22.10.2021
1-кп/642/589/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000235 від 23.02.2021 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.162, ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч. 1 ст.162, ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_5 просили суд змінити йому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі. В обгрунтування своїх доводів, зазначили, що ризики, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, наразі не тільки не зменшились, а і фактично перестали існувати. Також, просили врахувати стан здоров`я обвинуваченого, який потребує лікування, та його сімейний стан, а саме, що він перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні доньку, неофіційно працює, має місце реєстрації і фактично проживає з сім`єю в смт. Солоніцівка Харківської області. Тобто має міцні соціальні зв`язки.
Прокурор заявив проти задоволення цього клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , враховуючи тяжкість покарання та дані про його особу. На підставі викладеного, вказав на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Щодо клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, суд зазначає наступне.
Ухвалою судді від 15.09.2021 відносно ОСОБА_10 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27.09.2021 апеляційну скаргу захисників обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_5 залишено без задоволення, а ухвалу судді від 15.09.2021 залишено без змін.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Зазначені ризики були враховані ухвалою слідчого судді та колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду, що на даний час не перестали існувати.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_10 має неповнолітню дочку, але офіційно не одружений і не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий, востаннє 27.10.2011 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і звязки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії» (п. 60).
Так, відповідно до ч. 1ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимст. 177 КПК України.
Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).
Разом з тим, суд враховує, що ані тяжкість обвинувачення, ані серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачуюється.
Ризики, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, не зникли. Судом було досліджене питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання та продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак наявність вказаних обставин, досліджених раніше виключає, на думку суду, застосування альтернативного запобіжного заходу.
Разом з тим, виходячи з принципів, закріплених в ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, запобіжний захід, обраний ОСОБА_10 в ході досудового розслідування, суд вважає за необхідне періодично, але не рідше, ніж раз на два місяці, переглядати питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Щодо посилань сторони захисту на відсутністьпретензій з боку потерпілого, тоце може бути визнано пом`якшуючою покарання обставиною, проте також не є достатньою підставою для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який. Посилання сторони захисту щодо недоведеності вини обвинуваченого, невірної кваліфікації дій обвинуваченого не приймаються, оскільки на даній стадії кримінального провадження суд не наділений повноваженнями перевіряти належність та допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, робити відносно них свої висновки. Зазначені обставини, повинні бути оцінені судом при ухвалені остаточного рішення у цьому кримінальному провадженні.
Також, не надано доказів на підтвердження посилання сторони захисту на погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_10 та потребу проведення лікувальних процедур саме в умовах стаціонару, постійного спостереження та корегування лікування. Жодних медичних довідок, які б підтверджували такий стан здоров`я стороною захисту суду не надано.
Іншим обставинам, на які посилається захисник обвинуваченого, як на підставу клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_10 , що у разі зміни запобіжного заходу обвинувачений буде працювати, про що суду наданий гарантійний лист ТОВ «Мєзенцев» про його працевлаштування. ОСОБА_10 не здійснював тиску та впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_10 не ухилявся та не перешкоджав під час досудового слідства. До того ж, потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомив, що не має до обвинуваченого претензій матеріального або морального характеру, також повідомив, що ОСОБА_10 не проникав у його домоволодіння та не застосовував фізичного насильства.
Надаючи оцінку, будь-яких інших вагомих обставин в обґрунтування зазначеного клопотання захисником не наведено.
Водночас, на переконання суду, обставини кримінального провадження також свідчать про наявність даних, які вказують на те, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_10 може незаконно впливати на потерпілого, який був допитаний та свідків, які не були допитані, шляхом фізичного чи психологічного тиску, підбурювання, вмовляння чи залякування з метою схилити до змінених та уточнення ствердних показів на його користь, у випадку обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі.
Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний із перебуванням під вартою.
Суддя також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення злочину; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання винним у злочині, у вчиненні якого обвинувачується; дані про особу обвинуваченого, який не має стійких соціальних зв`язків за місцем проживання, фактину відсутність у нього сім`ї, тільки наявність наміру офіційного працевлаштування та отримання постійного джерела доходу; однак не можна виключити подальшого незаконного впливу на потерпілого, свідків та вчинення нового злочину проти власності з метою отримання доходу для забезпечення свого існування.
В судовому засіданні встановлено, що обставини кримінального провадження з часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу не змінились. Водночас, будь-яких доказів зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачений не надав.
Твердження захисника щодо наявності в обвинуваченого постійного місця проживання, цивільної дружини та неповнолітньої дочки, як показника міцних соціальних зв`язків, суд не може взяти до уваги, оскільки, ця обставина існувала на час вчинення правопорушення і не стала стримуючим фактором для обвинуваченого від противоправних дій.
Доводи захисника щодо врахування усталеної практики ЄСПЛ та неврахування судом стану здоров`я обвинуваченого та наявність у нього потреби в проведенні лікувальних процедур в умовах стаціонару, повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи.
Між тим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє процесуальної можливості суд враховувати зазначені доводи, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Твердження захисника щодо необхідності зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я, та (або) його доньки є необґрунтованими.
Оскільки, в судовому засіданні у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, зокрема за станом здоров`я, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбаченіст. 177 КПК України.

Відтак, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.
За таких обставин, суд вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, на даній стадії судового розгляду, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_10 його процесуальних прав та обов`язків, а тому клопотання не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.177, 178, 181, 183, 194, 331, 369-372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_10 - відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Суддя