печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурор першого відділу процесуального керівництва другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000364,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000364 звернувся прокурор першого відділу процесуального керівництва другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 .

Від прокурора та слідчого надійшли письмові заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Від представника власника майна адвоката ОСОБА_4 надійшла письмова заява про розгляд клопотання без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З матеріалів клопотання вбачається, що Офісом Генерального прокурора здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про яке 28.02.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000364 з ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 212, ч. 1, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 204 КК України.

Прокурор зазначає, що під час проведення досудового розслідування встановлено, що службові особи ТОВ «АВАНТАЖ-7» (код 42435174) діючи за попередньою змовою групою осіб з метою прикриття незаконної діяльності підконтрольних їм автозаправних станцій та авто газозаправних пунктів, умисно внесли неправдиві відомості до офіційних документів, на підставі яких прийнято рішення про видачу останнім ліцензії на право виробництва пального, роздрібної торгівлі пальним, оптової торгівлі пальним та його зберігання.

Так, службовими особами ТОВ «АВНТАЖ-7» з метою отримання ліцензій на право виробництва пального, зберігання пального та оптову торгівлю пальним, були подані до ДПС України та ГУ ДПС у Київській області документи, передбачені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідини, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 482/95-ВР (із змінами та доповненнями), а саме: витяг з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (реєстраційний номер документу ІУ 44), сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 , виданий ТОВ «Билайн» (код 31243577) та інші. Однак, до вказаного документу зазначеними особами було внесено завідомо неправдиві відомості про сплату пайової участі від 06.07.2020 № 803, але такі платежі сплачено не було.

Листом Калитянської селищної ради від 06.05.2021 № 1004, за підписом селищного голови ОСОБА_5 , у відповідь на запит від 06.05.2021 № 31/2/1-43439-20 повідомлено, що договори про пайову участь ТОВ «БИЛАЙН» (код 31243577) та ТОВ «Авантаж-7» (код 42435174) у розвитку інфраструктури населеного пункту при будівництві об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , не укладались та пайова участь не сплачувалась.

Окрім цього, 21.05.2021 під час проведення санкціонованого слідчим суддею обшуку на базі зберігання нафтопродуктів та скрапленого газу за адресою: АДРЕСА_1 , (власник ТОВ «БИЛАЙН» ), за договором оренди перебувають у фактичному користування ТОВ «АВАНТАЖ-7» було складено «Акт про взяття проб (зразків) товарів від 21.05.2021 року» та вилучено у скляну тару зразки нафтопродуктів (дизельне паливо (резервуар № 574698), бензин АИ-92 (резервуар № 547864), бензин АИ-95 (резервуар № 465647), бензин АИ-95 (резервуар № 574697), які було направлено для проведення судової експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів.

Згідно з висновком експерта від 26.05.2021 № 17168?17171/21-34 за результатами проведення судової експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів встановлено, що направлені на дослідження зразки бензину: АИ-95 (резервуар № 465647) та АИ-95 (резервуар № 574697) не відповідають вимогам нормативній документації зазначеній в «Технічному регламенті щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив», затвердженого постановою КМУ від 01.08.2013 № 927 та «ДСТУ 7687:2015 «Бензини автомобільні Євро. Технічні умови» до автомобільного бензину А-95.

Ураховуючи викладене залишки неякісного пального, а саме бензин: АИ-95 об`ємом 324,751 куб. м., який зберігається в резервуарі для нафтопродуктів № 465647, та АИ-95 обємом 403,722 куб. м., який зберігається в резервуарі для нафтопродуктів № 574697, на території бази зберігання нафтопродуктів та скрапленого газу за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у власності ТОВ «БИЛАЙН» (код 31243577) та у фактичному володінні ТОВ «АВАНТАЖ-7» (код 42435174) та з яких було здійснено відбір зразків, в порушення Закону України «Про стандарти, технічні регламенти та процедури оцінки відповідності, постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 № 927 «Про затвердження Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив» може бути реалізовано кінцевому споживачу.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.08.2021 № 757/44054/21-к на резервуари для нафтопродуктів № 465647 та № 574697 із пальним, що у них зберігається та які установлено на території бази для зберігання нафтопродуктів та скрапленого газу за адресою: АДРЕСА_1 , накладено арешт.

Зазначена ухвала виконана 02.09.2021 і відповідно до її вимог арештовано резервуар № 465647 із пальним марки бензину А-95 в об`ємі 360936 літрів та резервуар № 574697 із пальним марки бензину А-95 в об`ємі 370680 літрів, яке передане на відповідальне зберігання представнику володільця майстру газонаповнювальної станції «Заворичі» ТОВ «Авантаж-7».

Згідно з вилученими під час обшуків документами неякісне пальне було поставлено на нафтобазу ТОВ «Авантаж-7» із ВАТ «Мизирський нафтопереробний завод», розташованого у Республіці Білорусь.

Від цього ж виробника нафтопродукти для ТОВ «Авантаж-7», зокрема бензин марок А-92, А-95 та дизельне паливо, постачаються на нафтобази, які оренду вказане товариство в Хмельницькій, Вінницькій та Чернігівській областях, а саме: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , м. Городок, вул. Чернишевського, 43; АДРЕСА_4 .

Згідно із ухвалами слідчого судді 08.09.2021 на територіях вказаних нафтобаз проведено обшуки, під час яких виявлено на зберіганні пальне, належне ТОВ «Авантаж-7», з якого відібрано необхідні зразки, а резервуари із наявними залишками пального опломбовані.

Наступного дня, тобто 09.09.2021 вилучені зразки нафтопродуктів направлені для проведення експертного дослідження до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Окрім того, постановою слідчого від 09.09.2021 виявлене на території зазначених нафтобаз пальне визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки існують всі підстави вважати, що воно не відповідає встановленим вимогам якості і може бути безпосереднім предметом кримінальних правопорушень, обставини вчинення яких розслідуються у цьому провадженні.

Враховуючи наведене, прокурор просить накласти арешт на резервуари для зберігання нафтопродуктів та наявні у них нафтопродукти, що належать ТОВ «АВАНТАЖ-7» та знаходяться на території нафтобаз за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , з метою збереження речових доказів.

01.10.2021 від прокурора надійшло клопотання про приєднання додаткових доказів, а саме: копій ухвал слідчого судді про дозвіл на проведення обшуків, копія постанови про визнання речовим доказом від 09.09.2021 та копія висновку судової експертизи нафтопродуктів № 27910/21-34/27947?27973/21-34 від 15.09.2021.

Від представника власника майна надійшли письмові заперечення на клопотання прокурора про арешт майна від 09.09.2021, у яких він просить у задоволенні вказаного клопотання відмовити. Зокрема, представник власника майна зазначає, що прокурором пропущено строк звернення з клопотанням про арешт тимчасово-вилученого майна, що має наслідком відмову у задоволення такого клопотання.

Крім того, у запереченні зазначається, що обшуки, в ході яких таке майно вилучалося, проведені з грубим порушенням вимог КПК України а саме вилучення майна є безпідставним та необґрунтованим.

Представником власника наголошується на відсутності правових підстав для накладення арешту, оскільки доводи прокурора є непереконливими та спростовуються фактичними даними, наведеними у доданих до заперечення документах. Зокрема, зазначається, що висновки щодо недоброякісності продукції ТОВ «Авантаж-7» побудовано на результатах експертизи, яка проведена відносно зразків, що отримані з порушеннями вимог та регламентів для їх відбору.

У запереченні вказується, що окрім власності ТОВ «Авантаж-7», яке є фігурантом кримінального провадження та на майно якого прокурор просить накласти арешт, у клопотанні прокурор також просить арештувати резервуари для нафтопродуктів, які перебувають у власності інших осіб, що не є фігурантами вказаного кримінального провадження.

На підтвердження своєї позиції представником ТОВ «Авантаж-7» надано наступні документи: паспорти якості на нафтопродукти, на які прокурор просить накласти арешт; письмові пояснення працівників ТОВ «Авантаж-7», які говорять, що в ході проведення вищевказаних обшуків слідчими було допущено порушення, у тому числі при відборі зразків нафтопродуктів, що матиме наслідком необ`єктивність отриманих висновків за результатами проведення відповідних експертиз; рецензію на висновок експертизи нафтопродуктів №17168-17171/21-34 від 26.05.2021, на яку прокурор посилається як на доказ недоброякісності продукції ТОВ «Авантаж-7»; пояснення рецензента експерта вищого кваліфікаційного класу ОСОБА_6 , який зазначає, що надана прокурором експертиза проведена з порушеннями та відображає необ`єктивні результати; висновки спеціалістів № 112 від 21.09.2021 та № 1440-5 від 20.09.2021, відповідно до яких під час проведення вищевказаних обшуків слідчими було допущено порушення правил відбору зразків нафтопродуктів, що впливатиме на достовірність одержаних результатів; протоколи відібрання проб нафтопродуктів та протоколи випробувань зразків нафтопродуктів ТОВ «Авантаж-7», відповідно до яких продукція товариства відповідає ДСТУ; інші документи, які на думку власника майна підтверджують законність його походження та правові підстави зберігання та реалізації.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання та додані до нього документи, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що майно (нафтопродукти), на які прокурор просить накласти арешт, вилучено та опечатано 08.09.2021 під час проведення обшуків за відповідними адресами.

Відповідно до ухвал про дозвіл на проведення обшуків за відповідними адресами від 16.08.2021 № 757/44046/21-к, № 757/44051/21-к та № 757/44053/21-к, слідчим суддею надано дозвіл на вилучення лише зразків нафтопродуктів, не облікованих нафтопродуктів та нафтопродуктів, які зберігаються без дозвільних документів.

Доказів того, що вилучені та опечатані нафтопродукти є не облікованими чи такими, що зберігаються без дозвільних документів прокурором не надано, а тому таке майно вважається тимчасово вилученим майном. В свою чергу власником майна до заперечення додано документи, які підтверджують походження нафтопродуктів та право на їх зберігання і реалізацію за відповідними адресами, а саме паспорти якості, договори поставок, вантажно-митні декларації, акцизні накладні, ліцензії на зберігання та реалізацію пального.

Відповідно до частини 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відноситься до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді, зазначене клопотання прокурора про арешт майна від 09.09.2021 подано до суду 13.09.2021, тобто через 5 днів після проведення обшуків та вилучення майна.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що вищевказане клопотання прокурора про арешт майна подано до суду з пропущенням строку, передбаченого абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України.

Крім того, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не доведено підстав та мети накладення арешту на вищевказане майно.

Зокрема, відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В матеріалах клопотання міститься постанови про визнання майна, на яке прокурор просить накласти арешт, речовими доказами. Однак, зазначена постанова не відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, а саме не містить мотивів прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. З постанови не зрозуміло, чому слідчий вважає вищевказане майно речовим доказом і яким чином воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України. Також, прокурором жодним чином не зазначено, як таке втручання у права і свободи ТОВ «Авантаж-7» може бути виправдано потребами досудового розслідування.

Доводи прокурора щодо недоброякісності нафтопродуктів ТОВ «Авнтаж-7», на які останній просить накласти арешт, є непереконливими та спростовуються наданими представником власника майна документами, а саме рецензією на висновок експерта від 26.05.2021 № 17168?17171/21-34 та поясненнями рецензента ОСОБА_6 , який являється експертом вищого кваліфікаційного класу у сфері дослідження нафтопродуктів.

Зокрема, відповідно до вказаної рецензії, висновок судової експертизи нафтопродуктів № 17168?17171/21-34 від 26.05.2021 складений з порушенням ДСТУ 7687:2015, ДСТУ 448, ДСТУ EN ISO 4259, не містить дослідження і є сфальсифікованим. Також, у своїх поясненнях експерта експерт зазначає, що допущені під час проведення вищевказаної експертизи грубі порушення призвели до отримання хибних результатів, а отримані для проведення експертизи зразки відібрані з грубим порушенням вимог ДСТУ, що тягне за собою отримання необ`єктивного висновку.

Наведене також підтверджується висновками спеціалістів № 112 від 21.09.2021 та № 1440-5 від 20.09.2021, відповідно до яких встановлено, що слідчими ДБР, які проводили вищевказані обшуки, порушено порядок отримання зразків для проведення експертизи нафтопродуктів, а тому їх дослідження могло дати необ`єктивні результати. Відповідно до пояснень працівників ТОВ «Авантаж-7», які були присутніми під час проведення вищевказаних обшуків, відбір зразків проводився з порушеннями правил їх відбору, що негативно вплине на результати їх дослідження.

В свою чергу, представником ТОВ «Авантаж-7» надано сертифікати відповідності та інші документи, що підтверджують походження та якість нафтопродуктів товариства та спростовують доводи прокурора, наведені у вказаному клопотанні про арешт майна.

Виникає сумнів своєї об`єктивності також висновок експертів № 27910/21-34/27947?27973/21-34 від 15.09.2021, що був наданий прокурором додатково 01.10.2021. Зокрема, як вбачається з матеріалів клопотання, зразки нафтопродуктів, що досліджувалися в ході проведення вказаної експертизи, отримані слідчими без дотримання ДСТУ 4488, що могло вплинути на результати їх досліджень.

Наведене підтверджується і тим фактом, що представником власника майна надано протоколи відібрання проб нафтопродуктів та протоколи випробувань зразків, отриманих за ініціативою ТОВ «Авантаж-7» за участю спеціаліста акредитованої лабораторії з резервуарів, що знаходяться на території нафтобази за адресою: АДРЕСА_3 . За результатами випробувань відібраних зразків встановлено, що вони відповідають вимогам ДСТУ для відповідних видів палива. Наведене спростовує доводи прокурора, що продукція ТОВ «Авантаж-7» є недоброякісною. Крім того, позитивні результати дослідження продукції ТОВ «Авантаж-7», зразки якої були отримані за участю спеціаліста акредитованої лабораторії, підтверджують доводи представника власника майна щодо впливу умов та процесу відбору зразків нафтопродуктів на результати їх дослідження. При врахуванні двох протилежних за своїм змістом результатів, наданих стороною обвинувачення з одного боку, та стороною захисту з іншого, слід керуватися принципом презумпції невинуватості та забезпеченням доведеності вини.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 755/31376/14-к, висновки експертизи є недопустимими доказами, якщо об`єкти були одержані в не процесуальний спосіб або з грубим порушенням. Аналогічна позиція також викладена у постановах ВС від 11.07.2018 у справі № 51-3605км18 та від 05.06.2019 у справі № 51-168км19).

Крім того, відповідно до висновку експертів № 27910/21-34/27947?27973/21-34 від 15.09.2021, частина наданих на дослідження зразків відповідає вимогам ДСТУ, однак прокурор просить накласти арешт і на доброякісну продукцію, що може свідчити про його упередженість та обвинувальних ухил слідства.

Частиною 3 ст. 62 Конституції України та ч. 3, 4 ст. 17 КПК України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід також звернути увагу та той факт, що у клопотанні про арешт майна прокурор просить накласти арешт на нафтопродукти, власником яких є ТОВ «Авантаж-7», а також резервуари, у яких такі нафтопродукти зберігаються, що перебувають у власності інших осіб, які не є фігурантами кримінального провадження. Таке втручання у права і свободи інших осіб, які не внесені до фабули ЄРДР та не є фігурантами кримінального провадження, є порушенням ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Позбавлення права третіх осіб вільно володіти та розпоряджатися своїм майном не може бути виправданим потребами даного досудового розслідування, а тому накладення арешту на таке майно є безпідставним обмеженням права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З клопотання та доданих до нього матеріалів слідчий суддя приходить до висновку, що жоден з наведених пунктів прокурором не доведено.

Так, відповідно до ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (відповідно до рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льоннрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Відповідно до прецедентних рішень у справах «Бакланов проти Російської Федерації», «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога ст. 1 протоколу 1 до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про арешт майна ТОВ «Авантаж-7» є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 173, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурор першого відділу процесуального керівництва другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000364 залишити без задоволення.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1