Справа № 183/8857/21
№ 1-кп/183/1446/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000104 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, з середньою технічною освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 14.02.2011 року Новомосковським міськрайонним судомДніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки із зарахуванням тримання під вартою з 04 по 12.08.2010 року;
- 10.05.2011 року Новомосковським міськрайонним судомДніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано не відбутий строк 2 роки 1 місяць за вироком від 14.02.2011 року до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі, із зарахуванням тримання під вартою з 18.01.2011 року по 10.05.2011 року. Звільнений 23.04.2013 року з П`ятихатської ВК Дніпропетровської області № 122 умовно-достроково на не відбутий строк10 місяців 3 дні;
- 22.07.2014 року Новомосковським міськрайонним судомДніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 76 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік;
- 12.04.2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано 1 рік за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 22.07.2014 року до відбуття 4 роки позбавлення волі. Звільнений 05.06.2020 року по відбуттю строку покарання;
- 06.09.2021 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;
- 17.09.2021 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого від відбування покарання з випробуванням строком 2 роки, ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.11.2021 року на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2021 року, більш суворим покаранням за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року, остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України терміном 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

10 жовтня 2021 року приблизно о 23 годині 00 хвилин у ОСОБА_4 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на здійснення крадіжки з території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .
Цього ж дня, а саме 10 жовтня 2021 року приблизно о 23 годині 20 хвилин ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до приміщення гаража поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , де, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою металевого лома зламав вікно, через яке проник до вищевказаного приміщення гаража, звідки викрав радіатор охолодження Москвич 412 мідний вартістю 2 200,77 грн., акумуляторну батарею «DYNAMIC» 6 СТ-60-АЗ вартістю 1 597,20 грн., що належить ОСОБА_5 .
Після цього, ОСОБА_4 з викраденим майном місце скоєння злочину залишив та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3 797 гривень 79 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Також додав, що більш детально йому доповнити нічим, оскільки всі обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно кримінальне правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням доказів щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розміру процесуальних витрат, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 3 ст. 185 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.
Суд враховує дані про особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, а також те, що шкода потерпілому відшкодована у повному обсязі шляхом повернення майна.
Однак, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.
Крім того, суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став і знову вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку. При цьому, надаючи кримінально-правову оцінку вчиненого, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.
Тому, з урахуванням особливостей даного кримінального правопорушення і обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме: нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні, і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України. Саме таке покарання на переконання суду буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
Також, судом встановлено, що після постановлення вироків Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.09.2021 року та 17.09.2021 року, з урахуванням ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.11.2021 року, якою визначено ОСОБА_4 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,останній в період іспитового строку вчинив інше кримінальне правопорушення, за яке він засуджується за цим вироком. Суд звертає увагу на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14.09.2021 року у справі № 127/25037/17, згідно з яким у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком, оскільки законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку.

Тому, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироками Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.09.2021 року та 17.09.2021 року з урахуванням ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.11.2021 року.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 5491,52 грн. (висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 6100-21 від 25.11.2021 року).

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК Україниза сукупністю вироків частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання за вироками Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року та 17 вересня 2021 року, з урахуванням ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2021 року, і визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його фактичного затримання.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний цілодобовий домашній арешт, з покладенням на нього таких обов`язків: прибувати до суду за першою вимогою; не залишати цілодобово своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.
Речові докази: радіатор охолодження Москвич 412 мідний, акамуляторну батарею «DYNAMIC» 6 СТ-60-АЗ, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити за належністю потерпілому ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 5491 гривні 52 копійки.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1