Справа № 464/317/22
пр.№ 1-кс/464/70/22
У Х В А Л А

19 січня 2022 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання арешт майна,

у с т а н о в и в :

Прокурор Франківської окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_3 у зв`язку із досудовим розслідуванням кримінального провадження звернувся до суду із клопотанням про арешт майна нежитлових приміщень, набутих внаслідок кримінального правопорушення.

При розгляді клопотання у суді прокурор таке підтримав та запитання слідчого судді відповів, що нежитлові приміщення набуто ТзОВ «КАМ`ЯНИЦЯ» законним шляхом, однак комори неправомірно внесено у реєстр нерухомості, а оскільки наявний єдиний запис щодо права власності, тому просить накласти арешт на все майно. Наведений запис щодо користування коморами ТзОВ «КАМ`ЯНИЦЯ» у реєстрі нерухомості надасть можливість в подальшому товариству відчужити комори, які йому не належать. Ствердив щодо необхідності арешту з метою збереження речових доказів.

На підставі ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання без повідомлення власників майна.

Заслухавши прокурора та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного з огляду на таке.

Відділом поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 2 ГУ НП України в Львівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 10 серпня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.3 ст.190 КК України.

Згідно із витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань невстановленою особою використано підроблені акти ЛКП «Львівський ліхтар» від 05 липня 2017 року, 10 липня 2017 року та від 31 липня 2017 року шляхом подання їх державному реєстратору під час державної реєстрації права власності на комори площею 37,1 кв.м, 5,5 кв.м та 25,2 кв.м в будинках № 71 та 73 по вул.С.Бандери у м.Львові. Внаслідок використання завідомо підробленого документа, а саме використання невстановленою особою підроблених актів ЛКП «Львівський ліхтар» від 05 липня 2017 року, 10 липня 2017 року та від 31 липня 2017 року щодо комор площею 37,1 кв.м, 5,5 кв.м та 25,2 кв.м в будинках № 71 та 73 по вул.С.Бандери у м.Львові, зазначені у них приміщення були зареєстровані на праві приватної власності ТзОВ «КАМ`ЯНИЦЯ» та з власності громади м.Львова незаконно, шахрайським шляхом, вибуло нерухоме майно вартістю понад 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що вказує на заподіяння шкоди громаді у великих розмірах.

Розглядаючи питання арешту майна, слідчий суддя враховує вимоги ст.131 КПК України, згідно з якими арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що /ст.132 КПК України/:

-існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

-потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

-може бути виконано завдання, для виконання кого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя за вимогами ст.173 КПК України повинен враховувати, зокрема:

-правову підставу для арешту майна;

-можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні /якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу/;

-розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

-наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.170 КПК України).
Так, за вимогами клопотання прокурор просить накласти арешт на об`єкти нерухомого майна: нежитлові приміщення загальною площею 41,9 кв.м та приєднані до них рішенням державного реєстратора (№ 41326642 від 29 травня 2018 року) нежитлове приміщення першого поверху (комору) загальною площею 5,5 кв.м та нежитлове приміщення підвалу (комору) загальною площею 37,1 кв.м, які знаходяться по вул.Степана Бандери, 71 у м.Львові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01); нежитлові приміщення загальною площею 25,2 кв.м та приєднані до них рішенням державного реєстратора (№ 41325562 від 29 травня 2018 року) нежитлове приміщення (комору) загальною площею 36,8 кв.м, що знаходиться по вул.Степана Бандери, 73 у м.Львові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), право власності на які зареєстровано за ТзОВ «КАМ`ЯНИЦЯ».

Нежитлові приміщення загальною площею 41,9 кв.м по вул.Степана Бандери, 71 у м.Львові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) та нежитлові приміщення загальною площею 25,2 кв.м по вул.Степана Бандери, 73 у м.Львові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) належать на праві власності ТзОВ «КАМ`ЯНИЦЯ» (код за ). Указане підтверджується договором купівлі-продажу від 05 квітня 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (реєстровим номер 954) та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29 грудня 2021 року за № 293220936 та від 12 січня 2022 року № 294400240, що не заперечується прокурором.

З урахуванням наведеного нежитлові приміщення площею 41,9 кв.м та 25,2 кв.м, які належать ТзОВ «КАМ`ЯНИЦЯ» на законних підставах, не мають відношення до розслідування кримінального провадження, а тому обмеження у праві власності суперечитиме мирному володінню майном, гарантованому законом.

У наведених вище інформаційних довідках з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначено, що комори площами 37,1 кв.м, 5,5 кв.м та 36,8 кв.м перебувають в користуванні згідно з актами ЛКП «Львівський ліхтар» від 05 липня 2017 року, 10 липня 2017 року та від 31 липня 2017 року.

Саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які він може реалізовувати на власний розсуд ч.1 ст.317, ч.1 ст.319 ЦК України. Тобто лише власник має право на визначення юридичної долі свого майна.

Матеріали не свідчать, що за ТзОВ «КАМ`ЯНИЦЯ» зареєстровано право власності на комори, таке не є власником у розумінні цивільного законодавства указано лише про користування такими, унаслідок чого товариство не вправі розпоряджатися такими. Тому покликання на ймовірний ризик відчуження не заслуговує на увагу. З огляду, що наведені об`єкти відносяться до нерухомих речей, ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення є необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 цього Кодексу.

У підсумку слідчим суддею установлено, що даному випадку арешт майна не забезпечить дієвість кримінального провадження, прокурором не доведено, хоча це є його процесуальним обов`язком, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, не встановлено доцільності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження. З урахуванням такого немає передбачених законом підстав для арешту зазначеного у клопотанні майна, а тому у задоволенні такого слід відмовити.

Принагідно слід зауважити, що арешт майна полягає у позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування таким. Водночас прокурором взагалі не зазначено шляхи арешту у відповідності до ст.170 КПК України та, у разі необхідності, навести підстави для заборони або обмеження користування, розпорядження майном (ч.11 ст.170 КПК України).

Керуючись ст.ст.131, 132, 170-173, 309, 369-372, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у клопотанні прокурора Франківської окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_3 про арешт майна.

Ухвала про відмову у накладенні арешту може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення; якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_5