Справа № 305/295/22
Номер провадження 1-кп/305/255/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2022 Рахівський районний суд Закарпатської області

в складі судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахові в спрощеному порядку кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 10.01.2022 за №0000010 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 , громадянина України,

з середньою освітою, українця, непрацюючого, неодруженого,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 09 січня 2022 року близько 19:23 години знаходячись в житловому будинку АДРЕСА_1 під час словесної суперечки із батьком, ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс останньому декілька ударів в область голови та у різні частини тіла, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді синця правої нижньоорбітальної ділянки, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №6 від 24.01.2022 потягли за собою розлад здоров`я до 6 днів, і згідно з Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року п.2.3.5 їх слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження, що не призвели до короткочасного розладу здоров`я. У подальшому ОСОБА_3 продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом на заподіяння тілесних ушкоджень, застосовуючи фізичну силу обох рук відносно ОСОБА_4 схопив його за руки та почав здавлювати останньому руку вирвавши нігтьову пластину 1-го пальця лівої кисті, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, у вигляді рваної рани нігтьової фаланги 1-го пальця лівої кисті, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №6 від 24.01.2022 потягли за собою розлад здоров`я більше 6 днів, але менше 21 дня і згідно з наказом МОЗ України від 17.01.1995 року п. 2.3.3. їх слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 умисно вилив кип`ячену воду в напрямку ОСОБА_4 , внаслідок чого спричини йому тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків ІІ ступеня правого передпліччя, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №6 від 24.01.2022 потягли за собою розлад здоров`я понад 6 днів, але менше 21 дня і згідно з наказом МОЗ України від 17.01.1995 п. 2.3.3 їх слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 подав заяву, написану в присутності захисника ОСОБА_6 , згідно з якою він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, згоден зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпілий, ОСОБА_4 , подав заяву, в якій зазначив, що він згоден зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини та згоден з розглядом обвинувального акта.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Крім повного визнання своєї винуватості ОСОБА_3 , його вина у вчиненні даного кримінального проступку повністю та об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №№0000010.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд знаходить, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку доведена повністю.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з-поміж передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018р. (справа № 298/95/16).

З положень ч. 2 ст. 50 КК України випливає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому, суд враховує відповідно до ст.ст. 65-69-1 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, є учасником бойових дій в зоні АТО, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, нарколога та фтизіатра, позитивно характеризується за місцем проживання.

Враховуючи особу обвинуваченого, характер скоєного кримінального проступку, суд приходить до висновку про те, що досягнення цілей покарання щодо ОСОБА_3 в цілому на даний час можливе шляхом призначення йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, яке буде необхідним і достатнім.

Речові докази відсутні.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 368-370, 373-374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рахівський районний суд Закарпатської області. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1