Справа № 296/1038/22
УХВАЛА
Іменем України

17 лютого 2022 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Курахове Мар`їнського району Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3 КК України, ч.2 ст.260 КК України,

встановив:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ в Житомирській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира із клопотанням, відповідно до змісту якого просить застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000036 від 5 жовтня 2017 року громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036 від 5 жовтня 2017 року, за підозрою громадянина України ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 258-3 та ч.2 ст.260 КК України.

У ході досудового розслідування зазначеного кримінального провадження встановлено, що у червні 2016 року ОСОБА_6 виїхав на тимчасово окуповану територію Донецької області, після чого, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 24 липня 2018 року, будучи достовірно обізнаним про вищевказану злочинну діяльність терористичної організації «ДНР», добровільно став її учасником, вступивши до її підрозділу - «окремий гвардійський розвідувальний батальйон « ІНФОРМАЦІЯ_2 » імені Героя Донецької Народної Республіки Арсена Павлова (військова частина НОМЕР_1 )», що входить до складу «Управління Народної Міліції ДНР» (далі ОГРБ «Спарта»). Вказаний підрозділ терористичної організації попередньо мав назву «окремий розвідувальний батальйон морської піхоти «Спарта» 1 Армійського корпусу Міністерства оборони Донецької Народної Республіки.

У складі ОГРБ «Спарта» ОСОБА_6 діяв на посаді командира 1 відділення 3 розвідувальної групи 1 розвідувальної роти у псевдовійськовому званні «гвардії сержант».

ОГРБ «Спарта» має організовану структуру військового типу з притаманними їй ознаками, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну; у ньому проводиться військова, стройова та фізична підготовка; незаконно має на озброєнні придатну для використання вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухівку. Особовий склад ОГРБ «Спарта» використовує військову техніку та інше військове майно. Учасникам цього збройного формування присвоюються військові звання та вони призначаються на військові посади. За ОГРБ «Спарта» закріплено окремі знаки розрізнення, бойовий прапор, бланки, печатки, військові квитки. До складу ОГРБ «Спарта» входять наступні підрозділи військового типу: штаб, 1-а розвідувальна рота, 2-а розвідувальна рота, інженерно-саперний взвод, взвод технічних засобів розвідки, група швидкого реагування, взвод зв`язку, медичний підрозділ, взвод забезпечення, які підпорядковуються командиру та його заступникам.

Керівниками ОГРБ «Спарта» визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставляться завдання щоденної діяльності, які полягають в збройному опорі правоохоронним органам України і Збройним Силам України, знищенні їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєнні інших тяжких і особливо тяжких злочинів.

Створення ОГРБ «Спарта» не передбачено жодними нормативно-правовими актами України.

Згідно ч. 6 ст. 17 Конституції України, на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

З огляду на вищевикладені обставини, ОГРБ «Спарта» являється не передбаченим законом збройним формуванням.

При цьому, ОСОБА_6 , будучи учасником не передбаченого законом збройного формування ОГРБ «Спарта», в період з невстановленого досудовим розслідуванням часу, однак не пізніше ніж з 24 липня 2018 року по даний час, перебуваючи на території Донецької області, брав участь у його діяльності відповідно до визначених за ним обов`язків, а саме: керував діями підлеглих бойовиків; забезпечував боєздатність ввіреного йому підрозділу; брав участь у розробленні планів бойової підготовки; чинив збройний опір та незаконну протидію виконанню службових обов`язків співробітникам правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції та операції Об?єднаних сил; здійснював бойові чергування на позиціях ОГРБ «Спарта» та у місцях його постійної дислокації; брав участь у проведенні військової, стройової та фізичної підготовки вказаного не передбаченого законом збройного формування.

Вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України.

26 січня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.258-3 та ч. 2 ст. 260 КК України.

26 січня 2022 року здійснено виклик підозрюваного ОСОБА_6 до слідчого відділу Управління СБ України в Житомирській області на 3 лютого 2022 року, на 4 лютого 2022 року та на 7 лютого 2022 року.

Факт повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також його виклик до слідчого, підтверджується рапортом слідчого від 26.01.2022 з додатком (скріншотами та оптичним носієм інформації DVD-R із відеозаписом розмови слідчого з ОСОБА_6 ). Крім того, факт повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також його виклик до слідчого підтверджується відповідними розписками та корінцями повісток про виклик.

Також, повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклик на вказані вище дати опубліковано в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр») та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а також вручено захиснику вказаного підозрюваного.

У зв`язку із неявкою підозрюваного у вищевказані дати без поважних причин та неповідомленням про причини неприбуття, 8 лютого 2022 року винесено постанову про оголошення його розшуку та постанову про оголошення його у міжнародний розшук.

Необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор та слідчий обґрунтовують тим, що:

- наявні ризики, передбачені п.п.1, 5 ст.177 КПК України: підозрюваний буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також продовжуватиме вчиняти кримінальні правопорушення, у яких підозрюється та інші злочини проти основ національної безпеки України, проти громадської безпеки. Тісні зв`язки ОСОБА_6 із особами у злочинному середовищі терористичної організації «ДНР» можуть сприяти йому у переховуванні від органів досудового розслідування та суду;

- санкція статті ч.1 ст.258-3 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, а санкція статті ч.2 ст.260 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 .

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у клопотанні. Прокурор наголосив на наявності ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання. Вказав, що тримання під вартою є виключним запобіжним заходом і має обиратись підозрюваному за його участі, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, стороною обвинувачення не доведені.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши учасників справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає наступне.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття "обґрунтованості підозри", в оцінці цього питання слідчій судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема "Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства", "Нечипорук та Йонкало проти України", Європейський суд з прав людини наголошує, що "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування "обґрунтована підозра" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Обгрунтована підозра повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , можливо, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.258-3 КК України, ч.2 ст.260 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколами оглядів інформації, розміщеної у мережі Інтернет, а саме фото- та відеоматеріалів від 11.12.2020, від 20.01.2021, від 27.08.2021; висновком судової портретної експертизи від 06.10.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 26.01.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 26.01.2022; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_6 від 26.01.2022, який впізнав на фотознімку свого сина ОСОБА_6 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_7 від 26.01.2022, яка впізнала на фотознімку свого сина ОСОБА_6 ; відповідями на запити з ГЦОСІ ДПС України від 18.02.2021 та від 17.01.2022, згідно з якими ОСОБА_6 03.06.2016 останній раз перетнув лінію розмежування в напрямку тимчасово окупованої території Донецької області та інших фактів перетину державного кордону України та лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями вказаною особою не було; протоколом огляду інформації оператора телекомунікаційних послуг від 25.11.2021, відповідно до якого підтверджено, що з?єднання мобільного телефону, яким користувався ОСОБА_6 здійснювались в зоні дії базових станцій, розташованих на тимчасово окупованій території у Донецькій області та на території Російської Федерації.

Щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що доводи є обґрунтованими.

Зокрема, існують ризики того, що ОСОБА_6 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, з огляду на обставини кримінального провадження № 0000036, а також те, що підозрюваний жодного разу не з`явився за викликом слідчого, покинув територію України, що підтверджується листами ГЦОСІ ДПС України від 18.02.2021 та від 17.01.2022, рапортом слідчого від 26.01.2022, іншими матеріалами клопотання, оголошений в міжнародний розшук.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні як тяжкого, так і особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину дають слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

У справі "Ілійков проти Болгарії" (заява № 33977/96) від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Слідчий суддя відзначає, що тяжкість покарання збільшує ймовірність ризику переховування.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, слідчим суддею враховані вимоги п.3 і п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Оскільки за обставин даного кримінального провадження підозрюваному інкримінується особливо тяжкий злочин, з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться в тому числі до притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, - більш м`який запобіжний захід, на думку слідчого судді, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на початковій стадії досудового розслідування.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на теперішній час не встановлено.

Згідно з ч.6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Житомирській області ОСОБА_4 від 08.02.2022 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176 178, 182 , 184, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше, як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, слідчий суддя, суд, за участю підозрюваного розглядає питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено: 21.02.2022.

Слідчий суддя ОСОБА_1