Справа № 521/3686/21
Пр-ня по справі № 1кп/521/1083/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
04 жовтня 2021 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши кримінальне провадження № 0001239 від 29.10.2020 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , що має середньо спеціальну освіту, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК.
Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_5

інші учасники судового провадження: представник потерпілого адвокат ОСОБА_6

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
1.1.Водій ОСОБА_3 29 жовтня 2020 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi-Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїзній частині вулиці Мельницька, з боку вул. Степова в напрямку вул. Балківська в м. Одесі, у крайній лівій смузі, під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя з вулицею Мельницька вул. Михайлівська, перед яким розташований нерегульований пішохідний перехід позначений дорожніми знаками 5.35.1 5.35.2 «пішохідний перехід», та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» «Правил дорожнього руху України», в порушення вимог п. п. 2.3 «б», 4.16 «а», 18.1 «Правил дорожнього руху» затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, за кермом транспортного засобу уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, відповідним чином не реагував на її зміни, при цьому маючи реальну і об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_7 на пішохідному переході, який вийшов на проїзну частину вул. Мельницька і перетинав проїзну частину по дорожній розмітці «зебра» справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, у темпі повільного руху, таким чином передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховував на їх відвернення.

Не переконавшись у відсутності на пішохідному переході пішоходів, для яких може бути створена небезпека, не вжив заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, своєчасно не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу аж до його зупинки, внаслідок чого виїхав на пішохідний перехід де допустив наїзд на вказаного пішохода правою передньою-боковою частиною керованого ним автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 заподіяні наступні тілесні ушкодження: - закрита черепно мозкова травма: синець обличчя. В лівій під очноямковій ділянці, крововилив під м`яку мозкову оболонку головного мозку (на всьому протязі, більше справа), багато осколковий перелом кісток черепа справа; - закрита травма грудей: переломи ребер 3-5-го прямих по умовній середньоключичній, 4-6-го правих по умовній передній паховій лініям тіла, 1-го лівого по умовній навкологрудинній, 2-7-го лівих по умовній передній паховій лініям тіла, зі зміщенням уламків та розривами пристінкової плеври; переломи ребер 3-5-го правих по умовній навколохребцевій, 2-4-го лівих по умовній навколохребцевій, 5-7-го по умовній лопатковій лініям тіла, зі зміщенням уламків та розривами пристінкової плеври; з забоями обох легенів та скупченням вільного повітря і крові у плевральних порожнинах (в правій близько 370 мл. рідкої крові та 60 г. згортків, у лівій близько 480 мл. рідкої крові та 110 гр. згортків її); - ознаки загального струсу тіла: крововиливи у коренях легенів, зв`язковому і підвішуючому апаратах печінки і селезінки, в корені брижі тонкої кишки.

Поєднана травма з крововиливом під м`яку мозкову оболонку головного мозку, багато осколковий перелом кісток черепа, множинні двобічні переломи ребер з розривами пристінкової плеври, забоями легенів та скупченням вільного повітря і крові у плевральних порожнинах, за критерієм небезпеки для життя, містять ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_7 знаходиться у причинно наслідковому зв`язку із вищевказаною поєднаною травмою з крововиливом під м`яку мозкову оболонку головного мозку, багатоосколковим переломом кісток черепа, множинними двобічними переломами ребер з розривами пристінкової плеври, забоями легенів та скупченням вільного повітря і крові у плевральних порожнинах.

Вказаними злочинними діями ОСОБА_3 порушив п. п. 2.3 «б», 4.16 «а», 18.1 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, якими встановлено:

п. 2.3 «б» «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 4.16 «а» «Пішохід має право: а)на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора»;

п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

1.2.Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
2.1.Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та показав, що дійсно 29.10.2020 року приблизно о 17 годині 00 хвилин він керував автомобілем «Mitsubishi-Outlander» та рухаючись по вул. Мельницька в м. Одесі, під час здійснення повороту на право здійснив наїзд на пішохода, як в подальшому він дізнався гр. ОСОБА_8 . Тоді ж він вибіг з автомобіля та побачивши пригоду, одразу викликав швидку медичну допомогу та поліцію. Розкаюється у вчиненому.

2.2.За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 правопорушення, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим та представником потерпілого обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

2.3.Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
3.1.Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди.

3.2.Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом під час судового розгляду також не встановлено.

4.Мотиви призначення покарання.
4.1.Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки вона має нахили до скоєння правопорушень. Окрім того, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

4.2.Судом встановлено, що ОСОБА_3 знаходиться у віці 69 років, одружений, є пенсіонером. Раніше не судимий. Відомостей про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду прокурором не надано. В теперішній час не працює. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував. Має водійський стаж 36 років. Одразу після дорожньо-транспортної пригоди викликав швидку медичну допомогу та поліцію. Повністю відшкодував потерпілому та цивільним позивачам завдану матеріальну та моральну шкоду, яка була заявлена під час судового розгляду.
4.3.У зв`язку із вказаними діями, представник потерпілого та цивільних позивачів просила цивільний позов залишити без розгляду.
4.4.Суд вважає, щообставини встановлені під час судового розгляду, та спосіб і обстановка вчинення необережного злочину свідчать, що ОСОБА_3 не є особою суспільно небезпечною.

4.5.Неуважність та недбалість на думку суду привели обвинуваченого до скоєння необережного тяжкого злочину та до загибелі людини.

4.6.Разом з тим, суд погоджується з прокурором та представником потерпілого в частині виду і міри покарання і вважає, що пропорційність (злочин і кара) при призначені покарання за вказаний необережний злочин навіть при найобтяжливіших наслідках у вигляді загибелі людини, буде найбільш сильно і найбільш тривало впливати на душу обвинуваченого саме при призначені його з урахуванням вимог ст. 75 КК. Похилий вік обвинуваченого, його вислови у судовому засіданні, а також загальний психологічний стан свідчать про те, що останній дійсно такими необережними, недбалими діями перш за все покарав себе, що в тому числі виражається у докорах сумління, переживаннях та емоційному хвилюванні, щодо причетності до смерті людини. Час, що минув з дня вчинення правопорушення, а також певна невизначеність щодо результатів судового розгляду, також об`єктивно, емоційно негативно вплинуло на обвинуваченого.

4.7.Суд враховує і правову позицію законного представника цивільного позивача (дружини загиблого потерпілого), яка у суді не наполягала на суворому покаранні. Ключовим у даному конфлікті безмовно було людське ставлення один до одного та щонайменше співчуття і розумна оцінка своїх дій після скоєного з боку обвинуваченого. За результатами судового розгляду можливо стверджувати, що обвинувачений знайшов порозуміння з дружиною загиблого та зміг зрозуміти всі негативні наслідки своїх суспільно небезпечних наслідків. Навпаки, законний представник змогла простити обвинуваченого, що вплинуло на правову позиції щодо міри покарання. Відшкодування шкоди у розмірі 15 000 доларів США, також стало підставою для врегулювання вказаного правового конфлікту.

4.8.У будь-якому випадку, суд врахував обопільні домовленості між сторонами, та вважає за необхідне у даному випадку, з урахуванням особистості обвинуваченого та думки законного представника цивільного позивача не втручатись в питання призначення покарання, а вирішити його у відповідності до зазначених вище домовленостей між сторонами.

4.9.Тут буде доречним вислів ОСОБА_9 «…. закон природи велить .... верховним правителям, що вони, віддаючи помсту і накладаючи кару, повинні мати на увазі не минуле зло, а майбутнє благо, і тому роблять помилку ті, хто вимірює покарання що ними накладається іншою мірою, крім суспільної користі»1. Очевидно, що не може бути для суспільства користі у призначенні обвинуваченому, який знаходиться у віці 69 років покарання у вигляді позбавлення волі з реальним його відбуттям, враховуючи його примирення з потерпілим та цивільним позивачем. Таке покарання можливо для людини, навіть незалежно від віку, але при умові відсутності пом`якшуючих обставин, відсутності щиросердного каяття, відсутності розуміння суспільно небезпечних наслідків, що завдано діями такої людини, та саме головне відсутності порозуміння з потерпілою стороною, яка втратила набагато більше ніж цінності і блага сучасного життя. У цьому контексті для суду є важливим особисті страждання людини, яка спричинила непоправне зло іншій людині. У даному випадку, є ґрунтовне переконання, що ОСОБА_3 усвідомив всі негативні явища своїх дій.

4.10.Відповідно майбутнім благом буде, навіть мінімальне порозуміння між потерпілою стороною та обвинуваченим та відсутність бажання помсти з боку потерпілих за будь-яку ціну.

4.11.Вирішуючи питання щодо додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд виходить із загальних обставин правопорушення з урахуванням особистості обвинуваченого і вважає, що додаткове покарання підлягає призначенню, навіть при всіх пом`якшуючих обставинах. Однією з підстав призначення є похилий вік обвинуваченого та необхідність убезпечити на майбутнє інших громадян від суспільно небезпечних помилок обвинуваченого. Таке рішення суд приймає в тому числі враховуючи, що не можна виключити вік обвинуваченого, як один з факторів, що могли призвести до неналежної реакції на зміну дорожньої обстановки та відповідно наїзду на пішохода у даному кримінальному провадженні. Оцінюючи співрозмірність обмеження у користуванні правом керування транспортним засобом ОСОБА_3 та суспільним інтересом, суд вважає, що останній переважає над індивідуальним правом, навіть при наявності потреб, які пов`язані із лікуванням та необхідним медичним оздоровленням його або членів його родини. Проживання в м. Одесі дозволяє користуватись не тільки громадським транспортом але й мати доступ до всіх міських та комунальних служб і установ пов`язаних як із медичним обслуговуванням так і з соціальними послугами.

4.12.Таким чином, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, зв`язане з позбавленням волі, з урахуванням положень ст. 69-1 КК /призначення покарання за наявності обставин, що пом`якшують покарання/. Разом з тим, відповідно до ст. 75 КК, суд приймає рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки вважає, що його виправлення можливо без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі. Суд також призначає певні обов`язки які передбачені ст. 76 КК і виконання яких буде необхідною складовою покарання для ОСОБА_3 .

4.13.Відповідно до ст. 77 КК, суд також вважає за необхідне призначити обвинуваченому додаткове покарання за санкцією ч. 2 ст. 286 КК, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний строк.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
5.1.Цивільний позов ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в інтересах малолітньої ОСОБА_12 , враховуючи заяву представника цивільних позивачів та положення ст. 129 КПК, суд вважає за необхідне залишити без розгляду.

5.2.Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне не обирати, оскільки призначає остаточне покарання обвинуваченому з випробуванням. Окрім того, особистість обвинуваченого також свідчить про відсутність будь-якої необхідності у застосуванні будь-якого запобіжного заходу.

5.3.Питання щодо речового доказу CD-R диск «MEMOREX», підлягає вирішенню в порядку ч. 3 ст. 100 КПК, а саме вказаний доказ повинен зберігатись в матеріалах кримінального провадження.

5.4.Питання щодо скасування арешту майна, суд приймає на підставі ч. 4 ст. 174 КПК, відповідно до якої, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

5.5.Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які пов`язанні з залученням експертів, відповідно до ст. ст. 118, 122, 126 КПК, належить покласти на обвинуваченого.

5.6.Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.1.Визнати ОСОБА_3 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

1.2.Відповідно до ст. 75 КК, звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки, поклавши на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

1.3.Початок строку відбування покарання обвинуваченому з іспитовим строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

1.4.Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

1.5.Цивільний позов ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в інтересах малолітньої ОСОБА_12 залишити без розгляду.

1.6.Речовий доказ по кримінальному провадженні: 1) CD-R диск «MEMOREX», залишити в матеріалах кримінального провадження.

1.7.Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси 02.11.2020 року, а саме з: 1)Автомобіля «Mitsubishi Outlander» р.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 .
1.8.Скасувати заборону накладену ухвалою слідчого судді від 02.11.2020 року у вигляді заборони розпоряджатись вказаним майном.

1.9.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальній сумі 10 713 (десять тисяч сімсот тринадцять) гривень 39 копійок.

1.10.Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.

1.11.Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

1.12.Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

1.13.Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1

[1]Томас Гоббс, «Основ Філософії» 1655 р., Частина третя «Про громадянина», Глава XII, п. 16. Твори у двох томах. Том перший. Видавництво «Думка» - 1989 р. С. 410.

1 Томас Гоббс, «Основ Філософії» 1655 р., Частина третя «Про громадянина», Глава XII, п. 16. Твори у двох томах. Том перший. Видавництво «Думка» - 1989 р. С. 410.