ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-кп/818/3123/21 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 619/4582/21 Головуючий І інстанції ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 17.09.2021 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000096 від 07.07.2020, за частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 305, частиною 2 статті 15 частиною 3 статті 305, частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307, частиною 2 статті 15 частиною 1 статті 201, частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 201, частиною 4 статті 321 КК України, -

встановила:

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 17.09.2021, серед іншого, клопотання прокурора ОСОБА_9 задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 15 листопада 2021 року, включно.

У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 про зміну запобіжних заходів обвинуваченим відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати ухвалу про продовження запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_7 та ухвалити нову, якою зменшити суму застави.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не взято до уваги, що ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 04.08.2021 визначена сума застави 340 500 гривень, яку сторона захисту вважає занадто великою та просила зменшити. Судом розгляд цього питання проігноровано.
Вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено, є занадто суворим та до обвинуваченого слід було б застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або інший запобіжний захід не пов`язаний із обмеженням волі.
Вважає, що ризики, зазначені в клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою, не обґрунтовані та не підтверджуються належними доказами.
Обвинувачений не має на меті уникати кримінальної відповідальності та нема підстав вважати, що він продовжить злочинну діяльність.
Ризики впливу на свідків та продовження злочинної діяльності є лише припущеннями.
Обвинувачений ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, в нього є малолітня дитина, дружина, мати, бабця, має фактичне місце проживання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , яка апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.
Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, враховуючи, що ризики, передбачені пунктами 1,3,5 частини 1 статті 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, не перестали існувати, оцінивши у сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, що інкримінуються обвинуваченому, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у злочинах, у вчиненні яких обвинувачується, а також врахувавши ту обставину, що розгляд справи не розпочався, не допитані свідки, не досліджені матеріали справи, дійшов висновку про доцільність продовження строку застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З таким висновком суду погоджується й суд апеляційної інстанції, вважає його обґрунтованим та вмотивованим.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 305, частиною 2 статті 15 частиною 3 статті 305, частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307, частиною 2 статті 15 частиною 1 статті 201, частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 201, частиною 4 статті 321 КК України, серед яких є особливо тяжкі злочини, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим обвинувачений може також переховуватися від суду та органу досудового розслідування, на що обґрунтовано послався суд в оскаржуваному судовому рішенні.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та тієї обставини, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, на думку колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що, в свою чергу, призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до неналежного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

За таких обставин колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо відсутності або недоведеності ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.

Посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 в апеляційній скарзі на недоведеність існування ризиків колегія суддів вважає безпідставним, оскільки існування ризиків, в тому числі і втечі від правоохоронних органів та суду, об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні та на час апеляційного розгляду вони не зникли та не зменшилися.

Отже, на час проведення апеляційного перегляду ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, а саме, можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення не зменшились, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого йому обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

Враховуючи вищенаведені відомості, колегія суддів вважає обґрунтованими та доведеними ризики, якими прокурор обґрунтовує необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо зменшення розміру застави, визначеної при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки при визначенні розміру застави слідчим суддею враховано обставини, передбачені частиною 4 статті 182 КПК України, розмір визначеної застави не перевищує меж розмірів застави, визначених у пункті 3 частини 5 статті 182 КПК України.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_7 не зможе забезпечити виконання ним його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності підстав для зміни чи скасування ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 17.09.2021 за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 17.09.2021 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді: