Справа № 352/2221/20
Провадження № 11-кп/4808/130/22
Категорія ч. 1 ст. 125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_3 ,
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , та заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 , на вирок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2021 року щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , непрацюючої, пенсіонерки, одруженої, з середньою спеціальною освітою, українки, громадянки України, депутатам не обиралася, якій пам`ятку про її права та обов`язки вручено під розписку, не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
з участю:
прокурора ОСОБА_10 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_11 ,
представника ОСОБА_12 ,
в с т а н о в и в :
1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
За вироком суду, підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_8 та речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню залишено без розгляду (за клопотанням потерпілої ОСОБА_13 ).
2. Апеляційне оскарження.
2.1. Доводи апеляційної скарги в інтересах обвинуваченої:
- вирок не відповідає фактичним обставинам справи;
- суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме покази обвинуваченої та свідка ОСОБА_14 , які, по суті, виправдовують ОСОБА_8 ;
- жоден свідок не бачив нанесення тілесних ушкоджень потерпілій;
- докази вини обвинуваченої відсутні, тому її необхідно виправдати.
Просять скасувати вирок та ухвалити відносно ОСОБА_8 виправдувальний вирок.
2.2. Доводи апеляційної скарги прокурора:
- не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченої вважає вирок таким, що підлягає скасування з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості;
- судом допущено призначення покарання, яке не відповідає особі обвинуваченої та тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення внаслідок м`якості;
- суд не врахував те, що обвинувачена вини в інкримінованому правопорушенні не визнала, у вчиненому не розкаялась, завдану шкоду не відшкодувала;
- на суворому покаранні наполягала потерпіла;
- дані, які характеризують особу обвинуваченої, не дають підстав для призначення ОСОБА_8 мінімального покарання;
- призначене покарання суперечить вимогам ст. 65 КК України, оскільки буде недостатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання:
- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
2.3. Представник потерпілої подав Заперечення на апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченої:
- апеляційну скаргу прокурора підтримують в повному обсязі з наведених у них мотивів;
- апеляційна скарга в інтересах обвинуваченої заперечують в повному обсязі як таку, що не відповідає вимогам кримінально-процесуального кодексу України, є необґрунтованою, без жодного посилання на наявні в матеріалах справи докази та не відповідає фактичним обставинам справи;
- апеляційна скарга не вказує, у чому полягала незаконність та необґрунтованість судового рішення;
- апелянт просить виправдати обвинувачену, однак, відповідно до ст. 407 КПК України, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу та закрити кримінальне провадження. Прохальна частина апеляційної скарги не вірно визначена, а відтак не підлягає до задоволення;
- апелянт, в порушення вимог ст. 409 КПК України, не зазначає обґрунтованості підстав для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції;
- єдиною підставою апелянта для скасування вироку є покази обвинуваченої та свідка її сина, проте не заперечує і не спростовує наявні в матеріалах справи та встановлені в ході судового розгляду докази;
- суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченої, однак призначив занадто м`яку міру покарання до обвинуваченої.
Просять апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги в інтересах потерпілої відмовити.
Окрім того потерпіла та її захисник висловили бажання брати участь у розгляді даної справи в апеляційному суді.
3. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку суду першої інстанції, обвинувачена ОСОБА_8 умисно заподіяла потерпілій ОСОБА_11 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вказане кримінальне правопорушення підсудна вчинила при таких обставинах.
03.07.2020 приблизно о 16 год. ОСОБА_11 знаходилась по місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_1 . В цей час до неї прийшла її сусідка ОСОБА_8 , із якою, внаслідок порушення правил добросусідства останньою, ОСОБА_11 тривалий час перебуває у неприязних відносинах.
В цей час, між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 виник черговий словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 вирішила спричинити ОСОБА_11 тілесні ушкодження.
Реалізовуючи свій неправомірний умисел ОСОБА_8 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання таких наслідків щодо здоров`я потерпілої, підійшла до ОСОБА_11 та умисно нанесла своєю лівою рукою удар в область правого передпліччя потерпілої, а правою рукою декілька ударів в область голови, грудної клітки та живота.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_8 спричинила ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, які відповідно до висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, синці в ділянках: правої молочної залози, правого плеча, грудної клітки справа, живота справа, лівого стегна, які відповідно до висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_8 свою вину у вчиненні пред`явленого їй в обвинувальному акті проступку заперечила повністю.
4. Провадження в апеляційному суді.
4.1. В засіданні апеляційного суду обвинувачена та її захисник вимоги своєї апеляційної скарги підтримали, проти апеляційної скарги прокурора заперечили. Докази вини відсутні, свідки побиття не бачили, а показання ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_14 по суті виправдовують обвинувачену.

4.2. Прокурор просив задовольнити його апеляційну скаргу з мотивів, у ній наведених. Щодо вимог апеляційної скарги в інтересах обвинуваченої заперечив, просив в їх задоволенні відмовити.

4.3. Потерпіла просила задовольнити вимоги прокурора, заперечивши доводи апеляції обвинуваченої. Вказала, що ОСОБА_8 вже тривалий час неприязно та агресивно ставиться до неї, лається і жбурляє каміння. Того дня ОСОБА_8 побила її у її власному домі. Її відмова від цивільного позову пояснюється не тим, що вона пробачила обвинувачену, а задля демонстрації, що їй жодних грошей від Веляник не треба, а прагне вона лишень справедливого покарання.

5. Мотиви суду апеляційної інстанції.
5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
5.2. Щодо апеляційної скарги в інтересах обвинуваченої.
Заперечення винуватості спростовані показаннями потерпілої ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , іншими матеріалами справи.

Установлено, що обвинувачена ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_11 сусідки, тривалий час перебувають у неприязних відносинах внаслідок порушення правил добросусідства.

За вироком суду, свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 бачили, як обвинувачена виходила з будинку потерпілої одразу ж після інциденту і бачили збуджений емоційний стан потерпілої та тілесні ушкодження у неї. Це відповідає показанням потерпілої та матеріалам провадження про те, що за вказаних у обвинуваченні обставин через неприязнь обвинувачена прийшла в помешкання потерпілої, розпочала сварку, а потім спричинила тілесні ушкодження.

Показання свідка ОСОБА_14 (сина обвинуваченої) не заперечують фактів обвинувачення - він підтвердивши конфлікт, водночас не бачив, щоб мати виходила з подвір`я. Він дійсно міг цього не бачити це бачили інші свідки, а про обставини спричинення тілесних ушкоджень повідомила потерпіла.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що показання потерпілої та свідків є послідовними, узгоджуються між собою та знаходяться в об`єктивному зв`язку із матеріалами кримінального провадження, стверджуються іншими об`єктивними доказами.
Кількість, характер (тяжкість) і локалізація тілесних ушкоджень, зокрема тих, які є кваліфікуючими, узгоджуються з версією подій потерпілої та підтверджені належними та допустимими доказами (Висновком експерта № 351 від 10.09.2020, відповідно до якого у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, синці в ділянках: правої молочної залози, правого плеча, грудної клітки справа, живота справа, лівого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та Довідкою № 4281 від 03.07.2020 МКЛ №1, згідно якої у ОСОБА_11 встановлено діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, забій ребер зліва, забій правового плечового суглобу).
Дані, які б указували на інші обставини щодо механізму виникнення тілесних ушкоджень чи на те, що того дня потерпілу ще хтось бив або вона сама собі їх заподіяла, відсутні.
За цих обставин, заперечення винуватості Веляник належить оцінювати як її намагання уникнути кримінальної відповідальності.

5.3. Щодо апеляційної скарги прокурора.
Суд першої інстанції, з огляду на дискреційні повноваження, повною мірою врахував і думку потерпілої щодо суворості міри покарання, а також те, що обвинувачена на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалась, являється пенсіонеркою внаслідок похилого віку, її поведінку до і після вчинення проступку, відношення до вчиненого проступку, тобто є особою із належним рівнем соціальної зрілості, яка має легальний дохід та міцні соціальні зв`язки, що применшує передумови для подальшої її протиправної поведінки, та дійшов обґрунтованого висновку, що для виправлення, перевиховання ОСОБА_8 та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень їй слід призначити покарання у виді штрафу, визначеного нижньою межею санкції ч. 2 ст. 125 КК України.
Апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченій ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.) є співмірним ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченої (1955 року народження) та повністю відповідає вимогам статей 50, 65 КК України (буде достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченою нових кримінальних правопорушень).

Прокурор в своїй апеляційній скарзі, вважаючи, що 850 грн. штрафу є неспівмірним покаранням, а 1700 грн відповідним, новими обставинами, які б не були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку та призначенні покарання ОСОБА_8 , не мотивував.

Обставини, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, як на підстави для призначення більш суворого покарання, були прийняті до уваги судом першої інстанції при призначенні покарання і вважати їх обставинами, що можуть бути повторно застосовані для збільшення розміру призначеного покарання, колегія суддів не вбачає.

6. Висновки.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої спростовані наявними у справі доказами.

Призначене покарання відповідає приписам статей 50, 65 КК України, є справедливим, а вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим (ст. 370 КПК України).
Апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись статті 370, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , та заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4
ОСОБА_5