Справа № 461/8051/21
Провадження № 1-кс/461/6523/21
УХВАЛА
Іменем України
23.11.2021 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно
в с т а н о в и в:

Старший слідчий СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, що перебуває у спільній власності підозрюваного ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_7 та зареєстроване на ОСОБА_7 із забороною відчуження, зокрема накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,3 кв.м.

Слідчий обґрунтовує своє клопотання тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, за які кримінальним законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна. Слідчий зазначив, що 23.02.2008 року зареєстровано шлюб між підозрюваним ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Відповідно до відомостей з реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_7 з 06.06.2012 року на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 . Слідчий зазначає, що вищевказане майно перебуває у спільній сумісній власності підозрюваного та його дружини ОСОБА_7 . Тому, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання , а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), слідчий просить клопотання задоволити.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглядати клопотання без виклику особи, у володінні якої знаходиться майно, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

На підставі ст.107 КПК України фіксування судового процесу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, частиною першою ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000031 від 06.03.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,5 ст.185 КК України.

11.11.2021 року, о 14.50 год., ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

12.11.2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

13.11.2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про зміну раніше повідомленої йому підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч.5 цієї ж статті арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч.6 цієї ж статті у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Санкцією ч. 5 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Згідно з ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

23.02.2008 року між підозрюваним ОСОБА_6 та ОСОБА_8 зареєстровано шлюб, що підтверджується актовим записом про шлюб №41.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №284628528 від 15.11.2021 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_7 з 06.06.2012 року.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, згідно зі ст. 60 СК України, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України. Так, особистою приватною власністю одного з подружжя є, зокрема, майно, набуте ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №284628528 від 15.11.2021 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_7 . Право власності на квартиру оформлено на підставі свідоцтва про право на спадщину, в силу положень Сімейного кодексу України, є особистою власністю ОСОБА_7 .

Окрім того, слід зазначити, що в матеріалах клопотання відсутній цивільний позов, відтак відсутні підставі для накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

З врахуванням наведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що заявлене клопотання є безпідставним, а тому не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170, 172, 173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо, ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1