Справа № 461/8900/21
Провадження № 1-кс/461/6086/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.11.2021 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -
В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що ухвалою слідчого судді від 25.06.2021 накладено арешт на транспортний засіб (тягач) марки "RENAULT", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки "RENAULT", державний номерний знак НОМЕР_1 державний реєстраційний номер № НОМЕР_2 ; ключ запалювання до транспортного засобу марки "RENAULT", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; причіп державний номерний знак НОМЕР_3 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 . Вказує на те, що ОСОБА_4 не було відомо про використання її транспортних засобів для перевезення заборонених законом вантажів, оскільки передача в оренду третім особам транспортних засобів є для неї джерелом доходів і останній ніхто не повідомляв про те, що, коли, звідки та куди буде перевозитись. Вважає, що на даний час необхідність в арешті відпала, оскільки вказане обтяження не перешкоджає розслідуванню та розгляду кримінального провадження по суті та виконанню судового рішення в майбутньому. При цьому власник транспортного засобу, при необхідності, на першу вимогу слідчого, зобов`язується надати т/з для проведення з ними слідчих дій. Відтак, просить клопотання задоволити.
У судове засідання заявник не з`явився, подав клопотання про розгляд такого у його відсутності.
Слідчий у судове засідання не з`явився.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
В межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді від 25.06.2021 накладено арешт на транспортний засіб (тягач) марки "RENAULT", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки "RENAULT", державний номерний знак НОМЕР_1 державний реєстраційний номер № НОМЕР_2 ; ключ запалювання до транспортного засобу марки "RENAULT", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; причіп державний номерний знак НОМЕР_3 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .
Як встановлено слідчим суддею, однією з підстав накладення арешту було те, що вони відповідають вимогам ч.1 ст.98 КПК України та можуть бути використані як докази факту і обставин вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.
Разом з цим, згідно ч.5 ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 є власником арештованого майна.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході допиту в якості свідка водія ОСОБА_5 останній повідомив, що транспортний засіб (тягач) марки "RENAULT", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки "RENAULT", державний номерний знак НОМЕР_1 державний реєстраційний номер № НОМЕР_4 , ключ запалювання до транспортного засобу марки "RENAULT", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; причіп державний номерний знак НОМЕР_3 він як водій отримав від роботодавця ОСОБА_6 , який в свою чергу, відповідно до документів, взяв у позику даний транспорт у ОСОБА_4 .
Тобто, слідчим суддею встановлено, що передача в оренду третім особам даного транспортного засобу є для неї джерелом доходів і останній ніхто не повідомляв про те, що, коли, звідки та куди буде перевозитись даним транспортним засобом та причіпом до нього.
Крім того, ОСОБА_4 як власник майна не є підозрюваним у цьому кримінальному провадженні, до того ж її навіть не було допитано по справі в якості свідка. Органом досудового розслідування не виявлено жодного зв`язку між діями водія чи інших осіб та ОСОБА_4 як власника транспортних засобів.
Отже, під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 як власник рухомого майна не знала і не могла знати про його незаконне використання, а тому, згідно вимог ч.5 ст.96-2 КК України, не може бути застосована спеціальна конфіскація до транспортнного засобу (тягача) марки "RENAULT", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки "RENAULT", державний номерний знак НОМЕР_1 державний реєстраційний номер № НОМЕР_4 , ключа запалювання до транспортного засобу марки "RENAULT", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; причіп державний номерний знак НОМЕР_3 і такі повинні бути повернуті власнику, тобто ОСОБА_4 .
Окрім того, слідчий суддя зазначає, що орган досудового розслідування мав можливість та був зобов`язаний оглянути транспортні засоби, встановити достовірно чи дійсно в них збереглися сліди або інші відомості, які можуть бути використанні як доказ у кримінальному провадженні, та, відповідно, за наявності, вилучити такі сліди або інші відомості.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що огляд та обшук в цих транспортних засобах вже проведено.
Відповідно до висновку експерта №3007/3014 від 17.08.2021 за результатами проведення автотехнічної та трасологічної експертиз у даному кримінальному провадженні, у заводську конструкцію транспортного засобу марки "RENAULT", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , конструктивні зміни не вносились; у заводську конструкцію досліджуваного напівпричепа, державний номерний знак НОМЕР_3 , вносились конструктивні зміни.
Тобто, слідчий суддя констатує, що експертиза в рамках даного кримінального провадження проведена, факт внесення конструктивних змін встановлений і вся можлива слідча інформація вже зафіксована.
Таким чином, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_4 як власника майна, оскільки слідчим не доведено необхідність подальшого утримання транспортних засобів під арештом та не зазначено, які додаткові відомості можуть містити на собі вилучені транспортні засоби.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п. 2, 3 ч.3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, про який ідеться в клопотанні, або може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням.
Зважаючи на доводи, викладені у клопотанні, керуючись принципами диспозитивності та змагальності сторін, слідчий суддя приходить до висновку, що в застосуванні такого засобу забезпечення кримінального провадження як арешт майна потреба відпала.
Суд вважає, що на даний час потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у право власності та подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження суперечить вимогам ч.3 ст.132 КПК України.
Таким чином, приходжу до висновку про скасування арешту на транспортний засіб (тягач) марки "RENAULT", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки "RENAULT", державний номерний знак НОМЕР_1 державний реєстраційний номер № НОМЕР_2 ; ключ запалювання до транспортного засобу марки "RENAULT", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; причіп державний номерний знак НОМЕР_3 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , оскільки вказане обтяження не перешкоджає розгляду кримінального провадження по суті та виконанню судового рішення в майбутньому.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий суддя,
клопотання задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 25.06.2021 року, на транспортний засіб (тягач) марки "RENAULT", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки "RENAULT", державний номерний знак НОМЕР_1 державний реєстраційний номер № НОМЕР_4 ; ключ запалювання до транспортного засобу марки "RENAULT", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; причіп державний номерний знак НОМЕР_3 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1