Справа № 597/8/22
Провадження № 1-кп/597/10/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2022 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Пищатинці Борщівського району Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із професійно-технічною освітою, непрацюючої, одруженої, на утриманні четверо неповнолітніх дітей, раніше несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.135 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

законного представника потерпілого ОСОБА_6 . ОСОБА_7

встановив:

02.11.2021 року в період часу з 4 години 00 хвилин до 5 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у кімнаті власного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , самостійно народила життєздатну дитину, яка згідно свідоцтва про народження від 05.11.2021 року являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після народження дитини ОСОБА_3 , не перебуваючи в обумовленому пологами фізіологічному стані, переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на залишення дитини в небезпеці, з метою приховання від оточуючих факту народження дитини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи матір`ю новонародженої дитини і зобов`язаною про неї піклуватися, розуміючи, що дитина перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, маючи реальну можливість надати їй допомогу, загорнула дитину в одіяло світлого кольору та помістила у поліетиленову сумку зеленого кольору. У подальшому ОСОБА_3 у сумці перевезла в смт.Товсте Чортківського району, де 02.11.2021 року біля 9 години 30 хвилин залишила дитину у напівзруйнованому приміщенні колишнього Товстенського молокозаводу, що в АДРЕСА_2 , тим самим завідомо залишила дитину без допомоги. 02.11.2021 року біля 10 години 00 хвилин ОСОБА_8 перебувала на території колишнього Товстенського молокозаводу, де у напівзруйнованому приміщенні виявила поліетиленову сумку зеленого кольору, в якій знаходилась новонароджена дитина з ознаками життя, яку було доставлено до медичного закладу.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, вчинене матір`ю стосовно новонародженої дитини, якщо матір не перебувала в обумовленому пологами стані.
30 грудня 2021 року між начальником відділу Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_9 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000421, та ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості у присутності захисника підозрюваної ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 .

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачена ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_3 за ч.2 ст.135 КК України. ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої та пред`явленої підозри беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік та покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

Розглядаючи в порядку ст.314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 2 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів;
2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;
3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою, згідно ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення шкоду завдано правам та інтересам окремих осіб, однак наявна письмова згода законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_10 щодо укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 .

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 .

Обвинувачена ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.135 КК України, в обсязі підозри дала згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 просить затвердити угоду про визнання винуватості від 30 грудня 2021 року та призначити обвинуваченій ОСОБА_3 обумовлену в ній міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє, що вона має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого вона обвинувачується, а вона має права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, зокрема про характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, який буде застосований до неї у разі затвердження угоди судом; права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України.

Вислухавши сторони кримінального провадження, оцінюючи викладені обставини кримінального провадження у їх сукупності, суд доходить висновку про те, що укладена сторонами угода є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України, та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, при цьому обвинувачена ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Беручи до уваги, що умови угоди відповідають вимогам ст.472 КПК України та КК України, враховуючи, що обвинуваченій ОСОБА_3 роз`яснені та зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст.476 КПК України, суд доходить висновку про наявність підстав та необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченою ОСОБА_3 та призначення останній за ч.2 ст.135 КК України узгодженої сторонами угоди виду та міри покарання.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.
Суд також вважає, що з обвинуваченої ОСОБА_3 слід стягнути процесуальні витрати на користь держави, а саме: вартість проведеної судової молекулярно-генетичної експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 370, 373, 374, 468, 469, 472-476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 грудня 2021 року між начальником відділу Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000421.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.135 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30 грудня 2021 року покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази у кримінальному провадженні: господарську сумку, яка знаходиться в паперовому конверті, жіночу кофту, яка знаходиться в паперовому конверті, дитячу кофту, яка знаходится в паперовому конверті, покривало, яке знаходится в паперовому ящику, тампони зі змивами з тіла дитини та поліетиленову зав`язку із пупка, які знаходяться в паперовому конверті, кухонний ніж, який знаходиться в сейф-пакеті № KIV3101332, два зразки крові ОСОБА_3 , які знаходяться в сейф-пакеті № 3681052, які передані для зберігання в кімнату зберігання речових доказів відділення поліції №4 (м.Заліщики) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільської області, що за адресою: м.Заліщики вул.С.Крушельницької 25 Тернопільської області, знищити після набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на користь держави, а саме: вартість проведеної судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/109-21/13052-БД від 09.12.2021 року у розмірі 6639 (шість тисяч шістсот тридцять дев`ять) гривень 73 копійки.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_11