Справа № 298/701/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1262/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відеоконференції кримінального провадження № 298/701/16-к про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стужиця Великоберезнянського району Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 2 ст. 286 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

за апеляційними скаргами процесуального прокурора ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_9 та його представника адвоката ОСОБА_11 на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України таких обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти останніх про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Звільнено ОСОБА_5 від призначеного йому покарання на підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016». Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.

На вирок суду процесуальний прокурор ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_9 та його представник - адвокат ОСОБА_11 подали апеляційні скарги.

Прокурор ОСОБА_7 скерувала на адресу апеляційного суду клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, мотивоване тим, що ОСОБА_5 переховувався від суду, не з`являючись на судові засідання, був оголошений в розшук, за зазначеною у обвинувальному акті адресою не проживає, що, на думку прокурора, є підставою, передбаченою п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 підтримала своє клопотання з наведених у ньому мотивів.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Пояснив, що ОСОБА_5 дійсно не з`являвся у судові засідання, оскільки перебував на заробітках у м. Києві. Окрім того, ОСОБА_5 змінив адресу місця проживання, про що дійсно не повідомив суд. Захисник зазначив, що якщо суд дійде висновку про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, тоді просить застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника та просив не застосовувати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки у нього на утриманні перебуває малолітня дитина та вагітна дружина. Також, обвинувачений повідомив суду, що на сьогодні він з сім`єю проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Потерпілий ОСОБА_9 підтримав доводи прокурора ОСОБА_7 , просив обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, думки учасників судового провадження, суд дійшов наступних висновків.

Апеляційні скарги процесуального прокурора ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_9 та його представника адвоката ОСОБА_11 на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року щодо ОСОБА_5 надійшли до Львівського апеляційного суду 25 листопада 2020 року.

Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року ухвалено здійснити дистанційне судове провадження за апеляційними скаргамипроцесуального прокурора ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України о 10 год. 00 хв. 09 березня 2021 року.

У судовому засіданні 09 березня 2021 року обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з тим, що він бажає укласти угоду із захисником.

У подальшому, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання апеляційного суду, призначені на 07 травня 2021 року, 31 травня 2021 року, 06 липня 2021 року, обвинувачений ОСОБА_5 не з`являвся та про поважні причини неявки суду не повідомляв.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06 липня 2021 року до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано привід органами Національної поліції.

Згідно з рапортом оперуповноваженого ПОГ СВГ ВП Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_12 , з метою виконання ухвали суду про привід обвинуваченого ОСОБА_5 , було здійснено перевірку за останньою відомою адресою його проживання: АДРЕСА_1 , проте відповідно до пояснень ОСОБА_13 за вищевказаною адресою ОСОБА_5 ніколи не проживав.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_5 та надано дозвіл на його затримання з метою його приводу до Закарпатського апеляційного суду для вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Частино 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 25 квітня 2016 року ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 30 000 грн та у разі внесення застави покладено на ОСОБА_5 обов`язки прибувати на виклики слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з м. Мукачево, де проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суду про зміну місця проживання.

Проте, обвинувачений ОСОБА_5 у порушення покладених на нього обов`язків не повідомив суд про зміну місця свого проживання та не прибував на виклики суду.

Однак, суд апеляційної інстанції не вирішує питання щодо звернення застави в дохід держави, оскільки прокурор такого клопотання не заявляв і заставодавець ОСОБА_14 не повідомлений про розгляд такого.

Разом з тим, оцінюючи доводи прокурора про необхідність обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення жодним доказом не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 на сьогодні має постійне місце проживання, одружений, на утриманні перебуває малолітня дитина та вагітна дружина, що свідчить про стійкість його соціальних зв`язків.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема такі приписи: «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України), «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якшого запобіжного заходу» (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 р. у справі «Хайредінов проти України»).

З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу обвинуваченого, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, апеляційний суд вважає, що оскільки прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

При цьому, беручи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , є обґрунтовані підстави вважати, що останній може переховуватися від суду, колегія суддів вважає за необхідне застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На думку апеляційного суду, для забезпечення належної процесуальної поведінки, достатнім буде саме такий запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України. В зв`язку з обранням обвинуваченому запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою на нього слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 181, 405, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Клопотання прокурора ОСОБА_7 задовольнити частково.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Стужиця Великоберезнянського району Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання строком на два місяці, а саме до 13 березня 2022 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

1/ прибувати за кожною вимогою до суду;

2/ повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3/ здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Зобов`язати ОСОБА_5 невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалу про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Мукачівському ВП ГУНП у Закарпатській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Закарпатську обласну прокуратуру.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3