Номер провадження: 11-сс/813/235/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0005312 від 16 серпня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 03 липня 2021 року задоволено клопотання директора ТОВ «Софт-Макс» ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0005312 та накладений арешт із забороною відчуження на наступні транспортні засоби:

- MITSUBISHI Pajero кузов № НОМЕР_1 по вантажній митній декларації №511000106/8/202834 від 19.02.2008 р.

-Toyota Camry кузов № НОМЕР_2 по вантажній митній декларації №511000106/7/017521 від 29.10.2007р.

-Mitsubishi L200 кузов № НОМЕР_3 по вантажній митній декларації №125010000/8/100285 від 23.01.2008р.

-Toyota Aurion кузов № НОМЕР_4 по вантажній митній декларації №511000106/7/018087 від 01.11.2007р.

- Lexus LS460 кузов № НОМЕР_5 по вантажній митній декларації №511000106/7/018231 від 01.11.2008р.

- Mitsubishi L200 кузов № НОМЕР_6 по вантажній митній декларації №511000106/8/002805 від 20.02.2008р.

- Toyota AURION кузов № НОМЕР_7 по вантажній митній декларації №511000106/7/018039 від 01.11.2007р.

- Mitsubishi Pajero кузов № НОМЕР_8 по вантажній митній декларації №511000106/7/010625 від 15.11.2007р.
- Mitsubishi L200 кузов № НОМЕР_9 по вантажній митній декларації №125010000/8/100260 від 22.01.2008р.

- Mitsubishi L200 кузов № НОМЕР_3 по вантажній митній декларації №511000106/7/017874 від 31.10.2007р.

- Mitsubishi Pajero кузов № НОМЕР_8 по вантажній митній декларації №/7/080090 від 11.11.2007р.

- Lexus LS 460 кузов № НОМЕР_10 по вантажній митній декларації №511000106/7/017573 від 29.10.2007р.

- Toyota Aurion кузов № НОМЕР_11 по вантажній митній декларації №511000106/7/018116 від 01.11.2007р.

- Toyota Camry кузов № НОМЕР_12 по по вантажній митній декларації №511000106/7/019532 від 09.11.2007р.

- Toyota Camry кузов № НОМЕР_13 по вантажній митній декларації №511000106/7/019532 від 09.11.2007р.

- Toyota Camry кузов № НОМЕР_14 по вантажній митній декларації №511000106/7/019532 від 09.11.2007р.

- Toyota Camry кузов № НОМЕР_15 по вантажній митній декларації №511000106/7/017521 від 29.10.2007р.

- Toyota Camry кузов № НОМЕР_16 по вантажній митній декларації №511000106/7/070785 від 16.11.2007р

Виконання ухвали покладено на слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження №0005312 від 16 серпня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді представник власника арештованого майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу в частині накладення арешту на автомобіль «Mitsubishi Pajero», кузов № НОМЕР_8 .

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що до квітня 2021 року відомості про арешт автомобілю «Mitsubishi Pajero» не були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. З 02 листопада 2019 року вказаний транспортний засіб на підставі договору купівлі-продажу №6531/19/000639 від 02 листопада 2019 року належить на праві власності ОСОБА_6 .

Під час проведення перереєстрації Територіальним сервісним центром 6350 було здійснено перевірку автомобілю та встановлено, що транспортний засіб у розшуку, під арештом, забороною зняття з обліку не перебуває.

Продавцем транспортного засобу був ОСОБА_9 , від імені якого діяло ПП «ІМЕКС ГРУПП» на підставі договору комісії.

За таких обставини ОСОБА_6 є добросовісним набувачем автомобілю.

На момент постановлення оскарженої ухвали про арешт майна автомобіль «Mitsubishi Pajero» належав ОСОБА_10 , а з 02 листопада 2019 року він на праві власності належить ОСОБА_6 , який не має жодного відношення до даного кримінального провадження.

Адвокат наголосив, що спірний автомобіль не є речовим доказом у кримінальному провадженні, а отже на нього не може бути накладений арешт з огляду і на те, що він перебуває у власності добросовісного набувача.

Крім того у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 не було повідомлено про підозру.

В перше судове засідання з розгляду апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 призначене на 14:00 годину 18 січня 2022 року прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_11 не з`явився.

17 січня 2022 року прокурор надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд апеляційної скарги без його участі в зв`язку з завантаженістю на робочому місці. Просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскільки арештований автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні.

В наступне судове засідання призначене на 12 годину 15 хвилин 31 січня 2022 року прокурор ОСОБА_11 потворно не з`явився, з заявами або клопотаннями про відкладення розгляду апеляційної скарги до суду не звертався.

В судове засідання призначене на 11 годину 30 хвилин 21 лютого 2022 року учасники провадження не з`явились, при цьому про дату, час та місце судового засідання вони були повідомлені належним чином засобами телефонного зв`язку.

Представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 надіслав заяву в якій просив проводити судове засідання без його участі та без участі власника майна. Зазначив, що підтримує вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просив її задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин та з огляду на вимоги ч.1 ст.172 та ч.4 ст.405 КПК України апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без його участі та без участі прокурора, оскільки їх неявка не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

На теперішній час слідчим відділенням ВП №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0005312 від 16 серпня 2013 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КПК України.

Вказане кримінальне провадження було розпочато за фактом заволодіння шахрайським шляхом майном ПП «Мерітайм Трансшипмент Центр», ТОВ «Софт-Макс» та ТОВ ВКФ «Юніол».

20 червня 2019 року Директор ТОВ «Софт-Макс» ОСОБА_8 , з метою забезпечення цивільного позову у кримінальному проваджені, звернулась до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням, в якому просила накласти арешт, в тому числі і на спірний автомобіль «Mitsubishi Pajero» кузов № НОМЕР_8 .

В обґрунтування клопотання зазначила, що у жовтні 2008 року при проведенні інвентаризації ТОВ «Софт-Макс» була встановлена недостача автомобілів на загальну суму 3 873 000 грн.

У органах ДАІ автомобілі зареєстровані на третіх осіб.

З власником автомобілів ТОВ «Софт-Макс» покупці не розрахувалися. На даний час транспортні засоби, відносно яких були здійснені протиправні дії, знаходяться в експлуатації, що може привести до зменшення їх товарної вартості і втрати.

Оскарженою ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 03 липня 2019 року вищевказане клопотання про арешт майна було задоволено.

Обґрунтовуючи прийняте рішення слідчий суддя вказав, що до Єдиного державного реєстру судових рішень були внесені відомості про те, що невстановлені особи шляхом обману та зловживання довірою заволоділи належними ТОВ ВКФ «Юніол», ПП Мерітайм Трансшипмент Центр» та ТОВ «Софт-Макс» майном, а саме легковими автомобілями іноземного виробництва, а також правонаступницькими документами на вказані автомобілі.

ТОВ «Софт-Макс» було подано цивільний позов про відшкодування майнової шкоди та постановою слідчого Малиновського РО ОГУ ГУМВД України в Одеській області ТОВ «Софт-Макс» було визнано цивільним позивачем у кримінальному провадженні №0005312 від 16 серпня 2013 року.

Слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі дійшов висновку про те, що автомобілі, на які директор ТОВ «Софт-Макс» ОСОБА_8 просила накласти арешт, є об`єктом кримінального правопорушення, а отже з метою збереження автомобілів наклав на них арешт із забороною відчуження.

Статтею 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги сторони захисту про те, ані в клопотанні цивільного позивача ТОВ «Софт-Макс», ані в оскарженій ухвалі слідчого судді не наведено доказів того, що автомобіль «Mitsubishi Pajero» кузов № НОМЕР_8 має ознаки речового доказу у вказаному кримінальному провадженні та він був набутий у власність кримінально протиправним шляхом.

У відповіді на адвокатський запит ОСОБА_7 начальник СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 повідомив, що транспортний засіб марки «Mitsubishi», модель «Pajero», державний номер НОМЕР_17 , 2007 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_8 не є речовим доказом у кримінальному провадженні №0005312, а отже вказаний автомобіль не відповідає критеріям майна, на яке відповідно до ст.98 КПК України може бути накладений арешт.

З 02 листопада 2019 року вказаний транспортний засіб на підставі договору купівлі-продажу №6531/19/000639 від 02 листопада 2019 року належить на праві власності ОСОБА_6 .

При цьому під час проведення перереєстрації Територіальним сервісним центром 6350 було здійснено перевірку автомобілю та встановлено, що транспортний засіб у розшуку, під арештом, забороною зняття з обліку не перебуває.

Продавцем транспортного засобу був ОСОБА_9 , від імені якого діяло ПП «ІМЕКС ГРУПП» на підставі договору комісії.

На момент постановлення оскарженої ухвали про арешт майна автомобіль «Mitsubishi Pajero» належав ОСОБА_10 , а з 02 листопада 2019 року він на праві власності належить ОСОБА_6 , який не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні та взагалі не має до нього будь-якого відношення.

За таких обставин ОСОБА_6 є добросовісним набувачем автомобілю «Mitsubishi Pajero».

В свою чергу абзацом 2 ч.10 ст.170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, як вже було зазначено, автомобіль «Mitsubishi Pajero» не був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0005312.

Окремо апеляційний суд зауважує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється неефективно і з 16 серпня 2013 року (моменту внесення відомостей про злочин до ЄРДР) до теперішнього часу жодній особі не було повідомлено про підозру.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Також варто звернути увагу і на позицію Європейського суду з прав людини, що висловлена в рішенні по справі «Волохи проти України». В даному рішенні Суд наголошував на тому, що втручання органів виконавчої влади у права осіб має підлягати ефективному контролю, який зазвичай має здійснюватись судовим органом, щонайменше як останньою інстанцією, оскільки судовий контроль надає найбільші гарантії незалежності, безсторонності та здійснення належного провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Оцінюючи викладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про те, що у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0005312 від 16 серпня 2013 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України відсутні підстави, передбачені ст.170 КПК України, для накладення арешту на автомобіль «Mitsubishi Pajero» кузов № НОМЕР_8 , який на законних підставах належить на праві власності ОСОБА_6 .

При цьому прокурор двічі не з`являвшись в судове засідання суду апеляційної інстанції, не надав суду матеріали кримінального провадження та не довів наявність підстав для накладення арешту на спірне майно.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до пунктів 1) та 2) ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

За таких обставин апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , а тому оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині накладення арешту на автомобіль «Mitsubishi Pajero» , з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні клопотання цивільного позивача ТОВ «Софт-Макс» в цій частині.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 405, 407, 409, 410, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 03 липня 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0005312 від 16 серпня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України скасувати в частині накладення арешту на автомобіль «Mitsubishi Pajero» кузов № НОМЕР_8 .

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання директора ТОВ «Софт-Макс» ОСОБА_8 в частині накладення арешту на автомобіль «Mitsubishi Pajero» кузов № НОМЕР_8 , який належить на праві власності ОСОБА_6 .

В іншій частині оскаржену ухвали залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4