Житомирський апеляційний суд
Справа №283/1408/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі матеріали кримінального провадження № 283/1408/20 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 26 липня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 24 вересня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Посилається на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та недоведеність прокурором їх існування. Зазначає, що прокурором в судовому засіданні не доведено наявності обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Вважає, що судом не враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 має позитивну характеристику, проживає разом з матір`ю, що свідчить про міцні соціальні зв`язки. Крім того, в порушення вимог ч.2 ст.336 КПК України за наявності заперечень обвинуваченого проти проведення судового засідання в режимі відеоконференції, суд вирішив питання щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю зможе в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 .

В ухвалі суду зазначено, що в провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження №0000127 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Прокурором подано клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки строк дії запобіжного заходу спливає, а ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу не зникли і існують на даний час.
Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відносно свого батька, дані про особу обвинуваченого, а також наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого, ніж тримання під вартою, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та продовжив дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_8 будучи належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду , клопотання щодо участі в судовому засіданні не заявляв, тому з`ясувавши думку прокурора та захисника, колегія суддів вважає можливим провадити апеляційний розгляд у відсутності обвинуваченого відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України.
Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з виділених матеріалів судового провадження №283/1408/20, в провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження №0000127 від 08.03.2020 року відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою суду від 10.06.2021 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів по 09.08.2021 року включно.

21.07.2021 року прокурор Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до Богунського районного суду м.Житомира з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , посилаючись на те, що ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу не зменшилися.

У відповідності до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що вирішення питань судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу. Зокрема, у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 176-178 183, 196, 331 КПК України.

Так, відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується зокрема тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Також судом враховано дані про особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні злочину проти свого батька, наразі знаходиться на психіатричній експертизі в м. Вінниці, до вчинення інкримінованого йому злочину разом з матір`ю не проживав, проживав самостійно в місті Києві та працював за кордоном.

Вказані обставини, які підтвердив прокурор при апеляційному розгляді, свідчать про те, що обвинувачений може переховуватися від суду.

Враховуючи вищенаведене та доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апелянта про те, що в судовому засіданні не було доведено наявності жодного з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом було встановлено наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик можливого переховування обвинуваченого від суду обумовлений тяжкістю можливого покарання, а також тим, що обвинувачений не має постійної роботи та джерела доходів, проживає в м.Київі, а працював за кордоном.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Доводи апелянта про те, що домашній арешт за місцем проживання з матір`ю в АДРЕСА_1 зможе в повній міри забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки саме за вказаною адресою мала місце подія кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 і саме його мати є потерпілою у даній справі.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_8 проживає разом з матір`ю в м.Малині, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки, апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки ОСОБА_8 проживає в м.Києві.

Посилання апелянта про те, що ОСОБА_8 має позитивну характеристику не може свідчити про наявність достатніх стримуючих факторів від порушень з боку обвинуваченого своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначення апелянтом про те, що суд проводив розгляд клопотання прокурора в режимі відеоконференції з обвинуваченим, не з`ясувавши згоду останнього на це, не може слугувати безумовною підставою для скасування ухвали суду.

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що доводи апеляційної скарги не можуть слугувати підставою для скасування ухвали суду, яка відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного, ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 26 липня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 24 вересня 2021 року - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :