Номер провадження: 11-сс/813/1533/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2021 року про задоволення скарги адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора,

установив
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин
Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора та зобов`язано прокурора процесуального керівника Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000510 від 09.04.2021 негайно та безоплатно повернути власнику ОСОБА_8 автомобіль марки «Jaguar» д.н.з. НОМЕР_1 та ключі від даного автомобіля, вилучені під час проведення обшуку 23.07.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження №0000510 від 09.04.2021 року.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що сторона обвинувачення не звернулася до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та до теперішнього часу не повернула автомобіль, який належить ОСОБА_8 , а тому твердження власника майна та його представника щодо бездіяльності прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, є обґрунтованими.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала
На вищезазначену ухвалу слідчого судді прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, між іншого, обґрунтовує можливість оскарження даної ухвали.

Так, прокурор стверджує про незаконність прийнятого рішення слідчим суддею, оскільки слідчий суддя прийняв рішення, яке не передбачене кримінальним процесуальним кодексом України, бо не узгоджується з положеннями ст.ст.303-307 КПК України стосовно його повноважень.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою; слідчим суддею не враховано, що вилучений автомобіль не є тимчасово вилученим майном, так як дозвіл на його вилучення прямо наданий в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.07.2021 року; слідчим суддею було порушено вимоги ст.303 КПК України, оскільки цією нормою взагалі не передбачено оскарження бездіяльності прокурора, яка виразилась у неповерненні майна, вилученого відповідно до ухвали суду про проведення обшуку, в якій прямо перелічене вказане майно.

Позиції учасників судового розгляду
Прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, а тому, за згодою учасників провадження, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе провести судове засідання без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді, представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , який просив відмовити прокурору, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Перевіривши зміст апеляційної скарги та її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що провадження за апеляційною скаргою прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 слід закрити, виходячи з наступного.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку чітко визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно статті 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, при цьому частиною третьою статті 309 КПК України прямо передбачено, що скарги та інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Відповідно до вимог ст. 309 КПК України, ухвала слідчого судді, якою визнано неправомірною та незаконною бездіяльність прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси, який здійснює досудове розслідування та/або процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000510 від 09.04.2021 року та зобов`язано прокурора процесуального керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 повернути вилучене майно, а саме автомобіль марки «Jaguar» д.н.з. НОМЕР_1 та ключі від даного автомобіля, вилучені під час проведення обшуку, не може бути оскаржена в апеляційному порядку, про що вірно зазначено слідчим суддею у її резолютивної частині.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

У рішенні від 27.01.2010 року у справі №3-рп/2010 Конституційний суд України дійшов висновку (абзац другий підпункту 3.2), що апеляційне оскарження судового рішення можливе в усіх випадках, крім тих, коли закон містить заборону на таке оскарження.

Апеляційний суд враховує те, що відповідно до ст.422 КПК отримавши апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, суддя-доповідач невідкладно витребовує з суду першої інстанції відповідні матеріали та не пізніш як за день повідомляє особу, яка її подала, прокурора та інших заінтересованих осіб про час, дату і місце апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Такий порядок дій та обмежені строки щодо розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді не передбачає прийняття окремого рішення щодо відкриття апеляційного провадження, однак призначення судового засідання щодо розгляду касаційної скарги формально вказує на початок апеляційного розгляду.

Водночас це не виключає можливість застосування положень ч.4 ст.399 КПК на стадії вирішення питання про призначення судового засідання щодо розгляду апеляційної скарги.

Згідно з цією нормою суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржено виключно з під підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Водночас ч.3 ст. 399 КПК визначає підстави для повернення апеляційної скарги, зокрема, у випадках якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк; апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу; апеляційна скарга не підлягає розгляду в цьому суді апеляційної інстанції; апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Отже, рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку оскарження ухвали слідчого судді при вирішенні питання про призначення судового засідання щодо розгляду апеляційної скарги на таке рішення.

Разом із тим, якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження. Таке ж рішення суд апеляційної інстанції повинен постановити й у разі, якщо під час апеляційного розгляду в судовому засіданні апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді буде встановлено, що ця скарга подана на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню.

Цей висновок ґрунтується на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відкрите (розпочате) апеляційне провадження за такою скаргою підлягає закриттю з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК.

Зазначений правовий висновок кореспондується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному в ухвалі від 19.02.2019 року (справа № 569/17036/118, провадження № 51-598кмо19).

Враховуючи те, що в судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді встановлено, що ця скарга подана на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність закриття апеляційного провадження.

Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що відмова в перегляді в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, окреме оскарження якої на цій стадії законом не передбачено, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08.01.2008 року щодо прийнятності заяви №32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (п. 57 рішення від 28.05.1985 року у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства», п. 96 рішення від 13.01.2001 року у справі «Кромбах проти Франції»).

За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 32, 303, 309, 370, 399, 404, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2021 року про задоволення скарги адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора закрити.

Апеляційну скаргу разом із додатками повернути апелянту.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4