ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінальне провадження № 521/10344/ 20 відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Велика Мар`янівка Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

У невстановлений слідством час між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 був укладений усний договір підряду щодо підняття ОСОБА_9 вантажу на рівень другого поверху нежитлового приміщення, розташованого по АДРЕСА_2 .

На виконання вказаного усного договору підряду, 07.02.2019 приблизно о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 прибув на належному йому автокрані ЗІЛ-133ГЯ з гідравлічним приводом, заводський номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , до будинку №12а по вулиці Багрицького в м. Одесі, для проведення робіт, які через необхідність виконання робіт в зоні діючої лінії електропередачі згідно з п. 101 наказу Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2013 №15 «Про перелік робіт з підвищеною небезпекою», зареєстрованого в Мінюсті України 15.02.2005 за № 232/10512, відносяться до робіт з підвищеною небезпекою.

Після чого, ОСОБА_9 , який має право на керування автомобілями, які призначені для перевезення вантажів і дозволена максимальна вага яких перевищує 3500 кг, а також згідно посвідчення № 58 має кваліфікацію автокрановщика крану К- 162, знаючи вимоги щодо проведення вантажно-розвантажувальних робіт, маючи технічну можливість запобігти настанню події нещасного випадку, але через злочинну недбалість нею не скористався, в порушення статті 14 Закону України « Про охорону праці», пунктів 4.21.3, 7.2.6, 7.2.10, 7.2.11, 7.2.12 ДБН А.3.2-2-2009 «Охорона праці і промислова безпека у будівництві» затверджених Міністерством регіонального розвитку та будівництва України, 2012; пунктів 1,2 глави 1 розділу І, пункту 9 глави 2 розділу III, пунктів 5,9 глави 5 розділу VI, пунктів 2, 3, 8, 16, 18 глави 6 розділу VI, пунктів 1,2, 4, 6, 8, 12 глави 4 розділу VII Правил охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання НПАОП 0.00-1.80-18, які затверджені наказом Міністерства соціальної політики України від 19.01.2018 за № 62, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 27.02.2018 за № 244/31696; пункту 34 глави 13 розділу III Правил охорони праці під час вантажно-розвантажувальних робіт, НПАОП 0.00-1.75-15, затверджені наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 19.01.2015 за № 21, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 03.02.2015 за №124/26569; наказу №1а від 18.09.2002 «О производстве работ вблизи линий электропередач», приступив до виконання вантажно-розвантажувальних робіт в охоронній зоні діючої лінії електропередачі без наряду-допуску та письмового дозволу організації-власника лінії електропередачі, встановив кран та виконував роботи на ньому поблизу діючої лінії електропередачі без дотримання безпечних відстаней, допустив до виконання стропальних робіт ненавчену особу - ОСОБА_10 , з відступами від вимог нормативно-правових актів, внаслідок чого між стрілою автокрану та лініями електропередач утворилась електрична дуга. Одночасно із цим, ОСОБА_10 , який підійшов до крюка автокрану, взявшись рукою за нього, з метою кріплення будівельних матеріалів, отримав ураження технічним електрострумом, від якого настала смерть ОСОБА_10 .

Дії кранівника крану ОСОБА_9 в частині виконання вантажно-розвантажувальних робіт в охоронній зоні діючої лінії електропередачі без письмового дозволу її організації-власника, без наряду-допуску, без дотримання безпечних відстаней, із допущенням до виконання стропальних робіт ненавченої особи, з технічної точки зору, знаходилися в прямому причинному зв`язку з настанням події нещасного випадку - смертельним травмуванням електричним струмом ОСОБА_10 .

Смерть ОСОБА_10 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з ураженням технічним струмом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення при викладених у обвинувальному акті обставинах визнав повністю та заявив про щире каяття у вчиненому. При цьому, показання обвинуваченого судом визнані достовірними і такими, що узгоджуються з обставинами, викладеними у обвинувальному акті.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що учасники судового засідання, у тому числі і обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини.

Порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що спричинило загибель людини, суд кваліфікує за ч.2 ст.272 КК України.

При призначенні ОСОБА_9 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 50, 65 КК України.

Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Крім цього, при призначенні покарання ОСОБА_9 , суд приймає до уваги, що обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, враховуючи наявність пом`якшуючої вину обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_9 можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі з іспитовим строком.

Під час проведення досудового розслідування був залучений судовий експерт, витрати на залучення якого складають 13 075 гривень 20 коп. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням робіт з підвищеною небезпекою строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року 6 місяців не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього зобов`язання.

Згідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою ОСОБА_5 покласти на орган з питань пробації за місцем фактичного проживання обвинуваченого.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведеною по справі експертизою у сумі 13 075 гривень 20 коп.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в Одеський апеляційний суд через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_11