Справа № 167/560/21
Номер провадження 1-кп/167/103/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000243 від 03.06.2021 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , українки, громадянки України, уродженки міста Рожище Волинської області, із середньою освітою, не працююча, не одружена, неповнолітніх дітей на утриманні немає, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, відповідно до статті 89 Кримінального кодексу ( далі КК) України,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
законних представників обвинуваченої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 ,
законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 ,
представника неповнолітньої потерпілої адвоката ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 02.06.2021 року близько 16 години, перебуваючи в місті Рожище Луцького району Волинської області на перехресті вулиць Омелька Степанюка та Пушкіна, з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, з мотивів словесного конфлікту, який раптово виник на грунті особистих неприязних відносин, почала шарпати за волосся неповнолітню потерпілу ОСОБА_8 , внаслідок чого остання впала на землю, а ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, спямовані на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, нанесла не менше двох ударів кулаком правої руки та один удар долонею правої руки в ділянку голови останньої, чим спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-шкірних крововиливів на лобно-скроневій ділянці голови зліва, на виличній ділянці голови зліва, синець в ділянці носа справа, крововилив та садна на слизовій оболонці верхньої губи по центру, крововилив слизової оболонки нижньої губи по центру, які згідно висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому їй кримінального правопорушення не визнала і суду пояснила, що вона декілька разів несильно вдарила іншу дівчинку, але не потерпілу ОСОБА_8 , оскільки ця дівчинка з батьками побила вікна у її квартирі.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_3 , її вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
- показами, даними в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_8 , яка показала, що в червні місяці 2021 року, ввечері, коли вона йшла від своєї бабусі, громадянка на ім`я ОСОБА_11 , якою є присутня в залі судового засідання обвинувачена ОСОБА_3 , перебуваючи на вулиці в місті Рожище, безпричинно схопила її за волосся позаду, після чого повалила на землю таким чином, що вона впала на землю, після чого почала наносити їй удари руками по обличчю та тілу, нанесла декілька ударів, чим спричинила їй тілесні ушкодження.
Потерпіла ОСОБА_8 , у присутності її законного представника, у судовому засіданні пояснила, що підстав оговорювати ОСОБА_3 у неї немає, щодо покарання ОСОБА_3 , то підтримує думку прокурора.
Крім показань потерпілої ОСОБА_8 , вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, підтверджуються:
- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка у судовому засіданні показала, що в червні місяці 2021 року ввечері бачила, як обвинувачена ОСОБА_3 на вулиці в місті Рожище безпричинно напала і побила неповнолітню потерпілу ОСОБА_8 та нанесла їй не менше восьми ударів руками по голові та тулубу, при цьому обвинувачена ОСОБА_3 нецензурно лаялась;
- протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.06.2021 року, згідно якого законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 (мама) подала заяву, згідно якої 02.06.2021 року, близько 16 год 00 хв, візуально знайома громадянка на ім`я ОСОБА_11 , перебуваючи на перехресті вулиці Омелька Степанюка та Пушкіна в місті Рожище, безпричинно схопила її неповнолітню дочку ОСОБА_8 за волосся позаду, після чого повалила на землю таким чином, що вона впала на землю, після чого почала наносити їй удари обома руками по обличчю та ділянку тулуба, нанесла не менше двох ударів кулаком правої руки та один удар долонею правої руки в ділянку голови, чим спричинила їй тілесні ушкодження ( ас 125-126);
- висновком експерта №366 від 03.06.2021 року, згідно якого під час огляду у ОСОБА_8 було виявлено тілесні ушкодження: внутрішньо-шкірні крововиливи на лобно-скроневій ділянці голови зліва, на виличній ділянці голови зліва, синець в ділянці носа справа, крововилив та садна на слизовій оболонці верхньої губи по центру, крововилив слизової оболонки нижньої губи по центру. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті травмуючої дії тупих предметів (предмету), більш детальна характеристика яких не відобразилась в морфології ушкоджень, цілком можливо в час, вказаний підекспертною та в постанові, за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи різну анатомічну локалізацію, множинність та характер виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень виключається можливість їх виникнення під час одномоментного падіння з висоти власного зросту ( ас 128);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.06.2021 року з додатками у виді фототаблиць №№1-4, згідно якого потерпіла ОСОБА_8 показала, як візуально знайома громадянка на ім`я ОСОБА_11 , перебуваючи на перехресті вулиці Омелька ОСОБА_13 та Пушкіна в місті Рожище, безпричинно схопила її за волосся позаду, після чого повалила на землю таким чином, що вона впала на землю, після чого почала наносити їй удари обома руками по обличчю та тілу. Вказаних ударів ОСОБА_11 нанесле не менше двох. Після чого підняла її голову та долонею правої руки нанесла удар по губах. Перехожі зробили зауваження ОСОБА_11 і вона (потерпіла ОСОБА_8 ) піднялась із землі і попрямувала до бабусі ( ас 129-132);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.06.2021 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_8 під фото №2 впізнала ОСОБА_3 як особу, яка 02.06.2021 року нанесла їй тілесні ушкодження ( ас 133-136);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.07.2021 року, згідно якого ОСОБА_12 під фото № 3 впізнала ОСОБА_3 як особу, яка 02.06.2021 року нанесла ОСОБА_8 тілесні ушкодження ( ас 137-140).
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, як це передбачено статтею 94 КПК України.
Досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності спростовують показання обвинуваченої ОСОБА_3 про те, що вона не вчиняла ніяких протиправних дій щодо ОСОБА_8 , оскільки такі показання обвинувачених є суперечливими (суперечать дослідженим доказам у справі), не відповідають обставинам, встановленим під час судового провадження, і такі показання обвинувачених суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за фактично вчинене нею кримінального проступку.
Підстав для визнання недопустимих доказів, які подані стороною обвинувачення, суд не вбачає, оскільки такі докази зібрані та отримані в порядку, передбаченому КПК України, будь-яких істотних порушень прав та свобод людини при цьому не виявлено.
Враховуючи, що показання потерпілої дані нею безпосередньо в судовому засіданні у присутності законного представника є послідовними, відповідають обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які, відповідно до статтей 85, 86 КПК України, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_8 , тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, судом не встановлено.
Згідно частин 1, 2 статті 19 КК України, осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.
Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.
При цьому, зазначені заходи, перелік яких визначений статтею 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.
Згідно частин 1, 3 статті 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:
1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;
2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;
3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;
4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу охорони здоров`я з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом в примусовому порядку.
Учасники справи не заперечили проти задоволення клопотання прокурора.
Захисник обвинувченої адвокат ОСОБА_7 також не заперечив проти задоволення клопотання прокурора, але частково, а саме: застосувати щодо обвинуваченої ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Зі змісту висновку судово-психіатричного експерта №172 від 12.07.2021 вбачається, що ОСОБА_3 в період скоєння інкримінованих їй протиправних дій страждала, як і страждає на даний час на хронічне психічне захворювання у формі простої шизофренії з психопатоподібним дефектом, котре позбавляло і позбавляє її в даний час здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Внаслідок цього ОСОБА_3 може бути визнана неосудною.
ОСОБА_3 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом ( ас 76-78).
Отже, наявні у ОСОБА_3 на час вчинення кримінального правопорушенняч психічні розлади, були настільки виражені, що позбавляли її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто підпадають під дію частини 2 статті 19 КК України - «неосудність».
Згідно пункту 1 частин 1, частин 3, 4 статті 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:
1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.
Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Враховуючи вищенаведене у сукупності, з урахуванням висновку судово-психіатричного експерта №172 від 12.07.2021 року, суд доходить висновку, що обвинувачена ОСОБА_3 02.06.2021 року вчинила щодо неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 125 КК України, обвинувачена ОСОБА_3 є суспільно-небезпечною, обвинувачена ОСОБА_3 є неосудною та потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу охорони здоров`я з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом в примусовому порядку, тому клопотання прокурора підлягає до задоволення.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , інтереси якої представляє її законний представник ОСОБА_9 і адвокат ОСОБА_10 , до ОСОБА_3 про відшкодування моральнох шкоди, то суд зазначає наступне.
Згідно частини 1 статті 1184 ЦК України, шкода, завдана недієздатною фізичною особою, відшкодовується опікуном або закладом, який зобов`язаний здійснювати нагляд за нею, якщо він не доведе, що шкода була завдана не з його вини. Обов`язок цих осіб відшкодувати шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, не припиняється в разі поновлення її цивільної дієздатності.
Незважаючи на те, що кримінальним процесуальним законом передбачено застосування до неосудних осіб примусових заходів медичного характеру, законодавець не передбачив можливості пред`явлення цивільного позову в кримінальному провадженні до осіб, які несуть цивільну відповідальність за діяння неосудних осіб.
Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що цивільний позов неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , інтереси якої представляє її законний представник ОСОБА_9 і адвокат ОСОБА_10 , до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, слід залишити без розгляду.
Керуючись статтями 19, 94 Кримінального кодексу України, статтями 366-368, 371, 374, 376, 503, 505, 506, 507, 512, 513 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
Застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу охорони здоров`я з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом в примусовому порядку.
Позовну заяву ОСОБА_8 , інтереси якої представляє її законний представник ОСОБА_9 і адвокат ОСОБА_10 , до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її оголошення через Рожищенський районний суд Волинської області.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1