ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/1911/21
Провадження № 1-кп/486/77/2022

31 січня 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області матеріали кримінального провадження внесеного 21.09.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000237, за обвинувальним актом відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнська Миколаївської області, громадянина України, що має середню спеціальну освіту, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України,
В С Т А Н О В И В:

15 вересня 2021 року о 01.44 год. ОСОБА_4 , знаходячись у приймальному відділенні КНП «Южноукраїнська міська лікарня», діючи умисно, достовірно знаючи, що відносно нього кримінальне правопорушення не вчинялось, з метою приховування дійсності витрачених ним грошових коштів, звернувся до старшого слідчого СВ відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 із письмовою заявою про те, що 15.09.2021 року близько 01.00 год. дві невідомі особи, перебуваючи на пішохідній алеї на території парку біля будинку культури «Енергетик», розташованому по пр.Незалежності в м. Южноукраїнську Миколаївської області, завдали йому одного удару (ймовірно ножем) в область живота, чим спричинили тілесні ушкодження у вигляді різаної рани передньої черевної стінки зліва, після чого заволоділи належним йому пакетом, в якому були документи, а саме: паспорт громадянина України, ідентифікаційний код; грошові кошти в сумі 1500 доларів США, 12000 гривень, мобільний телефон марки «ХІАОМІ» моделі «REDMI 5 плюс. При цьому ОСОБА_4 достовірно знав, що вказані ним у письмовій заяві про вчинення кримінального правопорушення від 15.09.2021 року відомості не відповідають дійсності. Зазначена письмова заява ОСОБА_4 була зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення та інші події відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області за № 5380, з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 186 КК України та ОСОБА_4 попереджений під особистий підпис у вказаній заяві про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 383 КК України.
Крім того, 15 вересня 2021 року в період часу з 18.35 год. по 19.25 год. ОСОБА_4 , знаходячись в службовому кабінеті № 404 відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, яке розташоване за адресою: Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Спортивна, 3, під час допиту у якості потерпілого, що проводився в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000229 за ч. 2 ст. 186 КК України, діючи з прямим умислом, достовірно знаючи, що відносно нього кримінальне правопорушення не вчинялося, будучи попередженим про кримінальну відповідальність щодо завідомо неправдивого показання потерпілого згідно вимог ст. 384 КК України, надав неправдиві показання уповноваженій службовій особі старшому слідчому ОСОБА_6 про відкрите викрадення його майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.
Органами досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2. ст. 383 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення, поєднане з обвинуваченням особи в тяжкому злочині та ч. 2 ст. 384 КК України, як завідомо неправдиве показання потерпілого органу досудового розслідування, поєднане з обвинуваченням у тяжкому злочині.
28.01.2022 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України. Сторони узгодили покарання за ч. 2 ст. 383 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, за ч. 2 ст. 384 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді обмеження волі строком 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, він надав згоду на призначення запропонованої міри покарання.
В судовому засіданні прокурор просив затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 також просив затвердити угоду, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно угоди зобов`язання.
Захисник ОСОБА_5 також просила затвердити угоду про визнання винуватості.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно п.1 ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами.
В судовому засіданні сторони кримінального провадження, підтримали угоду про визнання винуватості, вважали її обґрунтованою та наполягали на її затвердженні.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України та що укладення угоди сторонами є добровільним.
Разом з тим, судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам чинного законодавства, інтересам суспільства чи окремих громадян, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
За угодою про визнання винуватості сторони узгодили призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, визначеного Законом про кримінальну відповідальність за вчинення нетяжких злочинів.
Обвинувачений в судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості, наполягав на її затвердженні та погодився на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.
Інші учасники кримінального провадження також просили про затвердження угоди про визнання винуватості.
Вказані обставини, свідчать про те, що укладення угоди про визнання винуватості не буде суперечити правам та інтересам обвинуваченого.
Судом встановлено, що сторони за угодою про визнання винуватості погодили призначення покарання з урахуванням положень ст.ст. 65-67, 289 КК України.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та обтяжують покарання, не встановлено.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 383 КК, ч. 2 ст. 384 України є правильною. Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами, та за вимогами п.1 ч.4 ст. 469 КПК України передбачено можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, щодо нетяжких злочинів.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Судові витрати відсутні.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному 21.09.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000237, укладену 28.01.2022 року між прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383 та ч. 2 ст. 384 КК України та призначити йому узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання:
-за ч. 2 ст. 383 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;
-за ч. 2 ст. 384 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.
На підставі п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
З підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, на вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженими з моменту отримання копії вироку.
Роз`яснити засудженому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 Кримінального кодексу України, а також тягне за собою наслідки, встановлені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1