Ухвала
іменем України
03 лютого 2022 року
м. Київ
Справа № 607/9498/16-к
Провадження № 51-2422 впс 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
в режимі відеоконференції
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши в судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 2583 та ч. 2 ст. 2585 Кримінального кодексу України (далі КК України), про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів
встановив:
До Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в порядку статті 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) надійшло зазначене клопотання про направлення кримінального провадження, з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області до іншого суду в межах територіальної підсудності Луганського апеляційного суду.
Клопотання мотивовано тим, що оскільки кримінальні правопорушення, як зазначає захисник, були скоєнні у м. Луганську, то він вважає за необхідне визначити територіальну підсудність в межах Луганського апеляційного суду, а саме до Троїцького районного суду Луганської області.
Учасники судового провадження належним чином повідомлені про день і час розгляду клопотання.

У своїх запереченнях на клопотання захисника, прокурор зазначає, що ухвалою Верховного Суду від 5 серпня 2019 року, вже вирішувалось питання про визначення підсудності за клопотанням захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження щодо нього з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів. При цьому прокурор вважає, що захисник не навів нових обставин, які б стали підставою для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів. Разом із цим прокурор зазначає, що кримінальне провадження перебуває на розгляді в Тернопільському міськрайонному суді, після скасування попередніх судових рішень Верховним Судом, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 .

Заслухавши доповідача, доводи захисника, який підтримав своє клопотання та просив його задовольнити, перевіривши матеріали провадження та зміст доводів клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.
З інформації наданої Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області убачається, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 2583 та ч. 2 ст. 2585 Кримінального кодексу України (далі КК України) перебуває у них на розгляді на стадіі попереднього судового засідання, розгляд якого перенесено на 15 березня 2022 року.
Відповідно до частини 1 статті 32 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Згідно із частиною 3 статті 34 КПК до повноважень Верховного Суду відноситься вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого.
Частиною 1 статті 34 КПК визначений вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду, а саме: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд, або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2016 року клопотання прокурора прокуратури Тернопільської області про направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 2583 та ч. 2 ст. 2585 КК України, до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області залишено без задоволення, оскільки прокурор фактично просив суд касаційної інстанцій затвердити правильність вже визначеної прокуратурою підсудності вказаного кримінального провадження.
При цьому, доводи щодо реєстрації фінансової установи небанківської комерційної фірми «РОСФИНГРУПП» ОСОБА_6 у АДРЕСА_1 вже були предметом дослідження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в указаній вище ухвалі, згідно мотивувальної частини якої суд дійшов висновку про правильність визначення прокуратурою підсудності до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.
Ухвалою Верховного Суду від 5 серпня 2019 року відмовлено захиснику ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про направлення матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Захисник ОСОБА_5 звернувся до суду з аналогічним за змістом клопотання, при цьому зазначає, що питання про визначеності підсудності з підстав , передбачених частиною 1 статті 32 КПК судом не вирішувалось, а тому просить направити матеріали справи під юрисдикцію Луганського апеляційного суду.
Як вбачається з матеріалів провадження Верховний Суд 5 серпня 2019 року відмовив захиснику у задоволенні клопотання про направлення кримінального провадження для розгляду у Луганський апеляційний суд, а відповідно до частини 5 статті 34 КПК спори про підсудність між судами не допускаються.
Крім того, в поданому клопотанні захисник не наводить нових даних та обставин, які у розумінні статті 34 КПКУкраїни можуть бути підставами для передачі кримінального провадження з одного суду до іншого.
У зв`язку з цим клопотання про необхідність направлення даного кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів є необґрунтованим, а тому підстав для його задоволення немає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 34 КПК України, Суд

постановив:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 2583 та ч. 2 ст. 2585 Кримінального кодексу України, про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3