УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000912, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.07.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000912 від 29.07.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні СВ Відділу поліції №1 ЗРУП ГУ НП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000912 від 29.07.2021, за ч. 3 ст. 358 КК України, по факту підробки підпису наявного у заповіті ОСОБА_5 невстановленими особами, що спричинило до відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .
З метою збереження речових доказів, запобігання можливості пошкодження, псування, перетворення, відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка є об`єктом кримінально протиправних дій, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на вказану квартиру.

Слідчий клопотання підтримав, про що надав відповідну заяву.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
Встановлено, що СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП у Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000912 від 29.07.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У ст. 171 КПК України, викладено вимоги, яким повинно відповідати клопотання слідчого про арешт майна.
Зокрема у п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України зазначено, у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить до висновку, що у задоволенні клопотання про арешт майна, слід відмовити, оскільки слідчий не довів необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, у разі не накладення арешту.
Крім того, слідчому судді не надано доказів того, що в рамках даного кримінального провадження будь-якій особі повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України. У Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000912 від 29.07.2021 таких відомостей також не міститься.
Також, слідчим не доведено, як вищезазначена квартира буде використовуватись у якості речового доказу у кримінальному провадження, яке здійснюється за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КПК України, а саме підробки офіційного документу, у тому числі, які ознаки речового доказу властиві даній квартирі.
Статтею 41 Конституції України, передбачено, що кожен має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном і ніхто не може бути протизаконно обмежений в реалізації свого законного права власності.
Статтями 7, 16 КПК України установлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Вирішуючи вказане клопотання слідчий суддя вважає, що у разі накладення арешту на квартиру, можуть бути порушені право добросовісного власника нерухомого майна, що свідчить про те, що такий захід забезпечення кримінального провадження не відповідає принципам розумності та співрозмірності кримінального провадження.
З врахуванням викладених обставин, а саме того, що слідчим не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, слідчий суддя доходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає залишенню без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1