Справа № 308/5838/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

30.08.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/2048/21, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого - заступника начальника СВ відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 (далі - слідчий), погодженого з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 (далі - прокурор) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого водієм на ТОВ «Глобалтранссервіс», одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не судимого.
Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням процесуальних обов`язків, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_8 .
Встановлено термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, два місяці з дня оголошення ухвали.

Зі змісту ухвали слідчого судді убачається, що заступник начальника СВ відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному 09 травня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000262 за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України злочину. Відповідно до клопотання, 09 травня 2020 року приблизно о 02 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , знаходячись на проїжджій частині дороги, біля будинку АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, шляхом буксирування, заволоділи транспортним засобом марки «VW», моделі «Passat», синього кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на підставі доручення від 29.12.2016 належить потерпілому ОСОБА_8 , чим завдали останньому матеріальну шкоду на суму, розмір якої встановлюється. У клопотанні також вказується на те, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Окрім того, у клопотанні вказується на те, що за діяння, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_7 може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, що обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлено необхідністю запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. З огляду на наведене, слідчий вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не може запобігти вказаним вище ризикам. З огляду на наведене, просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали судового провадження, взяв до уваги те, що додані до клопотання докази підтверджують існування ризику незаконного впливу ОСОБА_7 на свідків, які ще не допитані в кримінальному провадженні. При цьому, перевіривши доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 4 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором під час розгляду клопотання не доведено наявність вказаних ризиків, зокрема, не доведено, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, продовжуватиме вчиняти нові злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушив умови раніше застосованого до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням чи обмеженням волі, раніше ухилявся від слідства, суду чи виконання судових рішень. В ухвалі також вказується на те, що підозра ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами. На думку слідчого судді, одна лише тяжкість кримінального правопорушення не може являтися підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, слідчим суддею взято до уваги дані про особу ОСОБА_7 , зокрема те, що він має постійне місце проживання, офіційно працює водієм на ТОВ «Глобалтранссервіс», позитивно характеризується за місцем роботи, одружений, утримує 2-ох малолітніх дітей, що зрештою свідчить про його тісні соціальні зв`язки, не судимий. На переконання слідчого судді, органом досудового розслідування та процесуальним керівництвом не надано доказів, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватись від слідства. Враховуючи вищевказане, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього певних процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, а тому підлягає скасуванню. Посилається на те, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, тому обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є неможливим. Свою позицію аргументує тим, що обставини, зазначені у клопотанні слідчого свідчать про неможливість обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 і інших запобіжних заходів - особистої поруки, домашнього арешту або застави, - позаяк, на думку прокурора, жоден із зазначених запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, не є достатньо ефективним для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного ОСОБА_7 та захисника останнього адвоката ОСОБА_10 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаних вище процесуальних осіб береться до уваги те, що: прокурор, підозрюваний та адвокат належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; даних про поважність причин їх неявки та заяв чи клопотань про відкладення її розгляду на інший день до апеляційного суду від них не надходило; розгляд апеляційної скарги неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою вищевказаних осіб на її розгляд.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисник адвокат ОСОБА_10 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема протоколами огляду місця події від 09.05.2021, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.05.2021, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколами затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 09.05.2021, протоколом огляду місця події від 25.07.2020, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , речовим доказом транспортним засобом та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких ОСОБА_7 повідомлено про підозру в скоєнні передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Також апеляційний суд бере до уваги те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння сторонами кримінального провадження не оспорюється.
З урахуванням характеру та конкретних обставин вчинення діяння, яке інкримінується ОСОБА_7 , апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що додані до клопотання докази підтверджують існування ризику незаконного впливу ОСОБА_7 на свідків, які ще не допитані в кримінальному провадженні.
При цьому, апеляційний суд обґрунтованим вважає і висновки слідчого судді про те, що органом досудового розслідування не доведено, що підозрюваний ОСОБА_7 продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушив умови раніше застосованого до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням чи обмеженням волі, раніше ухилявся від слідства, суду чи виконання судових рішень. Такі обставини не підтверджені будь-якими доказами та фактами.
Поряд із цим, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що прокурором не наведено яких-небудь відомостей про особу підозрюваного ОСОБА_7 чи його поведінку, які б свідчили про те, що підозрюваний має намір переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йомй кримінального правопорушення (позбавлення волі на строк від 5 до 8 років), може призвести до настання вищезгаданого ризику. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна братись до уваги у сукупності разом з іншими обставинами.
Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , як підозрюваного в кримінальному провадженні, зокрема й запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, у тому числі й встановленому - незаконного впливу ОСОБА_7 на свідків, які ще не допитані в кримінальному провадженні. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку наявним у матеріалах кримінального провадження відомостям про особу підозрюваного (має місце проживання, офіційно працює водієм на ТОВ «Глобалтранссервіс», позитивно характеризується за місцем роботи, одружений, утримує 2-ох малолітніх дітей, що зрештою свідчить про його тісні соціальні зв`язки, не судимий). Також апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Тому, доводи слідчого та прокурора в цій частині апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги прокурора.
Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки, зокрема й запобіганню будь-яким із визначених ст. 177 КПК України ризикам.
Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б свідчили про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не виконував чи не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема особисте зобов`язання буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобіганню будь-яким із визначених ст. 177 КПК України ризикам.
При прийнятті судового рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Тому, колегія суддів доходить висновку про те, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім і необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність ухвали слідчого судді, - апеляційний суд, з огляду на наведене вище, відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище обставинами.
Як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, а також будь-яким чином не впливають на висновки слідчого судді про недоведеність неможливості застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги прокурора про те, що обставини, зазначені у клопотанні слідчого, свідчать про неможливість обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 і інших запобіжних заходів - особистої поруки, домашнього арешту або застави, оскільки жоден із зазначених запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, не є достатньо ефективним для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що лише за допомогою застосування до ОСОБА_7 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі прокурора не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з огляду на положення ч. 1 ст. 179 та ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а також відповідно до ч. 7 цієї статті визначено строк їхньої дії.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті рішення апеляційний суд бере до уваги те, що на момент розгляду апеляційної скарги строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків закінчився, що в свою чергу свідчить про те, що оскаржувана ухвала від 12.05.2021 на момент розгляду апеляційної скарги втратила чинність у часі.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням певних процесуальних обов`язків, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: