Шаргородський районний суд
В И Р О К

Іменем України

10 лютого 2022 року

м. Шаргород

Справа № 152/1469/21

провадження № 1-кп/152/17/22

Шаргородський районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000168 від 07.11.2021 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньо - технічною освітою, не одруженого, не працюючого, не є особою з інвалідністю, раніше судимого 17.05.2017 вироком Тиврівського районного суду Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік два місяці з випробуванням та іспитовим строком в один рік, відповідно до вимог ст.ст.75, 104 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України; 09.08.2017 вироком Шаргородського районного суду Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки два місяці; звільненого з місць позбавлення волі після відбуття строку покарання 11.12.2020; 08.12.2021 вироком Шаргородського районного суду Вінницької області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді арешту на строк три місяці,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

з участю:

сторін кримінального провадження -
зі сторони обвинувачення:
прокурора ОСОБА_4 ,
зі сторони захисту:
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
інші учасники:

представник органу пробації ОСОБА_6 ,
встановив:

ОСОБА_3 в період часу з 04.09.2021 по 11.09.2021 приблизно о 15 годині перебуваючи біля домоволодіння ОСОБА_7 , що розташоване по АДРЕСА_2 , підбурюваний жагою легкої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, з метою крадіжки, шляхом пошкодження вхідних дверей, які були замкнені на ключ, проник всередину вказаного будинку. Далі переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно викрав із приміщення кухні одну алюмінієву каструлю об`ємом 40 літрів, вартістю згідно висновку експерта №7935-7937/21-21 від 11.11.2021 329,90 грн, дві алюмінієвих каструлі по 10 літрів кожна загальною вартістю 275,70 грн. Далі продовжуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення крадіжки, піднявся по драбині, яка стояла в коридорі будинку на горище, звідки таємно викрав складні металеві ножі у кількості 20 штук, вартістю 1340 грн. Після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 1945,60 грн.

Суд, згідно з приписами ч.6 ст. 22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, не заперечував факту вчинення кримінального правопорушення при вище наведених обставинах.

Суду показав, що в період часу з 04.09.2021 по 11.09.2021 приблизно о 15 годині перебуваючи біля домоволодіння ОСОБА_7 , що розташоване по АДРЕСА_2 , з метою крадіжки, шляхом пошкодження вхідних дверей, які були замкнені на ключ, проник всередину вказаного будинку. Далі переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав із приміщення кухні одну алюмінієву каструлю об`ємом 40 літрів, дві алюмінієвих каструлі по 10 літрів кожна. Далі піднявся по драбині, яка стояла в коридорі будинку на горище, звідки викрав складні металеві ножі у кількості 20 штук. Після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Визнана органом досудового розслідування потерпілою ОСОБА_7 на виклик суду не прибула, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання в строки, визначені ч.8 ст.135 КПК України. До суду від потерпілої ОСОБА_7 поступила заява про розгляд справи у її відсутності у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання. При призначенні покарання ОСОБА_3 покладається на вирішення суду, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має (а.с.16).

Суд, виконуючи вимоги ст. 325 КПК України, заслухав думку учасників судового засідання щодо заяви потерпілої ОСОБА_7 , і вважає за можливе провести судовий розгляд у її відсутності з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку.

Виконуючи вимоги ст.349 КПК України, суд з`ясував думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження.

Прокурор ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 також вважають за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, про що подали письмову заяву (а.с. 58).

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суда немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 , що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 і переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які викладені в обвинувальному акті і ніким не оспорюються та про можливість проведення судового розгляду за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 в тому, що він в період часу з 04.09.2021 по 11.09.2021 приблизно о 15 годині перебуваючи біля домоволодіння ОСОБА_7 , що розташоване по АДРЕСА_2 , підбурюваний жагою легкої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, з метою крадіжки, шляхом пошкодження вхідних дверей, які були замкнені на ключ, проник всередину вказаного будинку. Далі переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно викрав із приміщення кухні одну алюмінієву каструлю об`ємом 40 літрів, вартістю згідно висновку експерта №7935-7937/21-21 від 11.11.2021 329,90 грн, дві алюмінієвих каструлі по 10 літрів кожна загальною вартістю 275,70 грн. Далі продовжуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення крадіжки, піднявся по драбині, яка стояла в коридорі будинку на горище, звідки таємно викрав складні металеві ножі у кількості 20 штук, вартістю 1340 грн. Після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у крадіжці (таємному викраденні чужого майна), поєднаній з проникненням у житло, вчиненій повторно органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за ч.3 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винуватого, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_3 покаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Ці обставини суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Разом з тим, ОСОБА_3 , будучи неодноразово судимим за корисливі злочини, належних висновків для себе не зробив, вчинив новий тяжкий корисливий злочин проти власності.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра КНП "Шаргородська ЦМЛ" ОСОБА_3 не перебуває (а.с.69).

Відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України (абз.17), ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 Жмеринським РС № 2 філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області від 14.12.2021 вбачається, що ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1 разом із батьками, братом і сестрою у будинку, що належить батькові ОСОБА_8 , умови проживання задовільні, має середню технічну освіту, займається тимчасовими заробітками. ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, перебував у місцях позбавлення волі, не одружений, на вихованні дітей не має, за місцем постійного проживання характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, з людьми з антисоціальною поведінкою зв`язків не підтримує. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як високий. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без позбавлення волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства у тому числі для окремих осіб (а.с. 36-39).

При таких обставинах суд, виходячи з загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, думки потерпілого, який при призначенні покарання покладається на вирішення суду, даних про особу ОСОБА_3 , який активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, щиро покаявся у скоєному, позитивно характеризується за місцем постійного проживання та досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 5 статті 12 КК України є тяжким злочином, суд вважає, що зазначені і проаналізовані обставини є підставами для визначення основного покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч. 3 ст.185 КК України, яке, відповідно до ч.1 ст.63 КК України, полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально виконавчої установи закритого типу.

При цьому, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 08.02.2018 у справі №522/20964/16-к, відповідно до якого визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів прав держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їхній небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суд застосовує при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, ЄСПЛ у рішенні від 17.09.2009 в справі "Скополла проти Італії" зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На переконання суду, захід примусу визначений судом, є співмірним тяжкості і характеру вчиненого діяння та його наслідкам, забезпечить виконання завдань кримінального судочинства, слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України, та буде відповідати одному із основних принципів Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Кримінальне правопорушення, яке є предметом розгляду в даному кримінальному провадженні, ОСОБА_3 вчинив до ухвалення вироку Шаргородським районним судом Вінницької області від 08.12.2021, яким його засуджено за ч. 1 ст.309 КК України до покарання у виді арешту на строк місяці. Відповідно до вказаного вироку суду від 08.12.2021 початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_3 слід вираховувати з дня його затримання на виконання вироку. Вирок набрав законної сили 10.01.2022, направлений судом на виконання, затримання на підставі вироку суду, який набрав законної сили не відбулося.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму ВС України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» принцип повного або часткового складання покарань може застосовуватись у випадках призначення за окремі злочини, що входять до сукупності, як однакових, так і різних за видом покарань. При частковому складанні розмір остаточного покарання в усякому разі має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини.

За вказаних обставин покарання ОСОБА_3 слід призначити за правилами ч.ч.1,4 ст.70, ст. 72 КК України, тобто призначити покарання за кримінальне правопорушення, про яке стало відомо після постановлення попереднього вироку та з урахуванням раніше постановленого вироку призначити остаточне покарання шляхом повного складання покарань, призначених за обома вироками в межах, встановлених у ч.2 ст.70 КК України, виходячи із співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту (п.1 ч.1 ст.72 КК України).

Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 статтей 69, 75 КК України.

Згідно з положенням п.7 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити цивільний позов.

У справі, що розглядається цивільний позов не заявлено.

Відповідно до п.12 ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.

Питання про долю речових доказів у даній кримінальній справі слід вирішити на підставі ст.100 КПК України, а саме: дев`ять складних ножів, які знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області слід повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

За правилами ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в сумі 514,83 грн.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 органом досудового розслідування в даному кримінальному провадженні не обирався. Відсутні підстави для обрання запобіжного заходу судом.

Керуючись ст. 368, ч.1 ст. 369, ст.ст. 373 - 376 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч. 4 ст.70, п.1 ч.1 ст.72 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання покарання, призначеного за цим вироком та покарання призначеного за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 08.12.2021, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки три місяці.

Початок строку відбування засудженим ОСОБА_3 покарання вираховувати з дня його затримання на виконання цього вироку.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не застосовувати.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в сумі 514 (п`ятсот чотирнадцять) гривень 83 коп.

Речові докази: дев`ять складних ножів, які знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області повернути потерпілій ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок вступає в законну силу після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого п.1 ч.2 ст.395 КПК України, якщо апеляційну скаргу на нього не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1