1Справа № 335/8376/21 1-кп/335/677/2021
ВИРОК
16 листопада 2021 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 21 січня 1997 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України до 4 р. 6 м. позбавлення волі, 29 березня 2001 р. звільнений по відбуттю строку покарання, 2) 10 грудня 2001 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 р. позбавлення волі, 23 серпня 2004 р. звільнений умовно-достроково за постановою Вільнянського районного суду Запорізької області, невідбутий строк 1 р. 2 м., 3) 3 березня 2010 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 р. позбавлення волі, 10 червня 2013 р. звільнений по відбуттю строку покарання, 4)19 серпня 2014 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 р. позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 р.,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 , будучи раніше судимий за ряд корисливих злочинів на шлях перевиховання та виправлення не став, скоїв злочин з корисливих мотивів за наступних обставин.
Так, в період часу з 00:15 год. по 01:08 год. 03.07.2021 ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючого повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом віджиму вхідних дверей, проник до магазину «Сухофркти». Знаходячись у вказаному магазині, ОСОБА_4 почав його оглядати на предмет цінних речей, після чого намагався таємно викрасти майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: горіх «Фісташка» масою 1 382 грами, вартістю 620 грн. 52 коп.; горіх «Кеш`ю» масою 2 115 грами, загальною вартістю 599 грн. 96 коп.; горіх «Мигдаль», масою 2 390 грами, загальною вартістю 661 грн. 24 коп.; горіх «Мігдаль» масою 1 108 грами, загальною вартістю 306 грн. 55 коп.; горіх «Бразильський» масою 1 996 грами, загальною вартістю 1 041 грн. 25 коп.; горіх «Фундук» масою 1 582 грами, загальною вартістю 509 грн. 93 коп.;горіх «Фундук» масою 1 740 грами, загальною вартістю 597 грн. 39 коп., а всього майна на загальну суму 5 333 грн. 09 коп., проте не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий співробітниками патрульної поліції на місці скоєння кримінального правопорушення, чим намагався спричинити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальну шкоду згідно висновку експерта № СЕ-19/108-21/8270-ТВ від 13.07.2021 на загальну суму 5 333 грн. 09 коп.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, під час якого особа з причин, які не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України винним себе визнав повністю, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення так як вони зазначені в обвинувальному акті та пояснив, що 03.07.2021, шляхом віджиму вхідних дверей, він проник до приміщення магазину, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , та намагався викрасти майно (горіхи). Проте свій злочин він не зміг довести до кінця, оскільки був зупинений працівниками патрульної поліції.
Зазначив, що викрадене майно він добровільно повернув, у вчиненому розкаюється, усвідомлює, що вчинив негідно, обіцяє в майбутньому подібного не вчиняти, просив суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
В судовому засіданні встановлено, що обставини справи встановлені даним вироком, а саме місце, час, спосіб вчинення та наслідки злочину, форма вини і мотиви злочину ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.
Визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, під час якого особа з причин, які не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.
Суд пересвідчився, що позиція учасників судового розгляду щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України обвинуваченим скоєно тяжкий злочин, санкція якого не передбачає інших видів покарання, окрім як позбавлення волі.
Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що він по місцю проживання характеризується посередньо, не працює та його дохід складається з тимчасових заробітків, за віком та станом здоров`я є працездатним, завдана потерпілому шкода повністю відшкодована.
Згідно довідки ОСОБА_4 під наглядом лікаря-психіатра не перебуває.
Згідно довідки ОСОБА_4 на «Д» обліку у лікаря-нарколога не перебуває.
Відповідно до ст. 66 КК України суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, повне відшкодування завданого збитку.
В той же час, органом досудового розслідування відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 було враховано обставину, як вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.
Проте, суд, при дослідженні документів, які характеризують обвинуваченого як особу, не встановив наявність такої обставини, факт перебування ОСОБА_4 у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів не підтверджено письмовими медичними документами, навпаки в матеріалах справи містяться відомості про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на обліку у КНП «ОКЗ НДП» ЗОР не перебуває. Отже, суд вважає, що наявні підстави не враховувати як обтяжуючу покарання обставину - як вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.
Інших обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ця функція потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, суд, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини провадження, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Так, згідно з вимогами ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Із врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших злочинів, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за ним та постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Отже, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити в межах санкції ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку в 1(один) рік та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в ході судового розгляду не застосовувався, клопотань щодо обрання запобіжного заходу не заявлено.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, витрати на залучення експерта обвинуваченим відшкодовані.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Арешт на майно не накладався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_4 відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази:
- 8 пакетів горіхів, які були вилучено в ході ОМП в приміщенні магазину, та які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 - вважати повернутою потерпілій стороні;
- ліхтар та сумка, які були вилучено в ході ОМП в приміщенні магазину, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 Вознесенівського РУП ГУНП в Запорізькій області (м. Запоріжжя, вул. Возз`єднання України, буд. 32) - конфіскувати;
- оптичний диск «NANOTEX», на який записано 4 відеозаписи з камер відеоспостереження, розташованих в приміщенні магазину «Сухофрукти», який розташований на території «Критого ринку» в м. Запоріжжі - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя ОСОБА_1