Справа № 405/6095/21
1-в/405/307/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2021 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Кропивницький клопотання засудженого:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перещепене Новомосковського району Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого; раніше судимого:
?31.03.1994 Знам`янським міським судом Кіровоградської області за ч.3 ст.81, ч.3 ст. 140, ст.42 КК України до 04 років позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна. Звільнений 06.08.1997 на підставі ЗУ «Про амністію» від 26.06.1997;
?23.10.1998 Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.81, ч.2 ст. 17 - ч.1 ст. 89, ч.2 ст. 140, ст.42 КК України до 04 років позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна;
?06.04.2004 Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.289, ст. 69 КК України до 03 років позбавлення волі;
?29.04.2011 Лебединським районним судом Сумської області за ч.1 ст.129 КК України до 06 місяців арешту. Звільнений 28.10.2011 по відбуттю строку покарання;
?16.10.2013 Великописарівським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст. 289, ст. 70 КК України до 05 років позбавлення волі. Звільнений 02.11.2017 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 10 місяців 21 день;
?08.05.2019 Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України до 03 років 03 місяців позбавлення волі;
?по теперішній справі - 23.04.2021 Лебединським районним судом Сумської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70, ч.1 ст. 71 КК України до 03 років 04 місяців позбавлення волі,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, -
встановив:
засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.
В судовому засіданні засуджений підтримав своє клопотання, просив замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.
Прокурор заперечував проти заміни ОСОБА_5 невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, оскільки поведінка засудженого за весь час відбування покарання не свідчила, що він став на шлях виправлення.
Представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» вирішення клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі залишив на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 № 137-Г-21, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі (п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України).
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
З матеріалів особової справи вбачається, що вироком Лебединського районного суду Сумської області від 23.04.2021 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та на підставі ч.4 ст. 70, ч.1 ст.71, ч.4 ст.81 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 03 роки 04 місяці (а.о.с. 41-42, Т.1 ч.1).
Початок строку покарання 17.01.2019, кінець строку 17.05.2022. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 02 роки 07 місяців 22 дні строку покарання, призначеного судом за вчинення кримінальних правопорушень, два з яких відносяться до категорії тяжких злочинів. На момент розгляду подання залишилося до відбуття 08 місяців 08 днів.
Відповідно до досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого за № 137-Г-21 в місцях позбавлення волі ОСОБА_5 перебуває з 17.01.2019, за час відбування покарання допустив 01 (одне) порушення встановленого порядку відбування покарання, яке на даний час зняте у встановленому законом порядку (а.п.9, а.о.с. 27, Т.1 ч.2), має 01 (одне) заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці (а.п. 9, а.о.с. 34, Т.1 ч.2); в СІЗО м. Кропивницький перебував з 17.01.2019 - за час перебування в СІЗО порушень встановленого режиму утримання не допускав, заохочень не мав; з 03.07.2019 відбуває покарання в Кропивницькій ВК (№ 6) - за час відбування покарання в установі допустив одне порушення встановленого порядку відбування покарання у виді вилучення заборонених речей, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення зняте у встановленому законом порядку; стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість; міру покарання, призначену судом, вважає надто суворою; намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; намагається дбайливо ставитись до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд, використовувати тільки за призначенням; намагається виконувати передбачені законом вимоги персоналу установи; до виконання робіт із благоустрою установи не завжди ставиться з розумною ініціативою; відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України засуджений відпрацював 12 годин (а.п. 10); після отримання заохочення змінив своє ставлення до порядку відбування покарання, на даний час участь в благоустрою установи не бере, перекладає їх виконання на інших засуджених; відповідно до ст. 126 КВК України прагнув до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок; бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія»; у 2020 році закінчив Кропивницький навчальний центр № 6 та здобув професію «Слюсар- ремонтник» третього розряду (свідоцтво НОМЕР_1 від 16 червня 2020 року); особисту участь у виховних заходах, які проводяться в установі, не бере; засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебуває; характеризується посередньо (а.п. 8).
Також з особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що на засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання зміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, де ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 15 від 29.07.2021, а.о.с. 68-84, Т.1 ч.2).
На засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення, де ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 15 від 29.07.2021, а.о.с. 85-101, Т.2 ч.2).
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26.04.2012 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Однак, клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 не містять достатніх відомостей про те, що засуджений протягом всього часу відбування покарання приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став.
При оцінці поведінки засудженого, суд відмічає, що засуджений за час відбування покарання один раз порушив встановлений порядок відбування покарання, порушення виражалось у зберіганні заборонених речей, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи у виді догани, яке наразі зняте у встановленому законом порядку.
Суд бере до уваги те, що засуджений навчався та один раз заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до праці, однак, після отримання заохочення змінив своє ставлення до порядку відбування покарання на даний час участі в благоустрої установи не бере, перекладає виконання на інших засуджених, що свідчить, що поведінка засудженого не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ч.1 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.
З матеріалів подання вбачається, що засуджений ОСОБА_5 дійсно займався суспільно-корисною працею згідно п. 5 ст. 118 КВК України залучався до двохгодинних відпрацювань без оплати праці по благоустрою місць позбавлення волі та за весь час відбування покарання відпрацював всього 12 години (а.п. 10). Відомості про працевлаштування засудженого відсутні.
З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає, що засуджений, який раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисні тяжкі злочини і до погашення або зняття судимості знову вчинив умисний злочин, за який його було засуджено до позбавлення волі, відбув половину строку покарання, призначеного йому судом, за вчинення умисного нетяжкого злочину, має позитивні зміни у ставленні до праці та навчання, однак його поведінка, як процес виправлення та перевиховання, не є послідовною та взірцевою.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень статті 82 КК України, а отже, в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
постановив:
в задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі відмовити.
Копію ухвали суду направити до ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» для відома та вручення засудженому ОСОБА_5 .
Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_7