Справа № 180/1004/21
Провадження № 1-кп/0182/840/2021
У Х В А Л А
Іменем України

21.10.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000018, відомості про яке 08.03.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст. 115 КК України,-

з участю сторін провадження

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0000018 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що ризики, які були наявними на момент обрання цього запобіжного заходу не минули та наразі наявні ризики того, що обвинувачена, може переховуватись від суду, може чинити тиск на потерпілу та свідків.

Обвинувачена заперечувала проти продовження строку тримання під вартою, просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем її проживання в АДРЕСА_1 . Обвинувачена зазначила, що має неповнолітню доньку, про яку має піклуватись.

Захисник підтримав клопотання обвинуваченої.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, пов`язаного з насиллям, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що може спонукати її переховуватись від суду. ЄСПЛ в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України», зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Незважаючі на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, тому суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння.

Крім того, по провадженню не допитані потерпіла та свідки, адреси проживання яких відомі обвинуваченій, тому, існує ризик, що у разі зміни обвинуваченій запобіжного заходу на більш м`який, ОСОБА_3 може чинити тиск на них з метою зміни ними своїх показань.

Ніякі більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам.

Також судом враховується той факт, що наявність неповнолітньої дитини, то б то наявність міцних соціальних зв`язків, не вберегли обвинувачену від вчинення інкримінує мого їй злочину.

Таким чином, суд вважає клопотання прокурора мотивованим та таким, що підлягає задоволенню.

Строк дії запобіжного заходу слід продовжити не більше ніж на 2 місяці.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 задовольнити, в задоволенні клопотання обвинуваченої - відмовити.

Продовжити дію щодо обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, рахуючи з 21.10.2021 року до 21 .12.2021 року.

Ухвала може бути оскаржена на протязі 5 днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1