Справа № 461/8878/21
Провадження № 1-кс/461/370/22
21.01.2022 року слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про арешт майна,
Слідча СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Львівської обласної прокуратури, звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: гальмівні чавунні колодки типу «ЧС» з номером плавки 1108 у кількості 345 шт.; гальмівні чавунні колодки типу «ЧС» з номером плавки 1708 у кількості 566 шт.; гальмівні чавунні колодки типу «ЧС» з номером плавки 1408 у кількості 154 шт.; гальмівні чавунні колодки типу «ЧС» з номером плавки 1208 у кількості 531 шт.; гальмівні чавунні колодки типу «ЧС» з номером плавки 1908 у кількості 240 шт.; гальмівні чавунні колодки типу «ЧС» з номером плавки 0508 у кількості 142 шт.; гальмівні чавунні колодки типу «ЧС» з номером плавки 0608 у кількості 352 шт.; гальмівні чавунні колодки типу «ЧС» з номером плавки, який погано проглядається у кількості 32 шт. Слідча вказує, перелічені речі, які були вилучені в ході обшуку мають доказове значення, оскільки містять інформацію щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із заволодінням майна регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», що є предметом дослідження у вказаному кримінальному провадженні. Однак, вилучені в ході обшуку речі, не входять до переліку щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, а тому відповідно до ч.7 ст.236 КПК України вважаються тимчасово вилученим майном. За таких обставин, клопотання підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.
Слідча у судове засідання не з`явилась, згідно клопотання, просить провести розгляд останнього за її відсутності.
Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання (ч. 1 ст. 172 КПК України). На підставі наведеної норми, вважаю за можливе провести розгляд клопотання за відсутності слідчої, яка не з`явилися у судове засідання.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання заперечила. Пояснила, що у разі задоволення клопотання АТ «Укрзалізниця» буде позбавлена можливості здійснювати свою діяльність у звичайному режимі.
Дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, приходжу до висновку, що таке підлягає задоволенню, з огляду на нижченаведене.
У відповідності з ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів кримінального провадження є арешт майна.
Частиною 1 ст.170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Клопотання слідчої про арешт майна відповідає вимогам встановленим ст.170, 171 КПК України.
З матеріалів клопотання вбачається, що 14.01.2022 року проведено обшук в приміщенні Комори № НОМЕР_1 ВСП «Локомотивного депо Львів-Захід» регіональної філії «Львівська залізниця» за адресою: м. Львів, вул. Таллінська, 1, під час якого виявлено та вилучено: гальмівні чавунні колодки типу «ЧС» з номером плавки 1108 у кількості 345 шт.; гальмівні чавунні колодки типу «ЧС» з номером плавки 1708 у кількості 566 шт.; гальмівні чавунні колодки типу «ЧС» з номером плавки 1408 у кількості 154 шт.; гальмівні чавунні колодки типу «ЧС» з номером плавки 1208 у кількості 531 шт.; гальмівні чавунні колодки типу «ЧС» з номером плавки 1908 у кількості 240 шт.; гальмівні чавунні колодки типу «ЧС» з номером плавки 0508 у кількості 142 шт.; гальмівні чавунні колодки типу «ЧС» з номером плавки 0608 у кількості 352 шт.; гальмівні чавунні колодки типу «ЧС» з номером плавки, який погано проглядається у кількості 32 шт.
14.01.2022 року слідчим було винесено постанову, відповідно до якої, вказані вище предмети, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Отже, предмети з приводу яких подано клопотання відповідають критеріям наведеним у ст. 170 КПК України щодо визначення завдання арешту.
Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що застосування до ухвал слідчого судді про накладення арешту положень, які регламентують загальні вимоги щодо судового рішення можливо лише з врахуванням особливостей стадії досудового розслідування, яка є відмінною від судового розгляду. Розглядаючи подане клопотання, враховую положення КПК України щодо дотримання меж, які не розкривають таємницю досудового розслідування, а також практику ЄСПЛ, який у своїх рішеннях зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З досліджених слідчим суддею матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що вилучені в ході проведення обшуку предмети можуть бути використаний як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України.
Доводи володільця стосовно необхідності забезпечення функціонування філії акціонерного товариства враховуються слідчим суддею, але такі доводи не спростовують завдань арешту та правової підстави наведеної слідчим, зокрема необхідність збереження речових доказів. Отже, наведені представником володільця заперечення не можуть бути обґрунтованою підставою для відмови в задоволенні клопотання.
В свою чергу, оцінюючи наведені доводи представника, з метою недопущення прав володільця вилученого майна, вважаю за необхідне звернути увагу органу досудового розслідування на необхідність максимально швидкого та ефективного дослідження вилучених предметів у спосіб визначений процесуальним законодавством та вирішення питання про можливість повернення вказаних речей та предметів володільцю, у разі минування потреби у подальшому арешті такого майна або його передачі на відповідальне зберігання уповноваженим особам володільця.
Таким чином, врахувавши правову підставу для арешту, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, приймаючи до уваги те, що дослідження та збереження, вилученого майна має важливе значення для кримінального провадження, а вищенаведені предмети, на які просить накласти арешт слідча, відповідають критеріям, визначеним у ст.170 КПК України, оскільки прямо стосуються предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні, приходжу до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання.
Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173, 222 КПК України, слідчий суддя, ?
Клопотання задовольнити.
Зобов`язати слідчого невідкладно повідомити всіх заінтересованих осіб (володільця) про накладення арешту на майно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1