Справа № 127/1444/19
Провадження № 1-кп/127/50/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі
в складі судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання прокурора ОСОБА_5 щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, та за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, відомості про які внесені 21.08.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000345,

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, та за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні надав суду клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою, мотивуючи тим, що запобіжній захід відносно обвинувачених обрано правильно, підстав для їх зміни, скасування немає, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися. Прокурор зазначив, що продовжує існувати ризик того, що ОСОБА_13 перебуваючи на волі зможе переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки у разі доведення винуватості йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Крім того, судовий розгляд ще не завершений, відтак існує ризик, того що у випадку зміни запобіжного заходу обвинувачений зможе перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.
В обґрунтування клопотання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 прокурор зазначив, що продовжує існувати ризик того, що останній перебуваючи на волі зможе переховуватися від суду, розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована у разі доведення винуватості. У нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, після вчинення кримінального правопорушення обвинувачений залишив місце свого проживання та переховувався від органів досудового розслідування. Також, до затримання обвинувачений не був працевлаштований, а тому у разі зміни запобіжного заходу може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення. На даний час триває судовий розгляд, відтак у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який обвинувачений зможе перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.
Враховуючи вищезазначене, на думку прокурора застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, не може запобігти існуючим в кримінальному провадженні ризикам, а тому їм слід продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.
Представник потерпілих адвокат ОСОБА_12 зазначила, що клопотання прокурора є обґрунтованим. Ризики, які наведені у клопотанні прокурора, мали місце на час обрання запобіжних заходів обвинуваченим, не зменшились і на даний час. Адвокат ОСОБА_12 просила продовжити діючі запобіжні заходи обвинуваченим у виді тримання під вартою на 60 днів.
Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підтримали думку свого адвоката.

Обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що у досліджених доказах він вбачає багато невідповідностей. ОСОБА_6 просив врахувати, що за час розгляду даного кримінального провадження в нього померла мати, на даний час батько хворіє батько, який потребує його підтримки та допомоги. З урахуванням даних обставин просив змінити йому запобіжний захід на інший не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора мотивуючи тим, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, на його думку, стороною обвинувачення не доведені. Враховуючи стадію судового розгляду, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 щодо продовження дії запобіжного заходу його підзахисному заперечував. Зазначив, що на переконання сторони захисту, з урахуванням стадії судового розгляду, єдиною підставою для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є тяжкість покарання, яка загрожує його підзахисному. З урахуванням того, що потерпілі та свідки допитані, досліджені письмові докази, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.

Потерпіла ОСОБА_14 в судове засідання не з`явилася. надала суду заяву в якій не заперечувала проти проведення даного судового засідання у її відсутність.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, чинити тиск на свідків,знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» згідно якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до положено ст. 194 КПК України, суд при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу суд повинен встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими причинами в сукупності для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»).
Суд, при вирішенні клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховує те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, в разі доведення його винуватості, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на значний строк. Тому, на переконання суду, ризик переховування від суду продовжує існувати, оскільки обвинувачений розуміючи наслідки вчиненого діяння, може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує в разі доведення його винуватості. Судом враховано положення статті 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_6 має соціальні зв`язки, а саме батька, та постійне місце проживання. Однак вказані обставини не виключають, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може переховуватись від суду. Крім того, продовжує існувати ризик того, що обвинувачений ОСОБА_6 може іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження.

Враховуючи зазначені обставини суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 підлягає задоволенню.
Крім того, при вирішенні клопотання з приводу доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченому ОСОБА_7 судом враховано, те що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, в разі доведення його винуватості, загрожує покарання у виді позбавлення волі на значний строк. Тому, на переконання суду, продовжує існувати ризик того, що обвинувачений перебуваючи на волі та розуміючи наслідки вчиненого діяння, може переховуватись від суду, з метою уникнення покарання, яке йому загрожує в разі доведення його винуватості. Також, враховуючи стадію судового розгляду, існує ризик що, у разі зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, останній може іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження. В матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про соціальні зв`язки ОСОБА_7 , натомість наявна інформація, що обвинувачений ОСОБА_7 до затримання не був працевлаштований, тому існує ризик, що він може продовжувати вчиняти інші корисливі злочини. Крім того, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 після вчинення злочину залишив місце свого проживання та переховувався від органів досудового розслідування.

Судом враховано практику ЄСПЛ, де зазначено, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Враховуючи зазначені обставини суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 підлягає задоволенню.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою на 60 днів з 18.11.2021 до 16.01.2022 включно.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою на 60 днів з 18.11.2021 до 16.01.2022 включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та прокурору Вінницької обласної прокуратури для відома.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Суддя-доповідач:

Судді: