Справа № 639/4150/21
Провадження №1-кп/639/405/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000151 від 28.04.2021 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 27 квітня 2021 року приблизно о 20-15 год. знаходився за адресою: м. Харків, пр.-т Новобаварський, 75, де на стоянці помітив автомобіль «BMW» д.н.з НОМЕР_1 , належний раніше йому не знайомій ОСОБА_4 .

Надалі ОСОБА_5 спочатку підійшов до вищевказаного автомобіля, а потім відчинив задні пасажирські дверцята, та здійснив незаконне потрапляння до салону, де таємно заволодів футляром зеленого кольору з окулярами марки «GUCCI», вартістю, відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 9 від 29.04.2021 р. 10641 грн., належними ОСОБА_4 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що скоїв його за встановлених судом обставин. Повідомив, що 27 квітня 2021 р. близько 20 год. перебував на парковці біля будинку № 75 по пр.-ту Новобаварському в м. Харкові. Побачив на парковці автомобіль «BMW», водій якого не закрив двері до автомобіля, після чого у нього раптово виник умисел вчинити крадіжку речей з нього. Проникнувши до автомобіля через задні двері, взяв футляр з окулярами та залишив автомобіль, але майже одразу був затриманий чоловіком потерпілої. Також обвинувачений в судовому засіданні приніс потерпілій вибачення та просив не призначати йому реальне покарання, посилаючись на те, що утримує неповнолітню дитину, мати якої проживає окремо, працевлаштувався водієм, хоч і неофіційно, заявив про щире каяття. Цивільний позов потерпілої визнав частково, не заперечував проти відшкодування моральної шкоди, проте вважав недоцільним стягнення вартості окулярів, які було повернуто потерпілій.

Потерпіла ОСОБА_4 повідомила про обставини вчинення кримінального правопорушення та пояснила, що її чоловіком було затримано ОСОБА_5 поряд із місцем його вчинення разом з футляром з окулярами. Окуляри було вилучено слідчим та повернуто потерпілій лише у червні 2021 року. Окуляри є індивідуальним майном потерпілої та після їх викрадення та проведення з ними слідчих дій вона не може ними користуватися через те, що вони перебували у фактичному володінні інших осіб. Також повідомила про погіршення її психоемоціонального стану після вчинення відносно неї злочину, через що вона була змушена консультуватися у лікаря-психіатра та проходити медикаментозне лікування. Потерпілою заявлений цивільний позов, в якому вона просить стягнути з ОСОБА_5 вартість викраденого майна 11201,33 грн., а також моральну шкоду, спричинену внаслідок злочину, в розмірі 10000 грн. Також потерпіла просила призначити ОСОБА_5 покарання без звільнення від його відбування з випробуванням, оскільки вважала відсутньою таку обставину, що пом`якшувала б покарання, як щире каяття. Також зазначила, що обвинувачений хоча і є в силу ст. 89 КК України таким, що не має судимості, проте раніше неодноразово засуджувався за вчинення, в тому числі, злочинів проти власності та реально відбував покарання. Тому, з урахуванням інших даних про його особу, просила призначити обвинуваченому реальне покарання.

Учасники кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, а також стосовно судових витрат, речових доказів, цивільного позову.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії обвинуваченого кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, офіційно не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Надана потерпілою інформація з Єдиного реєстру боржників свідчить про наявність 8 записів відносно ОСОБА_5 щодо наявності виконавчих проваджень зі стягнення штрафів у справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху.

З врахуванням роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» під щирим каяттям слід вважати характеристику суб`єктивного ставлення винного до вчиненого злочину, яке полягає в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

З огляду на наведене суд приходить до висновку про необхідність вважати наявною обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 відповідно до п. 1 ст. 66 КК України - щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а також принципів законності, справедливості, обгрунтованості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, відношення обвинуваченого до скоєного, особу винного, його вік, стан здоров`я, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.

При цьому суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання щодо ОСОБА_5 в цілому на теперішній час можливе шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, проте з врахуванням даних про особу обвинуваченого, його сімейний стан наявність на утриманні неповнолітньої дитини, наявності обставини, що пом`якшує його покарання, думку потерпілої, яка наполягала на призначенні обвинуваченому реального покарання, приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів є можливим без реального відбування покарання та звільнює його від відбування покарання з випробуванням зі встановленням максимального іспитового строку.

При цьому до набрання вироком суду законної сили підлягає застосуванню відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 підлягає задоволенню в частині відшкодування моральної шкоди, беручи до уваги його визнання обвинуваченим в цій частині та очевидне заподіяння такої шкоди особі, яка зазнала психологічних переживань у зв`язку зі вчиненням злочину, тимчасовим позбавленням майна, що спричинило необхідність медикаментозного лікування потерпілої.

Що стосується позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає їх недоведеними через фактичне повернення викраденого майна потерпілій органом досудового розслідування

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 127-129, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

До набрання вироком суду законної сили застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- заборонити залишати місце фактичного мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , у період з 22:00 год. до 07:00 год. наступного дня,

- прибувати до прокурора, суду за першою вимогою,

- не відлучатися з Харківської області без дозволу прокурора або суду,

- повідомляти прокурора та суд про зміну місця проживання, місця роботи.

Після набрання вироком суду законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту скасувати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч) гривень.

У задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь судового експерта ОСОБА_7 витрати на проведене у кримінальному провадженні експертне дослідження в розмірі 490 (чотириста дев`яносто) гривень 35 копійок (к/п, а.с. 39).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.05.2021 р. на речові докази у кримінальному провадженні сонцезахисні окуляри GUCCI в футлярі зеленого кольору та вважати їх такими, що повернуті потерпілій ОСОБА_4 .

Речовий доказ: CD-R диск зберігати в матеріалах судової справи (к/п, а.с. 43).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому, потерпілій право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1