Справа № 713/40/20
Провадження №1-кп/713/14/21
Вирок
Іменем України

11.10.2021 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вижниця кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000416 від 16.10.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, студента Чернівецького національного університету ім.Ю.Федьковича, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.28 ч.1 ст.125 ч.1 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, студента Чернівецького національного університету ім.Ю.Федьковича, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.28 ч.1 ст.125 ч.1 КК України, -

з участю представника потерпілого адвоката ОСОБА_5

з участю сторін кримінального провадження: обвинувачення - прокурора Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_6 , захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 15 жовтня 2018 року біля 03-00 год., спільно із ОСОБА_4 рухаючись на автомобілі марки ВАЗ (номерний знак якого не встановлено) по автодорозі в с.Коритне по вул.Першотравнева, Вижницького району Чернівецької області, в напрямку центру с.Коритне, помітили, як по вулиці у попутньому їм напрямку йшли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , жителі с.Коритне, Вижницького району Чернівецької області. В подальшому, зупинилися біля вказаних осіб, після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вийшли з автомобіля, з метою з`ясування обставин раніше виниклого конфлікту. В подальшому ОСОБА_3 умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, почав наносити ОСОБА_8 удари руками в різні ділянки тіла та обличчя, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_8 , не втримавшись на ногах упав на землю, а ОСОБА_3 продовжив наносити потерпілому удари. Внаслідок вищевказаних, умисних, протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: множинних саден обличчя, китиць, садно в лівій скроневій ділянці, садна на правому колінному суглобі. Дані тілесні ушкодження виникли від неодноразової дії тупих твердих предметів або при ударах об такі, у тому числі, можливо, і від ударів кулаками, ногами та головою їх виникнення від ударів кулаками, ногами та головою, та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 ст.125 ч.1 КК України, а саме, умисне легке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.28 ч.1 ст.125 ч.1 КК України.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000416 від 16.10.2018 року, складеного прокурором Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_6 , затвердженого прокурором Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_10 досудовим розслідуванням встановлено, що: ОСОБА_4 , 15 жовтня 2018 року біля 03-00 год., спільно із ОСОБА_3 , рухаючись на автомобілі марки ВАЗ (номерний знак якого не встановлено) по автодорозі в с.Коритне по вул.Першотравнева, Вижницького району Чернівецької області, в напрямку центру с.Коритне, помітили, як по вулиці у попутньому їм напрямку йшли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , жителі с.Коритне, Вижницького району Чернівецької області. В подальшому, зупинилися біля вказаних осіб, після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вийшли з автомобіля, діючи спільно, умисно, без попередньої змови між собою, на грунті напередодні виниклого між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 конфлікту, про який знав ОСОБА_4 , з метою подальшого з`ясування відносин, вчинили конфлікт з останніми, під час якого ОСОБА_9 , побоюючись отримати тілесні ушкодження втік з місця пригоди. В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, почали наносити ОСОБА_8 удари руками в різні ділянки тіла та обличчя, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_8 , не втримавшись на ногах упав на землю, однак останні не зважаючи на це, в той час, як потерпілий лежав на землі, продовжили наносити потерпілому удари руками та ногами в ділянку обличчя, голови, ділянку грудної клітки. Внаслідок вищевказаних, умисних, протиправних спільних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: множинних саден обличчя, китиць, садна в лівій скроневій ділянці, садна на правому колінному суглобі. Вищевказані тілесні ушкодження могли виникнути від неодноразової дії тупих твердих предметів або при ударі об такі, можливо їх виникнення від ударів кулаками, ногами та головою, при обставинах та в строк, викладених в показах потерпілого та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 ст.125 ч.1 КК України, а саме, умисне легке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину не визнав, зазначив, що в ніч з 14.10.2018 року на 15.10.2018 року близько 02-00 год. перебував на танцях в будинку культури с.Замостя, Вижницького району Чернівецької області. Алкогольні напої не вживав. Під будинком культури між ним та ОСОБА_9 відбувся конфлікт, під час якого ОСОБА_11 його вдарив та втік. ОСОБА_9 був випивший. Після цього зустрівся з ОСОБА_12 , говорили. Їхав ОСОБА_13 , зупинився, та запропонував поїхати в с.Коритне до дівчат. По дорозі побачив двох хлопців, з яких впізнав ОСОБА_9 . Попросив ОСОБА_13 зупинитись. Коли вийшов, хотів поспілкуватись з ОСОБА_11 , вияснити конфлікт, з ОСОБА_14 конфліктів не було. Коли вийшов з машини, підійшов ОСОБА_15 та маючи щось в руках ударив по нозі і він впав. Зазначив, що на той час у нього була травмована нога. Піднявшись ОСОБА_15 напав, вони впали і боролись. По дорозі їхала машина в якій були ОСОБА_16 , ОСОБА_17 і розборонили їх і він пішов. ОСОБА_11 йшов позаду, коли підійшов, то між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 відбулась суперечка. Вважає, що захищався від ОСОБА_18 , боровся з ним, хотів зупинити його, тримав за руки. Конфлікт тривав 2 хвилини, і під`їхали ОСОБА_19 , ОСОБА_20 . Зазначив, що ОСОБА_21 не наносив ударів ОСОБА_22 , хотів розборонити їх, і в цей час прийшов ОСОБА_11 і між останнім та ОСОБА_12 відбувся конфлікт. ОСОБА_13 залишив їх та поїхав. Вважає, що якщо б ОСОБА_15 не наніс йому удар, то конфлікту не було. Йому прийшлось захищатися, вважає, що діяв в межах необхідної оборони, просив виправдати.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину не визнав, зазначив, що з 14.10.2018 року на 15.10.2018 року у будинку культури с.Замостя було свято. Прийшовши на танці, бачив як ОСОБА_23 вдарив ОСОБА_3 та втік. До години приїхав ОСОБА_13 та запропонував поїхати в с.Коритне, Вижницького району Чернівецької області. По дорозі побачили ОСОБА_11 та ОСОБА_18 , зупинились. ОСОБА_24 вийшов з лівого боку, він за ним. До них підбіг ОСОБА_15 та вдарив ОСОБА_25 . Після чого він підійшов ближче, ОСОБА_15 замахнувся і вдарив по руці, після чого він відійшов. І в цей час підійшов ОСОБА_11 замахнувся, а він зігнувся, підняв його і вони впали на землю. Через хвилину під`їхала машина, вони встали і розбіглись. ОСОБА_11 був в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_22 тілесні ушкодження не наносив. Від удару ОСОБА_18 у нього був перелом руки. Просив виправдати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що 15 жовтня 2018 року у будинку культури с.Замостя, Вижницького району Чернівецької області, були танці. В нічний час йшов додому в сторону с.Коритне, Вижницького району Чернівецької області. Їхав автомобіль, який перекрив йому дорогу. З автомобіля вийшли ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та почали бити, від чого впав і втратив свідомість. ОСОБА_16 , ОСОБА_17 відвезли його додому, а потім поїхав у лікарню. Зазначив, що конфліктів раніше з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у нього не було, знайомий особисто не був. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не пояснили причину суперечки, відразу почали бити. Коли лежав на землі продовжували наносити удари, куди саме не пам`ятає, оскільки втратив свідомість. Додому йшов з ОСОБА_9 , який є його другом, розмовляли. Спиртне не вживав та не вживає, оскільки у нього хвороба епілепсія.

Потерпілий подав до суду письмову заяву з якої вбачається, що підтримує приватне обвинувачення за ст.28 ч.1 ст.125 ч.2 КК України.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що 15.10.2018 року у нічний час разом з братом ОСОБА_16 та дружинами на автомобілі повертались з хрестин, які були в м.Вашківці, Вижницького району Чернівецької області. В с.Замостя, Вижницького району побачили бійку. Коли зупинились, то разом з братом розтягнули хлопців і вони втекли, залишився ОСОБА_8 , якого вони помістили в машину та відвезли додому. ОСОБА_8 був знервований, по дорозі нічого не пояснював. Йому не відомо між ким був конфлікт та бійка, не бачив хто з хлопців наносив удари.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що 15.10.2018 року у нічний час разом з братом ОСОБА_17 та дружинами на автомобілі повертались з хрестин, які були в м.Вашківці, Вижницького району Чернівецької області. В с.Замостя, Вижницького району побачили бійку, вирішили зупинитись. Коли підійшли, то ОСОБА_15 лежав на землі, а хлопець, який був зверху різко встав та втік. Йому не відомо між ким був конфлікт та бійка, не бачив хто з хлопців наносив удари. ОСОБА_18 підняли і помістили у автомобіль та відвезли додому. Бачив у ОСОБА_18 кров на обличчі. ОСОБА_9 не бачив на місці конфлікту. Йому відомо, що ОСОБА_15 хворіє на епілепсію.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що у ніч з 14.10.2018 року на 15.10.2018 року у будинку культури с.Замостя, Вижницького району Чернівецької області були танці. Надворі біля будинку культури бачив конфлікт між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , які побились і розійшлись. Через годину на автомобілі марки ВАЗ їхав в с.Коритне, Вижницького району Чернівецької області та запропонував ОСОБА_3 та ОСОБА_4 поїхати разом. По дорозі бачив як йшли ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , хлопці попросили зупинити машину. Коли ОСОБА_21 та ОСОБА_24 вийшли, між ними зав`язалась бійка. Побачивши, що позаду їде машина, він поїхав та залишив ОСОБА_4 та ОСОБА_25 . Зазначив, що з машини не виходив, бачив, що сіпанина відбувалась між ОСОБА_26 та ОСОБА_14 та між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Не бачив, щоб між ОСОБА_12 та ОСОБА_14 була бійка та щоб ОСОБА_21 наносив ОСОБА_27 удари. Зазначив, що всі хлопці вели себе агресивно.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що у ніч з 14.10.2018 року на 15.10.2018 року у будинку культури с.Замостя, Вижницького району Чернівецької області були танці. На вулиці між ним та ОСОБА_26 була суперечка, під час якої вони побились. Дана суперечка була завершена, претензій ніхто ні до кого не мав, після неї продовжували відпочивати та танцювати. По закінченню танців з ОСОБА_14 йшов додому в с.Коритне, Вижницького району Чернівецької області. ОСОБА_15 йшов попереду, а він йшов позаду та говорив по телефону, відстань між ними була близько 10 м. Під`їхала машина, в цей час ОСОБА_15 щось вигукнув та почав іти в сторону машини. Що саме вигукнув ОСОБА_15 він не почув. З машини вийшли два хлопці, пізніше він зрозумів, що це ОСОБА_21 та ОСОБА_28 . ОСОБА_24 підійшов до ОСОБА_18 та між ними почалась сіпанина. ОСОБА_21 підбіг до нього та вони почали боротись і впали. Через декілька хвилин боротьба між ним та ОСОБА_12 закінчилась і він пішов додому, а ОСОБА_15 з ОСОБА_26 лежали обоє на землі. Зазначив, що ОСОБА_29 та ОСОБА_18 не розбороняв, а залишив їх, оскільки був випивший і вирішив іти додому. Чому почалась даний конфлікт йому не відомо.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Суд безпосередньо дослідив надані стороною обвинувачення письмові докази, зокрема:

- витяг з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000416 від 16.10.2018 року, внесеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.2 КК України;

- рапорт пом.чергового Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_30 , зареєстрованого ЄО за №3563 від 15.10.2018 року за заявою ОСОБА_8 ;

- заява ОСОБА_8 від 15.10.2018 року згідно якої ОСОБА_8 просить притягнути до відповідальності ОСОБА_4 та ОСОБА_29 , які 15.10.2018 року біля 03-00 год. в с.Коритне спричинили йому тілесні ушкодження;

- ухвалу слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 24 січня 2019 року про проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000416 від 16.10.2018 року;

- висновок експерта №9 від 26.01.2019 року з даних якого вбачається, що на підставі проведеної експертизи ОСОБА_8 , за даними мед.документів встановлено: ОСОБА_8 , 1989 року народження знаходився на стацлікуванні у Вижницькій ЦРЛ з 15.10.2018 року по 26.10.2018 року та у Вашківській РЛ з 29.10.2018 року по 16.11.2018 року з діагнозом: Закрита ЧМТ. Струс головного мозку. Забої обличчя і лівої половини грудної клітки в зоні 8-12 ребер. Викривлення носової перегородки. Генералізована епілепсія. У ОСОБА_8 , виявлені наступні тілесні ушкодження: множинні ссадна обличчя, китиць, садно в лівій скроневій ділянці, садно на правому колінному суглобі, струс головного мозку. Вищевказані тілесні ушкодження могли виникнути від неодноразової дії тупих твердих предметів або при ударі об такі, можливо їх виникнення від ударів кулаками, ногами та головою, при обставинах та в строк викладених в ухвалі суду та в своїх показах і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Утворення вище вказаних тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту на тверду поверхню із прискоренням чи без такого є малоймовірним;

- протокол проведення слідчого експерименту від 07 листопада 2019 року з DVD-R диском за участю ОСОБА_8 з даних якого вбачається, що ОСОБА_8 у присутності двох понятих під час слідчого експерименту відтворив обставини події, які мали місце 15.10.2018 року;

- протокол проведення слідчого експерименту від 23 грудня 2019 року з DVD-R диском за участю свідка ОСОБА_13 з даних якого вбачається, що ОСОБА_13 у присутності двох понятих розповів про події, які мали місце 15.10.2018 року;

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 26.04.2021 року призначено комісійну судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_8 , проведення якої доручити Чернівецькому обласному бюро судово-медичної експертизи. На вирішення експертів поставити наступні питання: 1. Чи пов`язане погіршення стану здоров`я потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з фактом спричинення йому тілесних ушкоджень, що мало місце 15.10.2018 року? 2. Якщо пов`язано то до якого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відноситься?

Висновок експерта №028 від 10.06.2021 року з даних якого вбачається, що на підставі даних комісійної судово-медичної експертизи за матеріалами справи №713/40/20 провадження №1-кп/713/14/21 по факту визначення стану здоров`я ОСОБА_8 , 1989 року народження, даних медичних документів на його ім`я, даних первинної судово-медичної експертизи, відомих обставин справи та у відповідності з наявними питаннями, надано наступні висновки: 1.З медичної карти амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_8 , а саме запису невропатолога відомо, що він страждає на «Генералізовану епілепсію, з тоніко- клонічними розладами з частотою 1-2 рази в добу, та з помірною лікворною гіпертензією. З подальших записів відомо, що підекспертний періодично звертається до невропатолога зі сталими скаргами і йому призначається лікування у вигляді лікарських засобів Valprocom chrono 500 mg та Lamotrini 0,1.

2. ОСОБА_31 з 15.10.2018 року по 26.10.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Вижницької ЦРЛ з діагнозом: ЗЧМТ (закрита черепно-мозкова травма), струс головного мозку. Забій обличчя і правої половини грудної клітки в зоні 8-12 ребра. Супутній: Викривлення носової перегородки. Генералізована епілепсія. У подальшому, ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні: - з 08.04.2019 року по 19.04.2019 року, у Вижницькій центральній районній лікарні з діагнозом: Наслідки перенесеної ЗЧМТ (15.10.18 р.). Струс головного мозку, стійка цефалгія, помірна лікворна гіпертермія, легкий вестибуло-атактичний синдром. Генералізована епілепсія з тоніко-клонічними судомами (4-5 р за добу). Виражена післятравматична шийно-грудна радикулопатія, стійкий больовий м`язово-тонічний с-м. Забій обличчя і правої половини грудної клітки в зоні 8-12 ребра. Супутній: Викривлення носової перегородки. Генералізована епілепсія; - з 05.05.2019 року по 17.08.2019 року у Вашківецькій філії Вижницької центральної районної лікарні з діагнозом: Наслідки перенесеної ЧМТ (2018 р.). Післятравматична енцєфалопатія II ст. з артеріальною гіпертензією. Стійка цефалгія, помірна лікворна гіпертензія, помірний вестибуло-атактичний с-м, астенічний розлад. Епілепсія з частими приступами (2-3 рази за добу); - з 10.03.2020 р. по 21.03.2020 р. у Вашківецькій філії Вижницької центральної районної лікарні з діагнозом: Наслідки перенесеної ЧМТ (2018 р.). Післятравматична енцефалопатія II ст. з артеріальною гіпертензією, помірна лікворна гіпертензія, цефалгія, виражений вестибуло-атактичний с-м, астенічний розлад. Епілепсія з частими приступами (09.03.20 р., 10.03.20 р.); - з 23.07.2020 р. по 03.08.2020 р. у Вижницькій центральній районній лікарні з діагнозом: Ідіопатична епілепсія, генералізовані тоніко-клонічні напади з частотою 3-4 рази за добу. Помірний вестибуло-атактичний синдром; - 02.10.2020 р. по 13.10.2020 р. у Вижницькій центральній районній лікарні з діагнозом: Генералізована епілепсія, генералізовані тоніко-клонічні напади з частотою 1-2 рази за добу. Помірний вестибуло-атактичний синдром; з 09.01.2021 року по 22.01.2021 року у Вижницькій районній лікарні з діагнозом: Генералізована епілепсія, генералізовані тоніко-клонічні напади з частотою 3-5 рази на місяць. Виражена лікворно-венозна дисциркуляція, стійка цефалгія. Супутній: Хронічний простатит, загострення. Хронічна затримка сечі. Синдром подразливого кишківника.

3. Встановлений в медичній карті стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_8 діагноз «струс головного мозку» (від 15.10.2018 р.) підтверджено суб`єктивними скаргами на головний біль, запаморочення, нудоту та неврологічними симптомами - хиткість в позі Ромберга, ригідність потиличних м`язів, нечіткість при виконанні пальце-носової проби, високі сухожильні рефлекси. Наведені неврологічні симптоми не є патогномонічними (специфічними) симптомами струсу головного мозку. Вказана вище клінічна картина не диференційована від подібних скарг та симптомів, притаманних основному захворюванню, на яке ОСОБА_8 страждає з дитинства, а саме генералізовану епілепсію із частими (до 4-5 разів на день) епілептичними нападами. Таким чином, при проведенні дійсної експертизи та оцінці ступеню важкості тілесних ушкоджень, які були виявлені на тілі ОСОБА_8 на момент проведення первинної судово-медичної експертизи, діагноз «Стус головного мозку», як і термін перебування підекспертного на стаціонарному лікуванні з приводу лікування цієї патології комісія експертів не приймала до уваги як не підтверджений об`єктивними та неврологічними симптомами. З тих же причин не приймався до уваги також і термін струсу головного мозку. 4. При проведенні первинної судово-медичної експертизи у ОСОБА_8 були виявлені наступні тілесні ушкодження: множинні садна обличчя, китиць, садно в лівій скроневій ділянці, садно на правому колінному суглобі. Дані тілесні ушкодження виникли від неодноразової дії твердих тупих предметів або при ударах об такі, у тому числі, можливо, і від ударів кулаками, ногами та головою за обставин та в термін, вказаний у фабулі в ухвалі суду, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Приймаючи до уваги вищенаведене, комісія експертів вважає не актуальним формулювання відповіді на питання щодо наявності зв`язку між погіршенням стану здоров`я ОСОБА_8 та фактом спричинення йому тілесних ушкоджень 15.10.2018 року.

Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Тобто, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Свої висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 ст.125 ч.1 КК України прокурор обґрунтовує показами потерпілого ОСОБА_8 , письмовими документами та висновком експертизи.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У статті 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципів верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно вимог ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Вимогами ст.370 КПК України, передбачено, що судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17.07.1997 року ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі «Бербера, Мессеге и Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року №5 "Зі змінами внесеними постановами від 04.06.1993 року №3 та від 03.12.1997 року №12", всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх не можливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Відповідно до роз`яснень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку", обвинувальний ухил при вирішенні питання про винуватість чи невинуватість підсудного є неприпустимим. Всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь підсудного.

Статтею 368 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити низку питань, до яких зокрема, віднесені питання, чи містять діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Докази винуватості ОСОБА_4 , на які посилався прокурор в судовому засіданні, ретельно перевірені та належним чином оцінені з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності.

Оцінивши в сукупності вказані обставини та докази, які покладені в основу обвинувачення, Суд дійшов висновку, що досудовим розслідуванням не встановлено та не здобуто, а державним обвинуваченням не представлено в ході судового розгляду жодного доказу в підтвердження того, що ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_3 , без попередньої змови між собою, умисно спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Тобто стороною обвинувачення не надано достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_4 , і на даний час вичерпані можливості їх отримати, обвинувачення побудоване на припущеннях.

Тому ОСОБА_4 не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності.

Доводи прокурора про доведеність вини ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 ст.125 ч.1 КК України є помилковими та не підтверджуються жодними наданими доказами.

Інших доказів стороною обвинувачення не пред`явлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

Аналізуючи показання свідків обвинувачення, необхідно відмітити, що вони не підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_32 .

Таким чином, показання потерпілого ОСОБА_18 , суд не може покласти в основу обвинувального вироку, оскільки ними не підтверджується «поза розумним сумнівом», що саме внаслідок дій ОСОБА_4 , згідно формулювання обвинувачення, ОСОБА_22 були заподіяні легкі тілесні ушкодження.

З огляду на вищенаведене, на думку суду, пред`явлене обвинувачення, показання потерпілого, викликають сумніви в частині заподіяння обвинуваченим ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень потерпілому, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою, оскільки містять суттєві розбіжності та протиріччя в обставинах, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому суд не може покласти їх в основу обвинувального вироку,

Таким чином, ті обставини, які сторона обвинувачення вважала доведеними, жодними належними та допустимими доказами в судовому засіданні не підтверджені та спростовуються показаннями, допитаних судом свідків, та дослідженими матеріалами справи в їх сукупності. А тому ці обставини є лише припущенням обвинувачення і нічим об`єктивно не підтверджені та не свідчать про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, ухвалюється виправдувальний вирок.

Разом з цим, всі надані прокурором докази в сукупності та досліджені судом обставини, покази потерпілого, свідків, вказують на нанесення обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілому легких тілесних ушкоджень, які суд покладає в основу обвинувального вироку.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до ч.1 ст.28 КК України, злочин визнається таким, що вчинений групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою.

Згідно коментаря до КК України, група осіб без попередньої змови - це двоє або більше виконавців, які утворили групу для спільного вчинення злочину без попередньої домовленості між собою про це. Відсутність попередньої змови означає, що виконавці злочину до моменту його вчинення не обговорювали питання про його вчинення, не домовлялися про спільність своїх дій, розподіл ролей тощо. Для цієї групи характерне спонтанне, ситуативне об`єднання зусиль виконавців для досягнення загального злочинного результату безпосередньо перед його вчиненням або в процесі його вчинення.

Оскільки в судовому засіданні не знайшла підтвердження кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 вчинення злочину групою осіб без попередньої змови між собою, тому, суд вважає, що з обвинувачення необхідно виключити ч.1 ст.28 КК України.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України доведена у повному обсязі, підтверджується висновком експерта №028 від 10.06.2021 року, показами потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_9 .

Таким чином дії ОСОБА_3 суд кваліфікує відповідно за ст.125 ч.1 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення за ст.125 ч.1 КК України відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Щодо часткового невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, суд вважає, що даним посиланням та показанням в цій частині необхідно дати критичну оцінку, розцінивши їх як обрану лінію та метод захисту та самозахисту, з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, оскільки судом достовірно встановлено на підставі дослідження наданих стороною обвинувачення кримінального провадження кожного доказу окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також показами потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_9 .

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Суд критично відноситься до посилань обвинуваченого ОСОБА_3 , у яких заперечується наявність у останнього умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому повідомляючи при цьому, що у тій ситуації мало місце з його боку необхідна оборона від протиправних дій потерпілого ОСОБА_8 , і вважає надання цих показань, як спробу уникнути відповідальності.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК України.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ОСОБА_3 не перебував у стані необхідної оборони чи у стані перевищення її меж, а діяв умисно з метою протиправного заподіяння тілесного ушкодження потерпілому на ґрунті виниклого конфлікту.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого, необхідно кваліфікувати умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, при призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно вимог ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно вимог ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

За приписами ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Санкцією ч.1 ст.125 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Відповідно до приписів ст.12 КК України інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення належить до кримінального проступку (на момент вчинення злочином невеликої тяжкості), за який передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язком, а не правом суду.

З обвинувального акту вбачається, що з моменту вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального проступку минуло понад 2 роки.

Обвинувачений ОСОБА_3 не ухилявся від досудового розслідування або суду, нового кримінального правопорушення не вчинив, а тому строки давності минули.

Невизнання своєї вини обвинуваченим не перешкоджає суду застосувати положення ч.5 ст.74 КК України.

За таких обставин і міркувань суд вважає обґрунтованим звільнення ОСОБА_3 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п.1 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжні заходи до обвинувачених не застосовувалися.

Керуючись ст.ст.368, 369-371, 374, 376 КПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати невинуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.28 ч.1 ст.125 ч.1 КК України та виправдати, згідно п.2 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

На підставі п.1 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вирок може бути оскаржений в Чернівецький апеляційний суд через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, захиснику, представнику потерпілого, прокурору, направити потерпілому.

Суддя Іван КИБИЧ