ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/7185/21

Номер провадження 1-кп/495/512/2022

25 січня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000807 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіки Молдова, м. Каменка, громадянина України, працюючого за наймом, з вищою освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурори Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 16.07.2021 року близько 22.30 годин, потерпілий ОСОБА_7 , який є військовослужбовцем Національної гвардії України, перебуваючи на посаді старшого стрільця 3-го відділення 3-го взводу, у складі наряду мобільної групи НГУ «Сабур 224 в» разом з ОСОБА_8 який перебуває на посаді стрільця 3-го відділення 1-го взводу, та ОСОБА_9 , який перебуває на посаді стрільця 2-го відділення 4-го взводу, під час патрулювання рухаючись по маршруту №45, біля бази відпочинку «Рута», яка розташована за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, смт. Затока, вулиця Приморська 114. Потерпілий ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи у форменому одязі з нагрудним знаком, проходячи по тротуару помітили обвинуваченого ОСОБА_3 , з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, котрий порівнявшись з військовослужбовцями, зачепив плечем ОСОБА_8 , на що останній зробив обвинуваченому ОСОБА_3 усне зауваження, на що обвинувачений ОСОБА_3 , знаючи та розуміючи, що перед ним перебувають працівники правоохоронного органу, відреагував агресивно, почав виражатись нецензурною лайкою у бік військовослужбовців, які виконували свої службові обов`язки.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію» представившись, пред`явивши військові квитки на ім`я ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та надавши можливість з ними ознайомитися обвинуваченому ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_7 згідно зі ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію» попросив обвинуваченого ОСОБА_3 надати для огляду документи, що посвідчують особу, на що обвинувачений ОСОБА_3 відмовився надавати документи та продовжував вести себе агресивно, виражаючись нецензурною лайкою у бік військовослужбовців, розуміючи протиправний характер своїх дій, маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 та умисно наніс останньому три удари правою ногою в область лівого стегна з внутрішньої сторони, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження, які згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив що дійсно 16.07.2021 року близько 22.30 годин, він проходив біля бази відпочинку «Рута», яка розташована в Затоці. Назустріч йшли працівники поліції, яки запитали у нього документи, на що він відреагував агресивно та в них виник конфлікт в ході якого, під час затримання він вдарив потерпілого ОСОБА_7 . У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує його за ч. 2 ст. 345 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відносить щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, позитивну характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, його щире каяття в скоєному.

Враховуючи викладене та те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, його ставлення до вчиненого, а саме те, що він щиро розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, те, що він має постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району Одеської області, працює за наймом, а також враховуючи думку потерпілого, який у своїй письмовій заяві просив призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді обмеження волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази: носій інформації DVD-R диск з відеозаписом зі службової боді камери, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази: носій інформації DVD-R диск з відеозаписом зі службової боді камери, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1