УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_3 ,
власника майна ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна накладеного ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14.06.2021, у кримінальному провадженні № 0000614, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2021, -
В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна накладеного ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14.06.2021, у кримінальному провадженні № 0000614, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2021.
В обґрунтування поданого клопотання заявник зазначив, що на час його розгляду відсутні підстави для арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14.06.2021, у кримінальному провадженні № 0000614, оскільки проведені всі необхідні експертизи та майно, яке було вилучене має побутовий характер та не має жодного відношення до кримінального провадження.
У судовому засіданні захисник підтримав доводи клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому викладених.
У судове засідання слдічий, за клопотанням якого накладався арешт, не з`явився, про, час, дату та місце судового розгляду повідомлений.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення захисника та власника майна, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів клопотання СУ ГУ НП у м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000614, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2021.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14.06.2021 задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні про арешт майна та накладено арешт на 4 пари чоловічого взуття; монету срібного кольору; зубну щітку; камуфляжну сумку - рюкзак; одяг; кросівки чоловічі; предмет схожий на вогнепальну зброю; мобільні телефони; сумку - рюкзак чорного кольору..
При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, підставою для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно, послугував той факт, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки є містить на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, здобуте незаконним шляхом та має доказову значення у кримінальному провадженні.
Так, приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.
При цьому, підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
У відповідності зі ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Слідчим суддею враховується, що кримінальне провадження, у межах якого було накладено арешт на майно, здійснюється за фактом розбою, поєднаного з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.
Водночас, з наданих в судовому засіданні матеріалів не вбачається, що потерпілі у кримінальному провадженні вказали, що арештоване майно є їх власністю.
Крім того, захисником надано висновки експертів за результатом проведених експертиз у межах кримінального провадження.
При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 06.03.2021, питання про арешт майна вирішено ухвалою слідчого судді від 14.06.2021, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та істотно порушує право власності ОСОБА_4 на таке майно.
Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14.06.2021, у кримінальному провадженні № 0000614, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2021, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню в частині скасування арешту, накладеного на особисті (побутові) речі ОСОБА_4 .
Водночас, слідчий суддя вважає, що відсутні правові підстави для скасування арешту мобільних телефонів та монети срібного кольору, оскільки необхідність накладення арешту на зазначене майно на теперішній час не відпала, оскільки обставини, на які посилається заявник в обґрунтування клопотання про скасування арешту, підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.

Керуючись статтями 2, 7, 98, 170, 173-174, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна накладеного ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14.06.2021, у кримінальному провадженні № 0000614, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2021, - задовольнити частково.
Скасувати арешт майна у кримінальному провадженні № 0000614, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2021, накладений ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14.06.2021 (справа №761/20872/21), а саме: 4 пари чоловічого взуття, що належить ОСОБА_4 ; камуфляжну сумку-рюкзак; штини камуфляжні, толстовку чорного кольору з капюшоном, реглан чорного кольору, блайзер "LA", чорного кольору, толстовку чорного кольору з капюшоном та білими надписами; толстовку з надписами, спортивні штани чорного кольору, перчатку чорного кольору, футболку чорного кольору з надписами білого кольору, блайзер темно зеленого кольору, блайзер чорного кольору з зеленими узорами, сумку сірого кольору, куртку синього кольору, реглан чорного кольору, сумку зеленого кольору; кросівки коричневого кольору "New balance", чорно-зелені кросівки; сумку-рюкзак чорного кольору.
У задоволенні іншої частини вимог клопотання, - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1