Справа № 367/4579/21
Провадження №1-кп/367/577/2021
УХВАЛА
Іменем України
18 листопада 2021 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю
прокурора: ОСОБА_3 ,
представника потерпілої: ОСОБА_4 ,
потерпілої: ОСОБА_5 ,
захисника: ОСОБА_6 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000771 від 08.05.2021 року по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Казахстан, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Луганськ, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Ірпінського міського суду Київської області з Бучанської окружної прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000771 по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.
16.11.2021 року до суду надійшла заява потерпілої ОСОБА_5 , відповідно до якої, остання просила про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000771 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні представник потерпілої та потерпіла подане клопотання підтримали та просили задовольнити.
Захисник та обвинувачені в підготовчому судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання потерпілої.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо закриття кримінального провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Суд, заслухавши заяву потерпілої, думки учасників кримінального провадження, вивчивши заяву потерпілої та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд, зокрема, має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.
Відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ст. 477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених: частиною першою статті 126 (умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, без обтяжуючих обставин).
Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Зміст частини першої статті 477 КПК України у системному зв`язку із частиною четвертою статті 26 і пунктом сьомим частини першої статті 284 зазначеного Кодексу зводиться до того, що обов`язковою умовою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є заява потерпілого як волевиявлення про притягнення винного до кримінальної відповідальності взагалі, а не за конкретною нормою КК України. Оскільки потерпілий не зобов`язаний юридично оцінювати вчинені щодо нього протиправні дії, то подану ним до правоохоронних органів заяву про злочин без визначення кримінально-правової кваліфікації або з неправильною кваліфікацією варто вважати підставою для здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, в тому числі в разі відповідної зміни правової оцінки діяння за результатами судового розгляду. Інтерес особи, котра зазнала шкоди, у застосуванні процедури кримінального судочинства стосується не юридичної кваліфікації протиправних дій, а самого факту вчинення цих дій щодо неї. Подана до правоохоронних органів та/або суду заява потерпілого є вираженням його ставлення до події злочину, особи, що його вчинила, й обраного способу реагування. Відповідне волевиявлення є свідченням того, що особа, котрій завдано шкоди, звертається до держави з метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів шляхом кримінального переслідування винного, не вважаючи належними й достатніми інші способи досягнення цієї мети (Постанова Верховного Суду від 05.12.2019 року, справа № 203/6405/14-к).
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Так, як вбачається з обвинувального акту складеного начальником сектору дізнання ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 - 15.06.2021 року та затвердженого прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 22.06.2021 року, в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000771 від 08.05.2021 року, по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.
Вищевказане кримінальне провадження було розпочате на підставі заяви потерпілої ОСОБА_5 , що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
За вказаних вище обставин, формально, пред`явлене ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачення підпадає під ознаки приватного обвинувачення.
Разом із тим, суд, під час дослідження матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акту, та його аналізу, дійшов висновку, що фактично пред`явлене обвинувачення (фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення) не відповідають кваліфікації інкримінованих обвинуваченим дій.
Зазначена в обвинувальному акті кваліфікація інкримінованих обвинуваченим дій за ч. 1 ст. 126 КК України, а саме умисне завдання ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення встановлених органом досудового розслідування та суперечить кваліфікації ч. 1 ст. 126 КК України визначеній в КК України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 126 КК України, кримінальна відповідальність наступає за умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Також, з обвинувального акту вбачається, що протиправні дії відносно потерпілої ОСОБА_5 були вчинені спільно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , тобто двома особами, що дає підстави суду вважати, що кримінальне правопорушення було вчинено групою осіб.
Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 28 КК України, кримінальне правопорушення визнається таким, що вчинене групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою. Кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.
Разом із тим, органом досудового слідства не було вказано в обвинувальному акті такої обставини, що обтяжує покарання обвинуваченим, як вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою (частина друга або третя статті 28).
Крім того, у разі вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 126 КК України групою осіб, то дії обвинувачених повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 126 КК України, відповідно до якої, відповідальність настає за ті самі діяння (передбачені ч. 1 ст. 126 КК України), що мають характер мордування, вчинені групою осіб, або з метою залякування потерпілого чи його близьких, або з мотивів расової, національної чи релігійної нетерпимості. Кваліфікованими видами злочину (ч. 2 ст. 126) є вчинення описаних у ч. 1 цієї статті діянь: 1) що мають характер мордування; 2) групою осіб; 3) з метою залякування потерпілого чи його близьких; 4) з мотивів расової, національної чи релігійної нетерпимості.
За вказаних вище обставин, з врахуванням положень КПК України та КК України, оскільки пред`явлене обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 містить істотні недоліки, тобто не сформульоване належним чином, та в обвинувальному акті містяться ознаки наявності обтяжуючої обставини вчинення кримінального правопорушення групою осіб або невірної кваліфікації дій обвинувачених, яка полягає в тому що у разі зміни обвинувачення прокурором дії обвинувачених можуть бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 126 КК України, тобто на більш тяжке кримінальне правопорушення дане кримінальне провадження не підпадає під дію ст. 477 КПК України та не може бути проведеним у формі приватного обвинувачення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання потерпілої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000771 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України не ґрунтується на вимогах закону, а тому у його задоволенні необхідно відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 284-288, 314-315, 369-372, 376, 394-395, 477 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання потерпілої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000771 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України залишити без задоволення.
Повний текст ухвали був складений, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошено 29 листопада 2021 року.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1