Справа № 385/1049/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.10.2021 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гайвороні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000108 від 09.06.2021 року, про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Червона Людмилівка, Великоолександрівського району, Херсонської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 19.12.2019 року за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 289 КК України,
з участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

08 червня 2021 року, близько 14 год. 30 хв., ОСОБА_3 перебував на території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення. Обравши об`єктом свого злочинного посягання золоті прикраси, належні ОСОБА_3 , які були на її малолітній доньці - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під приводом пригощання останньої морозивом, взяв її за руку та разом з нею залишив вказане домоволодіння. Рухаючись на АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, ігноруючи присутність свідка ОСОБА_7 , розуміючи відкритість своїх дій, 08 червня 2021 року, о 14 год. 40 хв., застосував до малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, що виразилося у насильницькому видаленню обома своїми руками з вух дитини золотих сережок із діамантовими вставками, вагою 1.34 грамма, вартістю 15 985 гривень, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді саден мочок обох вух, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 62 від 09.06.2021 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, та своєю правою рукою шляхом ривка зі значною силою зірвав із її шиї золотий ланцюжок, вартістю 2435 гривень, на якому знаходився золотий хрестик, вартістю 1740 гривень, завдавши їй фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень. Після чого, не реагуючи на плач малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зауваження свідка ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, відкрито заволодівши чужим майном у зазначений спосіб, яким розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 20 160 гривень.
Крім того, 29 червня 2021 року, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи на території домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_8 , спільно із останнім та ОСОБА_9 вживали спиртні напої. Після цього, о 19 годині 05 хвилин, ОСОБА_3 , діючи за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, під приводом поїздки для придбання спиртних напоїв та продуктів харчування, переконавшись, що ніхто не зможе перешкодити доведенню його злочинного умислу до кінця, сів за кермо мопеда «Хонда Діо», номер рами (шасі): НОМЕР_1 , червоного кольору, вартість якого становить 9520 гривень, належного ОСОБА_10 та який на законних підставах використовує ОСОБА_9 , за допомогою ключа стартера привів в дію двигун та розпочав рух з місця події на АДРЕСА_1 у напрямку смт. Завалля, Голованівського району Кіровоградської області. Одержавши можливість вільно розпоряджатися чужим майном на власний розсуд, ОСОБА_3 , приїхавши мопедом «Хонда Діо», номер рами (шасі): НОМЕР_1 , в смт. Завалля, Голованівського району Кіровоградської області, продав даний транспортний засіб ОСОБА_11 за кошти в сумі 3500 гривень, які використав на власні потреби.

Окрім цього, 11 липня 2021 року, близько 20 години 25 хвилин, у ОСОБА_3 , який перебував на березі озер очисних споруд «Заваллівського Графітового комбінату», на відстані 750 м. від об`їздної дороги, в смт. Завалля, Голованівського району Кіровоградської області, виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, обравши об`єктом свого злочинного посягання мобільний телефон «ERGO», в якому знаходилась SIM-карта мобільного оператора Київстар № НОМЕР_2 , належних ОСОБА_12 , та які останній тимчасово залишив без нагляду неподалік від себе на дерев`яній кладці. Реалізуючи невідкладно свій злочинний намір, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що ОСОБА_12 відволікся на риболовлю та відсутністю інших сторонніх осіб, 11 липня 2021 року, близько 20 години 30 хвилин, на березі озер очисних споруд «Заваллівського Графітового комбінату», що в смт. Завалля Голованівського району Кіровоградської області, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки «ERGO», вартістю 535 гривень, в якому знаходилась SIM-карта мобільного оператора Київстар № НОМЕР_2 , вартістю 45 гривень, помістивши у кишеню штанів. Однак внаслідок звуку мелодії мобільного телефону «ERGO» на такий відреагували потерпілий ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_13 , тим самим виявивши факт викрадення майна. В свою чергу ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що його протиправні дії розпочаті, як таємне викрадення чужого майна, були виявлені потерпілим та свідком, і незважаючи на їх словесні вимоги повернути мобільний телефон марки «ERGO», в якому знаходилась SIM-карта мобільного оператора Київстар № НОМЕР_2 , діючи умисно, продовжуючи утримувати викрадене майно в кишені своїх штанів, розпочав втікати від зазначених осіб, які намагались його наздогнати. Одержавши можливість вільно розпоряджатися чужим майном на власний розсуд, ОСОБА_3 продав мобільний телефон марки «ERGO», в якому знаходилась SIM-карта мобільного оператора Київстар № НОМЕР_2 , належні ОСОБА_12 , в подальшому невстановленій особі за кошти в сумі 100 гривень, які використав на власні потреби. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_12 на загальну суму 580 гривень.
Крім того, 11 липня 2021 року, близько 20 год. 35 хв., у ОСОБА_3 , який перебував на березі озер очисних споруд «Заваллівського Графітового комбінату», на відстані 750 м від об`їздної дороги, що в смт. Завалля, Голованівського району Кіровоградської області, виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном з метою особистого збагачення шляхом шахрайства. Обравши об`єктом свого злочинного посягання мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 8», в якому знаходилась SIM-карта мобільного оператора Київстар № НОМЕР_3 , належні ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживання довірою, завідомо знаючи, що добуте обманним шляхом майно не буде повернуто власнику, скориставшись дружніми відносинами з ним, попросив у потерпілого мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 8», в якому знаходилась SIM-карта мобільного оператора Київстар № НОМЕР_3 , під приводом здійснити телефонний дзвінок. В свою чергу ОСОБА_13 , не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_3 , довіряючи йому, 11 липня 2021 року, близько 20 години 40 хвилин, на березі озер очисних споруд «Заваллівського Графітового комбінату», в смт. Завалля, Голованівського район, Кіровоградської області, передав власний мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 8», вартістю 3215 гривень, в якому знаходилась SIM-карта мобільного оператора Київстар № НОМЕР_3 , вартістю 45 гривень. Заволодівши у зазначений спосіб чужим майном, ОСОБА_3 раптово почав залишати місце події, не реагуючи на словесні вимоги повернути викрадене свідком ОСОБА_12 та потерпілим ОСОБА_13 . Одержавши можливість вільно розпоряджатися чужим майном на власний розсуд, ОСОБА_3 продав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 8», в якому знаходилась SIM-карта мобільного оператора Київстар № НОМЕР_3 , належні ОСОБА_13 , в подальшому невстановленій особі за кошти в сумі 300 гривень, які використав на власні потреби. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_13 на загальну суму 3260 гривень.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_14 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати, вказавши, що повністю усвідомив протиправність своїх дій. Окрім цього, вказав, що шкода, заподіяна потерпілим, повністю відшкодована.
Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_3 , яка водночас є законним представником малолітньої потерпілої ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд кримінального провадження у їх відсутності, претензій будь-якого характеру до обвинуваченого вони не мають, щодо визначення виду та міри покарання обвинуваченому, у випадку визнання його винуватим, покладаються на розсуд суду.

На підставі вимог ст. 325 КПК України, за погодженням із сторонами кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілих.
За згодою сторін, згідно ч.3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
Оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 289 КК України.
Його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 186 КК України, оскільки такий вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Окрім цього, його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 190 КК України, оскільки такий вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Окрім цього, його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 289 КК України, оскільки такий чинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, а саме: кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, а кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 289 КК України, - до тяжких злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_3 є особою молодого віку, непрацевлаштований, раніше судимий за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, вчинив кримінальні правопорушення у період іспитового строку, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до досудової доповіді Гайворонського районного сектору з питань пробації Філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області від 19.08.2021 року результати оцінки правопорушника показали високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення та високий ризик небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виправлення особи без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції є неможливим.
За положенням ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Ураховуючи вищенаведене та конкретні обставини справи, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив злочини проти власності, думку потерпілих щодо призначення покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та обставин, що обтяжують покарання, ОСОБА_3 слід визначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на певний строк та в межах санкції ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на певний строк з конфіскацією всього належного йому майна, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 додаткового покарання у виді конфіскації всього належного йому майна, то суд виходить з того, що положеннями статтей 51 та 52 КК України встановлено, що одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчинені злочинів, є конфіскація майна.
Відповідно до ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Санкцією частини другої статті 289 КК України як альтернативний вид покарання передбачено застосування до винної особи додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Під час досудового розслідування та судового розгляду справи в суді в діях обвинуваченого ОСОБА_3 було встановлено корисливий мотив при незаконному заволодінні транспортним засобом, тому суд вважає, що обвинуваченому за ч.2 ст. 289 КК України слід призначити додаткове покарання у виді конфіскації майна, що не суперечить положенням ст. 59 КК України.
Згідно із ч.1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень, суд призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Таким чином, остаточне покарання обвинуваченому слід обрати на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень, - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Крім того, суд ураховує, що вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 19.12.2019 року ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Нові злочини вчинено ОСОБА_3 в період іспитового строку.
Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначеннями судами покарання" визначено, що частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Ураховуючи, що ОСОБА_3 вчинив нові злочини в період іспитового строку, а також вимоги статей 71, 78 КК України, положення пунктів 10, 26 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, яке слід відбувати реально і про неможливість застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків.
Відповідно до положенняч.1 ст. 71 КК України, суд приходить до висновку, що, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 19.12.2019 року.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено.
Обраний відповідно до ухвали слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15.07.2021 року ОСОБА_3 запобіжний захід - тримання під вартою слід залишити без змін з урахуванням призначеного засудженому покарання.
Керуючись ст. ст. 368, 371, 373, 374 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 289 КК України, та призначити покарання:
за ч.2 ст. 186 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;
за ч.2 ст. ст. 190 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;
за ч.2 ст. 289 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Відповідно до ст. 71 КК України до покарання призначеного за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ульяновського районного суду Кровоградської області від 19.12.2019 року та за сукупністю вироків визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 15 липня 2021 року.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою в Державній установі «Кропивницька установа виконання покарань (№ 14)».
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання його попереднє ув`язнення у даному кримінальному провадженні у період з 15 липня 2021 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речовий доказ: мопед «Хонда Діо», номер рами (шасі): НОМЕР_4 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_10 , залишити їй.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1

Дата документу 05.10.2021