УХВАЛА Іменем України
м. Балаклія 29 грудня 2021 рокуСправа № 621/2968/17 1-в/610/367/2021

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Балаклія клопотання про усунення протиріч, які виникли під час виконання вироку у відношенні
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Лиман Зміївського району Харківської області, громадянин України, до арешту працював охоронцем на Зміївській ТЕС, освіта вища, зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживав по АДРЕСА_2 ,
засудженого вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 11.03.2020 за ч.1 ст.263, ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю,-

установив:

22.12.2021 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшло клопотання ОСОБА_5 про усунення протиріч, які виникли під час виконання вироку Балаклійського районного суду Харківської області від 11.03.2020. ОСОБА_5 просить постановити ухвалу, якою визначити, що при виконанні вироку в частині призначеного додаткового покарання у виді конфіскації майна, що є власністю засудженого, необхідно вважати правильним: конфіскації майна, що є власністю засудженого ОСОБА_5 , окрім житла, а саме: квартири АДРЕСА_3 .

Заява обґрунтована тим, що суд першої інстанції при призначенні додаткового покарання у виді конфіскації майна, що є приватною власністю засудженого, не зробив застереження: «крім житла». Засуджений зазначив, що має на праві приватної власності та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім нього в цій квартирі зареєстровані та проживають його дружина ОСОБА_6 та їх малолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Указана квартира є єдиним нерухомим майном засудженого та єдиним місцем проживання його сім`ї.

У судове засідання засуджений ОСОБА_5 доставлений не був.

Прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого, вважав, що будь-які сумніви та протиріччя при виконанні вироку у відношенні ОСОБА_5 відсутні.

Вислухавши думку прокурора, ознайомившись із матеріалами справи, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 11.03.2020 ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. У відповідності до ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим, призначеним вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 07.08.2018, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю.

Вирок набрав законної сили 02.11.2021.

Згідно з п.14 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами, зокрема, п. 14 частини першої статті 537 цього Кодексу (п.1 ч.2 ст.539 КПК України).

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (ч.1 ст.50 КК України).

У відповідності до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. При цьому підлягають урахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Відповідно до принципів співмірності й індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

У відповідності до ч.2 ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Перелік майна, що не підлягає конфіскації, визначається законом України (ч.3 ст.59 КК України).

Згідно з ч.1 ст.49 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК України) конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління.

Частиною 2 статті 49 КВК України не підлягає конфіскації майно, що належить засудженому на правах приватної власності чи є його часткою у спільній власності, необхідне для засудженого та осіб, які перебувають на його утриманні. Перелік такого майна визначається законом України.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Майно, належне засудженому ОСОБА_7 було конфісковано за відповідним рішенням (вироком) суду на підставі, визначеній законом, у якості покарання за вчинений злочин.

Як вбачається із клопотання та доданих до нього документів, ОСОБА_5 засуджено за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів, відтак у відповідності до ч.2 ст.59 КК України до нього було застосовано додаткове покарання у виді конфіскації майна. Вирок в апеляційному порядку не оскаржувався та набрав законної сили 02.11.2021. Разом із тим, конфіскація квартири, яку засуджений просить виключити із переліку майна, що підлягає конфіскації, не позбавляє права користування зазначеним житлом його дружину та малолітню дитину.

Із огляду на викладене, ураховуючи відсутність сумнівів та протиріч при виконання вироку суду стосовно ОСОБА_7 , суд приходить до висновку, що клопотання засудженого слід залишити без задоволення.

Керуючись стст. 50, 59, 65, стст. 537, 539 КПК України, суд -

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_5 про усунення протиріч, які виникли під час виконання вироку Балаклійського районного суду Харківської області від 11.03.2020 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення через Балаклійський районний суд Харківської області. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали складено і оголошено 30.12.2021 о 10.00 годині.

Суддя