Справа №295/2233/21
УХВАЛА
Іменем України

14.03.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні №0003985 від 19.11.2020 про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України , -

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор подала клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 днів. В обґрунтування зазначила, що ризики, які існували на час обрання даного запобіжного заходу, а саме передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не змінилися і відсутні підстави для обрання іншого більш м`якого виду запобіжного заходу. До клопотання доказів не додано, зазначено що доказами є показання потерпілої та інші докази, долучені під час розгляду справи по суті.

Обвинувачений заперечував щодо клопотання прокурора, зазначив, що ризики не доведені, він має вищу медичну освіту в умовах військового стану має можливість лікувати поранених, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід.

Захисники заперечували щодо клопотання прокурора, вважають, що воно є необґрунтованим, заявлені прокурором ризики не доведені. Обвинувачений не відшкодував завдану шкоду, оскільки вину не визнає, впливати на свідків і потерпілу намірів не має. Він тривалий час (18 місяців) перебуває під вартою у зв`язку із чим обґрунтованість ризиків має бути переглянута. З 19.11.2020 по 24.11.2020 обвинувачений мав статус свідка і не переховувався, з`являвся за першим викликом. І зараз він не зможе виїхати за межі України, оскільки відповідно до Указу Президента про загальну мобілізацію заборонено виїзд осіб призивного віку. Також не зафіксовано намагань впливу на інших свідків у період, коли він був не під вартою зі статусом свідка. Просили змінити їх підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, враховуючи те, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судовий розгляд триває, термін дії попередньої ухвали закінчується 27.03.2022.
Відповідно ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, у тому числі запобігання спробам переховуватися від суду; незаконно впливати на учасників у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_3 , є підстави вважати, що обвинувачений під загрозою покарання, яке може бути призначене у разі визнання його винним (покарання у виді позбавлення волі на строк понад 10 років), може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, тобто ризики, передбачені п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, існують.
Разом з тим ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню ( Рішення ЄСПЛ Бекчиєв проти Молдови («Becciev v.Moldova»), пункт 58).

Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Рішення ЄСПЛ Коймайетер проти Австрії («Neumeister v.Austria»), пункт 10).

Судом встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, має вищу медичну освіту, має міцні соціальні зв`язки. Судовий розгляд справи триває та обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, ще не досліджено весь обсяг доказів, не допитані свідки та обвинувачений. Обвинувачений, після події, в якій він обвинувачується, протягом п`яти днів проживав вдома, з`являвся в поліцію, не тиснув на свідків.

Зазначені обставини свідчать про те, що більш м`який запобіжний захід в виді особистого зобов`язання здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. У зв`язку із цим суд відмовляє в продовженні запобіжного заходу в виді тримання під вартою та обирає особисте зобов`язання з покладенням обов`язків на обвинуваченого.

Керуючись ст. 331 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Обвинуваченому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України:

- прибувати за кожним викликом до суду,

- повідомляти суд про зміну місця проживання,

- уникати спілкування з потерпілим та свідками по цій справі,

- не виїжджати за межі України без дозволу суду.

Строк дії обов`язків встановити до 13.05.2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1