Справа № 991/434/22
Провадження 1-кс/991/444/22
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення за ст. 364 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 19.01.2022,
ВСТАНОВИВ:
До Вищого антикорупційного суду надійшла вказана скарга ОСОБА_3 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей згідно заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення від 19.01.2022.
У поданій скарзі заявник просив суд зобов`язати детектива Національного антикорупційного бюро України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст.364 КК України, щодо слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 та секретаря ОСОБА_5 , згідно зави від 19.01.2022 (вх. ЗГ № В-616).
Обґрунтовуючи скаргу ОСОБА_3 зазначив, що він звернувся до НАБУ із заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ст.364 КК України, вчинене за його твердженням слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 та секретарем ОСОБА_5 .
Так, 09.09.2021 слідчий суддя при секретарі ОСОБА_5 постановив ухвалу, якою відмовив в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, після отримання заяви про злочин від 25.08.2021 (вх.№ 195376-21).
На думку заявника слідчий суддя ОСОБА_4 та секретар ОСОБА_5 , зловживаючи службовим становищем, умисно, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди прокурором Офісу Генерального прокурора, при розгляді скарги на бездіяльність прокурора Офісу Генерального прокурора використали своє службове становище та всупереч інтересам служби завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам ОСОБА_3 , а саме, будучи обізнаними про те, що заявник не був присутнім у судовому засіданні при розгляді скарги на бездіяльність прокурора Офісу Генерального прокурора, надали заявнику копію ухвали від 09.09.2021 пізніше дати 09.09.2021, чим порушили право заявника брати участь у розгляді справи по оскарженню ухвали в суді апеляційної інстанції, а тому слідчий суддя ОСОБА_4 та секретар ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК України та завдали заявнику істотної моральної шкоди 130 000 доларів США та грошової шкоди 60 000 доларів США.

Проте, незважаючи на отримання НАБУ заяви про злочин, відповідні відомості згідно його заяви до ЄРДР на виконання вимог ст. 214 КПК України не внесені, у зв`язку з чим він звернувся зі скаргою до слідчого судді.

Детектив НАБУ на електронну пошту Вищого антикорупційного суду надіслав пояснення від 25.01.2022. Зі змісту пояснень вбачається, що до НАБУ дійсно надходила заява ОСОБА_3 від 19.01.2022, зареєстрована 19.01.2022 за №В-616 щодо можливих протиправних дій окремих службових осіб Печерського районного суду м. Києва за обставин, наведених у заяві. Проте, у заяві від 19.01.2022 не наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення вказаним суддею кримінального корупційного правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів Національного бюро. Детективом також зазначено, що заявник, звернувшись до Національного бюро із заявою, у якій не викладено конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення суддею кримінального корупційного правопорушення, та в подальшому оскаржуючи бездіяльність детективів Національного бюро, намагається оскаржити судові рішення та відповідні дії судді, вчинені при здійсненні правосуддя, поза передбаченим процесуальним законом порядком, що може мати наслідком втручання у діяльність судді з використанням механізму оскарження бездіяльності слідчого, передбаченого ст. 303 КПК України. Також зауважено, що у заяві від 19.01.2022 не було зазначено і про обставини, що вказували б на вчинення особами дій, з використанням службового становища, з метою одержання неправомірної вигоди, що у свою чергу є умовою для здійснення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення за ст. 364 КК України. У поясненнях також зазначено, що за результатом розгляду заяви від 19.01.2022 Головним підрозділом детективів Національного бюро встановлено, що автором не викладено об`єктивних даних, шо можуть свідчити про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, віднесених до підслідності детективів Національного бюро, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань з урахуванням вимог статті 216 КПК України, про що заявника повідомлено листом Національного бюро від 24.01.2022 № 11-188/1890 із наданням відповідних роз`яснень. З огляду на вказані обставини детектив зазначив про відсутність бездіяльності з боку службових осіб Національного бюро, що може бути оскаржена до слідчого судді в порядку, передбаченому статтею 303 КПК України, також просив здійснювати розгляд скарги без участі представника Національного бюро за наявними письмовими поясненнями.

Заявник ОСОБА_3 в своїх письмових поясненнях на пояснення детектива зазначив, що положеннями ч.5 ст. 216 КПК України визначений перелік кримінальних правопорушень, підслідних детективам НАБУ, серед яких є ст. 364 КК України, а тому детектив не виконав вимоги ст.214 КПК України щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ст.364 КК України, вчинене на його думку слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 та секретарем ОСОБА_5 , згідно заяви про злочин від 19.01.2022 (вх. ЗГ № В-616). Заявник вважає, що в його заяві наведено достатньо об`єктивних даних та конкретних фактів що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 та секретарем ОСОБА_5 , досудове розслідування якого віднесене до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України. А тому всі доводи детектива наведені в поясненнях за твердженням заявника спростовуються кримінальним правопорушенням за ст.364 КК України, яким заявнику завдано істотної моральної шкоди 130 000 доларів США та грошової шкоди 60 000 доларів США

В судовому засіданні заявник підтримав скаргу та пояснення до неї, просив слідчого суддю задовольнити подану ним скаргу в повному обсязі, зобов`язати детектива Національного антикорупційного бюро України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст.364 КК України щодо слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 та секретаря ОСОБА_5 , згідно заяви від 19.01.2022 (вх. ЗГ № В-616).

Детектив в судове засідання не з`явився, в письмових поясненнях до скарги просив здійснювати розгляд скарги без участі представника Національного бюро за наявними письмовими поясненнями.
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність представника особи, дії якої оскаржуються, не є перешкодою для розгляд скарги.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та письмові пояснення представника НАБУ, заслухавши позицію скаржника, дійшов таких висновків.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому КПК України.

Статтею 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Статтею 33-1 КПК України встановлено, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України. Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.

Частиною 1 статті 306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Аналізуючи норми ст.ст. 214,303 КПК України, які свідчать про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Зі скарги ОСОБА_3 до слідчого судді вбачається, що ним оскаржується бездіяльність детектива НАБУ, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 КК України, згідно його заяви від 19.01.2022.
Відповідно до ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Згідно з п.2 Глави 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затверджено Наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Відповідно до вимог ч.1 та п.4 ч.5 ст.214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР є виявлення обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, підставами вважати заяви чи повідомлення саме про злочин, є наявність у таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є посилання у повідомлені про злочин на фактичні обставини, що підтверджують наявність складу відповідного кримінального правопорушення.

Враховуючи приписи ч.1 ст.2, п.10 ч.1 ст.3, ч.1 та п.4 ч.5 ст. 214 КПК України, можливо зробити висновок, що однією із обов`язкових умов для внесення відомостей до ЄРДР є повідомлення/виявлення діяння/бездіяльності, яке містить ознаки складу злочину, передбаченого особливою частиною Кримінального кодексу України. Внесення до ЄРДР короткого викладу обставин, які вказують на наявні в діянні/бездіяльності ознаки складу злочину, підтверджує обґрунтованість початку досудового розслідування.

Об`єктивна сторона злочину - це сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону злочину і характеризують суспільно-небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його негативні наслідки та причинний зв`язок між діянням та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, знаряддя та засоби вчинення злочину.

Таким чином, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, крім іншого, вноситься інформація про сукупність ознак, які свідчили б про вчинення того чи іншого злочину, і дали змогу кваліфікувати дії або бездіяльність, про яку йдеться в повідомлені про злочин, за відповідними статтями кримінального кодексу.

Відповідно до заяви про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК України, ОСОБА_3 зазначено, що 09.09.2021 слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 при секретарі ОСОБА_5 постановив ухвалу, якою відмовив в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, після отримання заяви про злочин від 25.08.2021 (вх.№ 195376-21). Так, на думку заявника слідчий суддя ОСОБА_4 та секретар ОСОБА_5 , зловживаючи службовим становищем, умисно, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди прокурором Офісу Генерального прокурора, при розгляді скарги на бездіяльність прокурора Офісу Генерального прокурора використали своє службове становище та всупереч інтересам служби завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам ОСОБА_3 , а саме, будучи обізнаними про те, що заявник не був присутнім у судовому засіданні при розгляді скарги на бездіяльність прокурора Офісу Генерального прокурора, надали заявнику копію ухвали від 09.09.2021 пізніше дати 09.09.2021, чим порушили право заявника брати участь у розгляді справи по оскарженню ухвали в суді апеляційної інстанції, а тому слідчий суддя ОСОБА_4 та секретар ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст.364 КК України та завдали заявнику істотної моральної шкоди 130 000 доларів США та грошової шкоди 60 000 доларів США.
У вказаній заяві ОСОБА_3 просив розпочати досудове розслідування детективом Національного антикорупційного бюро України щодо слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 та секретаря ОСОБА_5 за ст. 364 КК України.
Як вбачається з пояснень детектива, відомості про наведені у заяві ОСОБА_3 обставини до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилися.
Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 364 Кримінального кодексу України, кримінальне провадження за якою відноситься до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, передбачає кримінальну відповідальність за вчинення такого кримінального правопорушення як зловживання владою або службовим становищем.

При цьому, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст. 364 КК, має три обов`язкові ознаки: діяння - використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, що полягає у певних діях або бездіяльності суб`єкта; наслідки, що виявляються у завданні істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб; причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Відсутність хоча б однієї із зазначених ознак свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України.

В свою чергу, зловживання владою характеризується як вчинене всупереч інтересам служби використання службовою особою, яка є представником законодавчої, виконавчої чи судової влади, своїх повноважень і можливостей щодо пред`явлення вимог і прийняття рішень, обов`язкових для виконання іншими фізичними або юридичними особами. Зловживання службовим становищем - це вчинене всупереч інтересам служби використання службовою особою своїх повноважень і можливостей, пов`язаних із займаною посадою.

Кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, є спричинення таким злочином тяжких наслідків. Крім того, суб`єкт злочину, передбаченого статтею 364 КК України, - спеціальний, а саме службова особа, визначення якої зазначено у примітці 1 до статті 364 Кримінального кодексу України.

Згідно Примітки 1 до статті 364 Кримінального кодексу України службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом. Для цілей статей 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу до державних та комунальних підприємств прирівнюються юридичні особи, у статутному фонді яких відповідно державна чи комунальна частка перевищує 50 відсотків або становить величину, що забезпечує державі чи територіальній громаді право вирішального впливу на господарську діяльність такого підприємства.

Отже, виходячи з положень статті ст.364 КК України, дана стаття передбачає відповідальність саме за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

В свою чергу, в заяві про злочин йде мова про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК України. Однак, у вказаному повідомленні відсутні будь-які конкретні фактичні дані про використання влади чи службового становища всупереч інтересам служби або про зловживання впливом суддею та секретарем судового засідання Печерського районного суду м. Києва, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе чи іншої фізичної або юридичної особи, що спричинило тяжкі наслідки. У заяві містяться твердження заявника, які він не підкріплює жодними фактичними обставинами.

Згідно вимог ч.1 та п.4 ч.5 ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР є виявлення обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
За результатами проведеної перевірки встановлено, що інформація, викладена в заяві про вчинення злочину від 19.01.2022, не підтвердилась та не містить відомостей, які б вказували на наявність ознак складу злочину, передбаченого нормами КК України, що віднесені до підслідності Національного антикорупційного бюро України, а тому підстави для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування відсутні.
Про вказані результати проведеної перевірки було повідомлено заявника листом Національного бюро від 24.01.2022 № 11-188/1890.
Виходячи зі змісту ч.1 ст.214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч.1 ст.2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Тобто, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) і саме такі фактичні дані мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Аналізуючи норми ст.ст.214,303 КПК України, які свідчать про те, що предметом судового контролю судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява, як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, має містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінального правопорушення.
На думку слідчого судді уповноваженими особами Національного антикорупційного бюро України було здійснено належне процесуальне реагування на заяву про вчинення злочину від 19.01.2022, було проведено перевірку наведених в ній фактів, за результатами якої встановлено наступне.
Так, зокрема заявника повідомлено, що за результатом розгляду заяви від 19.01.2022, яка зареєстрована 19.01.2022 за № В-616, щодо можливого порушення прав та законних інтересів окремим суддею і працівником Печерського районного суду м. Києва за обставин, наведених у заяві, в межах компетенції, Головним підрозділом детективів Національного антикорупційного бюро України не було встановлено підстав для внесення детективами Національного бюро відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки у ній не наведено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, віднесених до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України з урахуванням вимог статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до приписів ч.1 ст.2, п.10 ч.1 ст.3, ч.1 та п.4 ч.5 ст. 214 КПК України, однією із обов`язкових умов для внесення відомостей до ЄРДР є виявлення діяння, яке містить ознаки складу злочину, передбаченого особливою частиною Кримінального кодексу України. Внесення до ЄРДР короткого викладу обставин, які вказують на наявні в діянні ознаки складу злочину, підтверджує обґрунтованість початку досудового розслідування.
Натомість заява не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що надавали б підстави для кваліфікації відомостей, викладених в його заяві, за ст.364 КК України, та внесення коротких відомостей про них до ЄРДР, щоб в подальшому проводити їх досудове розслідування.
Так, відповідно у заяві не зазначені конкретні фактичні дані (а не загальні твердження) про дії, які свідчать про зловживання владою службовою особою, про зловживання службовим становищем службовою особою, а також про дані про конкретні обставини прийняття пропозиції неправомірної вигоди службовою особою, про прийняття обіцянки такої вигоди службовою особою, про одержання неправомірної вигоди службовою особою. Вказане позбавляє орган досудового розслідування провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину.
Крім того, відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Статтею 126 Конституції України забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.
Таким чином, законність процесуальних актів і дій/бездіяльності суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі у спосіб не передбачений законом, є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.
Оцінка судових рішень, прийнятих суддею, може бути надана виключно у межах встановленого законодавством процесуального контролю.
Суть заяви про злочин від 19.01.2022 до НАБУ фактично зводиться до незгоди з процесуальним рішенням слідчого судді, який постановив ухвалу від 09.09.2021, якою відмовив в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, після отримання заяви про злочин від 25.08.2021 (вх.№ 195376-21) та, зокрема, з часом отримання копії ухвали від 09.09.2021, що за твердженням заявника порушило його право на оскарження такої ухвали до апеляційного суду.
Слідчий суддя зазначає, що незгода з прийнятим судовим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінальне правопорушення.
Так при вирішенні скарги ОСОБА_3 , слідчий суддя бере до уваги висновок судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України «Щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства», від 01.07.2013, де зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання (пункти 10 і 11).
Разом з тим, згідно з п.п. 66-68 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010, тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості. Лише держава може домагатися цивільної відповідальності судді, подавши скаргу до суду у разі, коли цей суддя повинен був присудити компенсацію. Тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності.
Статтею 126 Конституції України встановлено гарантії незалежності та недоторканності судді, зокрема суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.
Тобто вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення.
Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.
Недоторканність суддів є одним із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Згідно з положенням ч. 2 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Це стосується і визначеного ст. 55 Конституції України права на судовий захист. Зниження рівня гарантій незалежності суддів опосередковано може призвести до обмеження можливостей реалізації права на судовий захист (п.п. 1.2, 1.3, 4.2, 4.3). Аналогічні роз`яснення змісту гарантій незалежності й недоторканності суддів надано у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13 червня 2007.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади», № 8 від 13.06.2007, встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Тобто однією з гарантій незалежності та недоторканості суддів як носіїв судової влади є недопустимість втручання у здійснення правосуддя, впливу на суд або суддів у будь-який спосіб.
В даному випадку, у заяві ОСОБА_3 вказані лише загальні твердження, які не містять в собі конкретних фактичних даних. Заява стосується процесуального рішення слідчого судді Печерського районного суду м. Києва та дій секретаря судового засідання ОСОБА_5 , у справі №757/45444/21.
При цьому посилання заявника на нібито порушення слідчим суддею та секретарем його права на апеляційне оскарження ухвали від 09.09.2021 не може слугувати підставою для внесення відомостей про вчинення злочину до ЄРДР, оскільки вирішується у визначеному процесуальним законом порядку, зокрема ст.117 КПК України.
Твердження заявника про те, що встановлення наявності/відсутності процесуальних порушень слідчого судді не можуть здійснюватися в рамках дисциплінарного провадження, оскільки є кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.364 КК України, не заслуговують на увагу та є намаганням заявника вирішити справу в поза передбаченому процесуальним законом порядку, всупереч норм Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та не виключає ознак втручання(впливу) в діяльність судді.
Варто уваги і те, що заявником в заяві зазначено про спричинення йому істотної моральної шкоди та грошової шкоди вчиненням злочину, передбаченого ст. 364 КК України.

Проте такі твердження заявника є голослівними, жодними доказами не підтверджені.

Не вдаючись до надання оцінки законності дій судді Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_4 при постановленні ухвали у справі №757/45444/21, що є виключно повноваженнями апеляційного суду у встановленому законом порядку, слід зазначити, що в заяві відсутні факти та твердження щодо існування обставин, які б свідчили про наявність в діях, зазначених ОСОБА_3 осіб складу злочину, передбаченого ст.364 КК України.

Згідно правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду "Артіко проти Італії" ( Artico c. Italie) від 13.05.1980 р.), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Заявник у скарзі посилається на ч.4 ст. 214 КПК України як на підставу для обов`язкового внесення до ЄРДР будь-яких відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, але у цій частині передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Мова йде саме про прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень, а внесення відомостей до реєстру є вже іншою дією, про що вказано у наступній частині 5-й вказаної статті.
Як вже зазначалося, відповідно до приписів ч.1 ст.2, п.10 ч.1 ст.3, ч.1 та п.4 ч.5 ст.214 КПК України, однією із обов`язкових умов для внесення відомостей до ЄРДР є виявлення діяння, яке містить ознаки складу злочину, передбаченого особливою частиною КК України. Внесення до ЄРДР короткого викладу обставин, які вказують на наявні в діянні ознаки складу злочину, підтверджує обґрунтованість початку досудового розслідування.
В той же час, заява ОСОБА_3 не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що б надавали підстави для кваліфікації відомостей, викладених в його заяві про злочин за ст.364 КК України, натомість вбачається незгода заявника із прийнятим судом рішенням, що не може бути приводом для внесення відомостей до ЄРДР.
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) зазначив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №556/450/18.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

З урахуванням викладеного, підстави для зобов`язання детектива Національного антикорупційного бюро України внести відповідні відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР згідно заяви ОСОБА_3 від 19.01.2022 відсутні.
Керуючись статтями 7, 9, 214, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 від 21.01.2022 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення за ст. 364 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 19.01.2022 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1