненню судові витрати понесені на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 343,22 грн.
Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з 17.08.2021 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартоюдо набрання вироком законної сили залишити обраний раніше у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 17.08.2021 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлений.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта судово-товарознавчої експертизи в розмірі 343 гривень 22 копійок.

Речові докази:
- пляшка віскі «Red lebel» 0,5 л», яка передана на відповідальне зберігання представнику ТОВ «Омега» супермаркету «Варус-50» ОСОБА_6 , - залишити останньому;
- DVD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження ТОВ «Омега» супермаркету «Варус-50» - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Решті учасників судового провадження роз`яснити їх право на отримання в суді копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1