ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2858/21 Справа № 201/6386/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000301 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2021 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз:
- 03.01.2018 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 195, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання за ст.195 КК України змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, вважати ОСОБА_8 засудженим: - за ст.195 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 120 годин; - за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 п.п. 2, 6 ч.3 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_8 : - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - обмежити спілкування з потерпілою ОСОБА_10 ; в решті вирок суду залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 57 КК України, покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Із вступної частини вироку вбачається, що ОСОБА_8 офіційно не працює, а тому, такий вид покарання як виправні роботи, у цьому випадку не може бути призначено обвинуваченому.

Проте суд першої інстанції в порушення зазначених вимог, призначив покарання ОСОБА_8 за ст. 195 КК України у виді виправних робіт строком на 1 рік, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання: - за ст.195 КК України у виді 1 року виправних робіт; - за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та з покладанням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, 12.05.2021 року ОСОБА_8 перебував в приміщенні квартири АДРЕСА_2 зі своєю знайомою ОСОБА_11 , де між ними на ґрунті неприязних відносин виник словесний конфлікт. В цей час, у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел направлений на погрозу знищення чужого майна шляхом підпалу.
Далі, ОСОБА_8 вигнав на вулицю ОСОБА_11 та зачинившись в приміщенні квартири, тримаючи в руках пляшку з нафтовим розчинником «Уайт спіріт» з світлим нафтопродуктом, вуглеводний склад якого характерний для бензину-розчиннику та запальничку, почав кричати у розбите вікно в кухонному приміщенні, привертаючи до себе увагу і погрожуючи підпалити приміщення квартири, створивши реальні підстави ОСОБА_11 побоюватися виконання погроз знищити житловий будинок шляхом підпалу.
Окрім того, незадовго до вищевказаних подій, ОСОБА_8 , маючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на придбання та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, в невстановлений в ході досудового розслідування спосіб придбав корпус осколкової ручної гранати Ф-1, промислового виготовлення, яка відноситься до категорії вибухових речовин, без маркування та модернізований уніфікований запал ручних гранат типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв, з маркуванням «УЗРГМ-2 146-78 583», які придатні для здійснення вибуху. Після чого, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, почав зберігати корпус осколкової ручної гранати Ф-1 та модернізований уніфікований запал ручних гранат типу УЗРГМ-2, з маркуванням «УЗРГМ-2 146-78 583» в правій кишені куртки одягнутої на ньому.
Далі, слідчим СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, 12.05.2021 року у період часу з 11.33 годин до 14.00 годин проведено невідкладний обшук в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в ході котрого ОСОБА_8 , діставши з правої кишені куртки, одягнутої на ньому, корпус осколкової ручної гранати Ф-1 та модернізований уніфікований запал ручних гранат типу УЗРГМ-2, з маркуванням «УЗРГМ-2 146-78 583» та кинув її в напрямку учасників слідчої дії.
В ході подальшого проведення обшуку, корпус від гранати Ф-1 без маркування вилучено та опечатано в експертний пакет МВС України №АВ2019767, запал від гранати із маркуванням «УЗРГМ-2 146-78 583» опечатано в експертний пакет МВС України №АВ2019766.
Кримінальне провадження розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого та його захисника, які не заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, при призначенні ОСОБА_8 покарання за ст.195 КК України, заслуговують на увагу.
Як вбачається з резолютивної частини вироку, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.195, ч.1 ст.263 КК України, та за ст.195 КК України призначено покарання у виді виправних робіт строком на 1 рік.
Між тим, згідно із ч. 1 ст. 57 КК України, покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в дохід держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 офіційно не працює, а тому, такий вид покарання як виправні роботи, у цьому випадку не може бути призначено обвинуваченому.
Однак, суд першої інстанції порушив вказані вимоги закону, оскільки призначив ОСОБА_8 покарання за ст.195 КК України у виді виправних робіт строком на 1 рік, у зв`язку з чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пункт 3 частини 1 статті 413 КПК України передбачає, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою, зокрема, зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону закону, яке суперечить його точному змісту.
Враховуючи те, що судом було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вирок суду підлягає зміні, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2021 року задовольнити.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання: - за ст.195 КК України у виді громадських робіт строком 120 годин; - за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_8 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на 5 років.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 п.п. 2, 6 ч.3 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_8 : - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - обмежити спілкування з потерпілою ОСОБА_10 .

В решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4