ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3212/21 Справа № 202/3193/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.146, ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року було продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 31 грудня 2021 року.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого від суду та ризик продовження злочинної діяльності, тому суд першої інстанції вважає, що підстави для продовження строку тримання під вартою наявні та актуальні, а продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним, оскільки жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суддя зазначає, що на час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ризик можливості незаконного впливу на потерпілих, свідків у обвинуваченого відсутній, оскільки їх вже допитано, тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України значно зменшились. Але суд першої інстанції зазначає, що обмеження прав і свобод виправдовується суспільними інтересами, оскільки такі обмеження відповідають вимогам справедливості, є пропорційними та необхідними для цілей захисту конституційно значимих цінностей.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 більш мякий запобіжний захід домашній арешт.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що під час судового засідання прокурор формально підійшов до розгляду клопотання про продовження строків тримання під вартою, зазначив, що ризики не змінились, однак взагалі не надав жодного аргументування, щодо наявності ризиків, жодним чином не довів їх існування.
Захисник зазначає, що прокурор, не надав жодним чином підтверджених доводів, що ОСОБА_7 буде переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, проте зазначені ризики були повністю спростовані стороною захисту, адже ОСОБА_7 навіть не має паспорту громадянина України для перетину кордону.
Стороною захисту були доведені обставини зазначені в п.п. 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11 ст. 178 КПК України, а саме той факт, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, одружений, мав постійну роботу, має постійне місце проживання, судимостей не має, підозри в інших кримінальних правопорушеннях не має, до кримінальної чи адміністративної відповідальності, раніше не притягався.
Захисник зазначає, що у справі вже допитані всі свідки та потерпілі, які під час допитів не вказували на ОСОБА_7 , як на особу, яка скоїла злочин, проте суд першої інстанції не врахував наведені обставини.
Захисник зазначає, що ОСОБА_7 перебуває під вартою з лютого 2020 року, що виходить за межі розумного строку.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.146, ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України, які відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочинів та за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочинів, у яких він обвинувачується.
Колегія суддів зазначає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_7 , він може вдатись до спроб переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
З матеріалів справи вбачається, що ризик незаконного пливу на потерпілих, свідків у обвинуваченого ОСОБА_7 відпав, оскільки вони вже допитані судом першої інстанції, проте ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є цілком обґрунтованими і реально існують.
Тому враховуючи особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою не здатний нівелювати заявлені ризики та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, міцні соціальні зв`язки, одружений, має постійне місце проживання, оскільки дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованих йому злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
Також колегія суддів зазначає, що питання доведеності вини обвинуваченого та оцінку доказів у справі у розумінні ст.ст.84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення по справі.
Доводи захисника стосовно того, що справа тривалий час розглядається у суді, колегія суддів не вважає підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та зміни запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки тривалий розгляд справи пов`язаний з її складністю, враховуючи те, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочинів.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.146, ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.146, ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3