Провадження 1-кп/521/1726/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з секретарем - ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого - адвоката - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в режимі відеоконференції (дистанційного судового засідання) кримінальне провадження, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001375 від 12.10.2021 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сімферополь, АРК Крим, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відбуваючого на теперішній час покарання в Державній установі «Одеська виправна колонія (№14)» за адресою: м. Одеса, вул. Краснова 2-А, раніше судимого, а саме:

- 14.03.2007 року Центральним районним судом м. Сімферополь за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 2 роки;
- 11.07.2008 року Сімферопольським районним судом АРК за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 05.12.2012 року Залізничним районним судом м. Сімферополя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 2 роки;
- 18.03.2013 року Центральним районним судом м. Сімферополя за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 09.04.2013 року Залізничним районним судом м. Сімферополя за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 11.07.2013 року Апеляційним судом АРК вирок від 09.04.2013 року змінено частково, вважати засудженим за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- 04.11.2019 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
- 30.07.2020 року вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт та підписана сторонами угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001375 від 12.10.2021 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України.
Відповідно до формулювання обвинувачення з обвинувального акта та угоди про визнання винуватості, вбачається, що ОСОБА_4 засуджений вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2019 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі, також вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 30.07.2020 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання Суворовського районного суду м. Одеси остаточно призначено чотири роки.
Для відбуття покарання, згідно вищевказаних вироків суду 25.01.2020 року ОСОБА_4 прибув до Державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14)» (далі - ДУ «ОВК (№ 14)»), що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова 2-А, де черговим помічником начальника установи ОСОБА_6 був ознайомлений з правами та обов`язками засуджених, режимом утримання, порядком та умовами виконання покарання у виді позбавлення волі.
За час перебування у Державній установі «ОВК (№ 14)» засуджений ОСОБА_4 , неодноразово допускав порушення режиму утримання, незважаючи на проведену представниками адміністрації установи профілактичну та виховну роботу, на шлях виправлення та перевиховання не став, систематично та злісно порушував встановлений режим відбування покарання, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку, а саме: за порушення режиму тримання у Державній установі «ОВК (№14)» на засудженого ОСОБА_7 накладено 13 (тринадцять) стягнень, з них 3 (три) рази був поміщений до дисциплінарного ізолятору ДУ «ОВК № 14» установи та 1 (один) раз за систематичне порушення режиму утримання був переведений до приміщення камерного типу на 1 місяць.
Заходи заохочення до засудженого ОСОБА_4 за час відбуття покарання в ДУ «ОВК (№ 14)» не застосовувалися.
Так, засудженого ОСОБА_4 , на підставі постанови начальника ДУ «ОВК (№ 14)» ОСОБА_8 , винесеної 07.06.2021 року у відповідності до ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 20.04.2021 року, переведено до приміщення камерного типу строком на один місяць.
Однак, незважаючи на застосовувані заходи дисциплінарного впливу ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та після відбуття дисциплінарного стягнення у вигляді поміщення до ПКТ допустив нові порушення, які виразилися у: порушені форми одягу, за що 17.09.2021 року оголошено сувору догану; запізненні на вечірню поіменну перевірку, за що 17.09.2021 року оголошено догану; нетактовній поведінці, за що 24.09.2021 року оголошено сувору догану; також, за нетактовну поведінку, за що 06.10.2021 поміщено в ДІЗО строком на 14 (чотирнадцять) діб.
Перебуваючи 12.10.2021 року у дисциплінарному ізоляторі, а саме в прогулянковому дворику, який розташований на території ДУ «ОВК (№14)» за адресою: м. Одеса, вул. Краснова 2-А, засуджений ОСОБА_4 відповідно до додатку № 20, п. 2 розділу XVIII «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 року № 2823/5, повинен був здійснити прибирання камери та камерного санвузла, а після закінчення прогулянки двориків для прогулянок, згідно графіку чергування засуджених в камері ДІЗО на жовтень 2021 року, з яким останній був ознайомлений.
Однак, 12.10.2021 року, приблизно о 10 годині 58 хвилин, під час обходу черговим помічником начальника ДУ «ОВК (№ 14)» відділу нагляду і безпеки майором внутрішньої служби ОСОБА_9 дисциплінарного ізолятору та прогулянкових двориків, з метою перевірки санітарного стану дільниці ДІЗО та дотримання засудженими правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, було виявлено, що після закінчення прогулянки, прогулянковий дворик, в якому перебував засуджений ОСОБА_4 потребує прибирання.
Після чого, в прогулянковому дворику ДІЗО/ПКТ ДУ «ОВК №14» за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 2-А, 12.10.2021 року о 10 год. 59 хв. 20 сек, згідно ч. 3 ст. 107 КВК України та Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затвердженою Наказом Міністерства Юстиції України від 28 серпня 2018 року за № 2823/5, черговим помічником начальника ДУ «ОВК (№ 14)» відділу нагляду і безпеки майором внутрішньої служби ОСОБА_9 , згідно виконуваних функціональних обов`язків, діючи виключно у рамках своєї посадової інструкції, в присутності в. о. начальника ОВ ДУ «ОВК № 14» капітана внутрішньої служби ОСОБА_10 та оперуповноваженого ОВ ДУ «ОВК № 14» ст. лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_11 , засудженому ОСОБА_4 , було висунуто законну вимогу приступити до прибирання прогулянкового дворику у відповідності до графіку чергування, та видано для цього необхідний інвентар.
Однак засуджений ОСОБА_4 діючи умисно, демонстративно і відкрито, з метою злісної непокори законним вимогам адміністрації, безпідставно, в зухвалій та категоричній формі відмовився від виконання законної вимоги представника адміністрації ДУ «ОВК № 14», чергового помічника начальника ДУ «ОВК (№ 14)» відділу нагляду і безпеки майора внутрішньої служби ОСОБА_9 , при цьому скарг на стан здоров`я не висловлював, фактично міг і був зобов`язаний виконати законну вимогу представника адміністрації виправної установи.
Після цього, черговим помічником начальника ДУ «ОВК (№ 14)» відділу нагляду і безпеки майором внутрішньої служби ОСОБА_9 , засудженому ОСОБА_4 додатково були роз`яснені положення ст. 107 Кримінально виконавчого кодексу України та повідомлено, що оскільки раніше останній притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді переведення до приміщення камерного типу, то в разі подальшого не виконання законних вимог представника адміністрації виправної установи, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України.
Однак, засуджений ОСОБА_4 не зробив для себе висновки та проігнорувавши зроблені йому роз`яснення, повторно відмовився від виконання законних вимог представника адміністрації виправної установи.
Своїми неправомірними діями, засуджений ОСОБА_4 порушив вимоги п. 1 ст. 9 КВК України, де зазначено, що засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації, а також вимоги ч. 3 ст. 107 КВК України, де зазначено що засуджені зобов`язані дотримуватись норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами, а також виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії. Крім того своїми неправомірними діями засуджений ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 3, 4, розділу ІІ «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 року № 2823/5, де зазначено, що засуджені до позбавлення волі зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань.
Факт неодноразової відмови засудженого ОСОБА_4 від прибирання прогулянкового дворику, свідчить про злісну непокору адміністрації установи виконання покарань.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, тобто у злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
29.11.2021 року між прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, зі сторони обвинувачення та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю його захисника ОСОБА_5 , зі сторони захисту, в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 391 КК України.

Обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро розкаявся та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в судовому засіданні.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме - покарання за ст. 391 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання покарання за попереднім вироком, остаточно ОСОБА_4 визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 3 місяці.
Отримана згода обвинуваченого на призначення вказаного покарання.

Прокурор просив затвердити угоду на визначених умовах, зазначив, що угода укладена добровільно, надав матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений та його захисник у підготовчому судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, за викладених в обвинувальному акті та угоді обставин.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 12 КК України, вчинив нетяжкий злочин, потерпілих від вчинення якого немає, прокурором дотримані вимоги ст. ст. 469, 470 КПК щодо підстав та обставин для ініціювання та укладення угоди про визнання винуватості. Зміст угоди повністю відповідає вимогам ст. 472 КПК. Будь яких перешкод для укладення угоди, судом не встановлено.
Суд, на виконання вимог ст. 474 КПК України шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також узгоджену міру покарання, яка буде до нього застосована у разі затвердження угоди судом.
Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Суд погоджується з кваліфікацією кримінального правопорушення органами досудового слідства і вважає вірним кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ст. 391 КК України, тобто злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття.
Обставиною, яка згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, є рецидив злочинів.
Враховуючи викладені фактичні обставини, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, його характеристики, відсутності тяжких наслідків, а також умов угоди, те що покарання сторонами угоди визначено із дотриманням вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України, в межах санкції ст. 391 КК України, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити покарання, яке сторони узгодили в угоді про визнання винуватості, а саме у виді одного року позбавлення волі.
Згідно вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 30.07.2020 року ОСОБА_4 має невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, тому покарання у вказаному кримінальному провадженні необхідно визначити відповідно до ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання покарання за попереднім вироком, остаточно до відбування ОСОБА_4 , за дійсним вироком, визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 3 місяці.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 30.07.2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та згідно ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2019 року остаточно призначено 4 роки позбавлення волі.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення до повного відбуття покарання призначеного йому за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 30.07.2020 року, невідбута частина покарання станом на 21 грудня 2021 року становить 1 рік 7 днів, суд призначає остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю вироків з дотриманням вимог ч. 1 ст. 71 КК України.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
ОСОБА_4 знаходиться під вартою у зв`язку з відбуванням покарання у виді позбавлення волі за іншим вироком суду, у зв`язку з чим запобіжний захід до набрання вироком законної сили судом не обирається.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, статтями 100, 368-371, 373, 374, 472, 474-476 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.11.2021 року між прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 і його захисником ОСОБА_5 , з другої сторони у кримінальному провадженні, внесеному ЄРДР за № 0001375 від 12.10.2021 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України.
Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 30.07.2020 року і за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 21 грудня 2021 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - не обирати.
Речові докази, відповідно до постанови слідчого від 09.11.2021 року, а саме:
- диск відеозапису за участю ОСОБА_4 , які надійшли з ОВК № 14, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 2-А зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0001375.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1