ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/137/22 Справа № 693/549/21 Категорія: ст.331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченого захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження №0000508 від 22.09.2017 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2021 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.263, ч.1 ст.311 КК України продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме, з моменту закінчення дії попередньої ухвали по 04.03.2022, включно ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Маньківського районного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000508 від 22.09.2017 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.263, ч.1 ст.311 КК України.

У судовому засіданні 28 грудня 2021 року ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме, з моменту закінчення дії попередньої ухвали по 04.03.2022, включно.

Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_7 даний запобіжний захід, суд першої інстанції виходив з того, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, строк тримання під вартою закінчується 03.01.2022, ризики, які були встановлені при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують на даний час існувати, тому суд вважав за доцільне продовжити строк тримання ОСОБА_7 під вартою на шістдесят днів, що фактично виключило можливість задоволення клопотання ОСОБА_7 та його захисника стосовно зміни запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2021 року та винести нову ухвалу, застосувавши до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 оскаржує фактичні обставини кримінального провадження, а саме: кількість вилученої речовини амфетаміну, відсутність місця і часу виготовлених ним наркотичних речовин з метою подальшого збуту, за ч.1 ст.263 КК України кваліфікація теж спростовується виходячи з відео відтворення обшуку та результатами експертизи з фото боєприпасу знайденого під час обшуку.

Зазначає, що в клопотання прокурор вказує про рецидив злочинів, тоді як він раніше за подібні злочини не притягувався до відповідальності.

Вказує, що ризики впливу на свідків відсутні, оскільки вони вже допитані судом та безпідставними є ризики вчинення нових злочинів, так як він з 14.07.2011 до 28.12.2021 жодного правопорушення не скоював.

Одночасно зазначає, що він офіційно працював тривалий час, проживав за вказаною ним в розписці адресою разом з дружиною та двома малолітніми дітьми, на його утриманні була онкохвора мати-пенсіонер.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши виділені матеріали кримінального провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , в порядку ст.331 КПК України, було врахував норми КПК України та в повній мірі обґрунтовано своє рішення щодо необхідності продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження. При цьому місцевим судом також враховано положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Як вбачається із виділених матеріалів кримінального провадження, вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив з того, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України ризики, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу продовжують існувати, а клопотання прокурора підлягає до задоволення, оскільки при обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Місцевим судом взято до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 , будучи особою, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, перебуваючи на свободі, з метою уникнення кримінального покарання, може незаконно впливати на свідків та інших осіб пов`язаних з досудовим слідством у справі, загрожуючи їхньому життю та здоров`ю, а також з метою уникнення кримінальної відповідальності може ухилятися від явки до суду.
Судом враховано, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін з конфіскацією майна, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, протягом тривалого часу (більше двох років) вже після набуття ним статусу підозрюваного та після внесення застави переховувався від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому є підстави вважати, що інші запобіжні заходи, не пов`язані з позбавленням волі, не забезпечать належної поведінки обвинуваченого та не нададуть можливості уникнути вказаних ризиків.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 оскаржує фактичні обставини кримінального провадження, а саме: кількість вилученої речовини амфетаміну, відсутність місця і часу виготовлених ним наркотичних речовин з метою подальшого збуту, за ч.1 ст.263 КК України кваліфікація теж спростовується виходячи з відео відтворення обшуку та результатами експертизи з фото боєприпасу знайденого під час обшуку.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апелянта під час продовження запобіжного заходу обвинуваченому не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вагомість зазначених доказів, підлягає оцінці в ході розгляду справи по суті пред`явленого обвинувачення останньому.

При цьому, колегія суддів вважає неспроможними доводи обвинуваченого про те, що в клопотанні прокурор вказує про рецидив злочинів, тоді як він раніше за подібні злочини не притягувався до відповідальності, так як наявність чи відсутність рецидиву злочину буде враховуватися судом першої інстанції під час розгляду справи по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 та те, що дані обставини не є предметом розгляду під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу.

Неприйнятними є доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , що ризики впливу на свідків відсутні, оскільки вони вже допитані судом та безпідставними є ризики вчинення нових злочинів, так як він з 14.07.2011 до 28.12.2021 жодного правопорушення не скоював, з врахуванням того, що продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує ризики, передбачені КПК України в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження.

Недостатніми на думку колегії суддів для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 є його доводи про те, що він офіційно працював тривалий час, проживав за вказаною ним в розписці адресою разом з дружиною та двома малолітніми дітьми, на його утриманні була онкохвора мати-пенсіонер.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Інформація про те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою в матеріалах справи відсутня та стороною захисту не надана.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого з мотивів, наведених в ній, та скасування оскаржуваної ухвали суду, на думку апеляційного суду, відсутні.

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати , -

у х в а л и л а :

Ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2021 року, якою щодо ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме, з моменту закінчення дії попередньої ухвали по 04.03.2022, включно залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді