Справа № 451/488/19
Провадження № 1-кп/451/132/21
УХВАЛА
іменем України
27 вересня 2021 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

Справа № 451/488/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду м. Радехів під час розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000284 від 27.06.2018 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України,

клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст.125 КК України на підставі п. 2 ч.1 ст.49 КК України та закриття кримінального провадження,

за участю сторін та учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

За обвинувальним актом, обвинувачений ОСОБА_3 - 26 червня 2018 року близько 02:00 год. перебуваючи в АДРЕСА_2 , на власному мотоциклі марки «ІЖ-Планета-3» без р.н.з., під`їхав до автомобіля «ВАЗ-21099» р.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_6 та почав звинувачувати останнього у порушенні правил дорожнього руху, які полягали у раптовій зміні ОСОБА_6 напрямку руху керованого ним автомобіля, в результаті якого ОСОБА_3 ледь не втратив керування мотоциклом та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_3 умисно наніс декілька ударів кулаками рук в область голови ОСОБА_6 , який отримав тілесні ушкодження та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, а саме в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заявив письмове клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України, посилаючись на те, що за обвинувальним актом проступок скоєно 26.06.2018 року, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто з моменту вчинення, згідно обвинувального акта, інкримінованого правопорушення минуло більше ніж три роки.

При цьому, захисник звертає увагу суду на те, що ОСОБА_3 свою провину у скоєнні інкримінованого правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України не визнає.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника, також звернувся з відповідною заявою про надання згоди на звільнення його від кримінальної відповідальності та просив закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, при цьому вину за ч. 2 ст. 125 КК України не визнає.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_3 , просили притягнути обвинуваченого до кримінальної відповідальності за його неправомірні дії та піддати покаранню.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та щодо задоволення клопотання поклався на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку прокурора та інших учасників судового провадження, роз`яснивши їм наслідки закриття провадження за вказаних обставин, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КПК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України - якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Ст. 49 КК України регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

Ч. 2 ст. 4 КК України встановлено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Ч. 3 цієї статті визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

З викладених вище обставин обвинувального акта вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, вчинене ОСОБА_3 26.06.2018 року, воно відносилося до злочину невеликої тяжкості, що повністю узгоджувалося з положеннями діючої на той час ст.12 КК України. Станом на 2021 рік дії ОСОБА_3 кваліфіковані, як кримінальний проступок за положеннями діючої ст. 12 КК України, і строк після спливу якого, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності залишився незмінним та дорівнює і дорівнював трьом рокам (п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на 2018 рік та п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на 2021 рік).

Стаття 49 КК України обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини. Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст.49 та ст.106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4ст. 49 КК), тобто передбачений ст.49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення зазначених у законі строків; 2) невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості; 3) неухилення особи від слідства або суду.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 Кримінального процесуального кодексу України).

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.2 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Початком перебігу строку давності є день, коли проступок був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту, поданого до суду, час вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст. 125 КК України зазначено 26.06.2018 року.

Суд констатує, що з 26.06.2018 року пройшов строк більше 3 років, отже закінчився трирічний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст. 49 КК України.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Згідно з висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09.04.2019, виходячи з положень п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст.49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч.5 ст.74, ст.49 ККУкраїни може звільнити від нього засудженого.

Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства України, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язком суду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав. Така згода викладена ним письмово, а також в судовому засіданні судом з`ясовано щодо його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав.

Доводи потерпілого та його представника про те, що обвинуваченого ОСОБА_3 слід притягнути до кримінальної відповідальності за його неправомірні дії та піддати покаранню, а відтак і відповідно відсутні підстави для задоволення клопотання суд відхиляє як необґрунтовані, єдиною умовою для застосування ст. 49 КК України і звільнення особи від кримінальної відповідальності є сплив зазначених у п.п. 1-5 зазначеної статті строків.

За змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже невизнання особою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ним своєї вини у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. До такого висновку дійшов ККС Верховний Суд ( постанова ККС ВС у справі № 552/5595/18 від 29.07.2021 року провадження № 51-5289км19)

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та з`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 , з огляду на те, що ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акту скоєно проступок, з моменту скоєння проступку минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, раніше не судимий, суд приходить до переконання, що клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак клопотання слід задовольнити і звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ст.125 ч.2 КК України на підставі ст. 49 ч.1 п.2 КК України, закрити відносно нього кримінальне провадження за ч. 2 ст. 125 КК України.

Керуючись ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України, ст. ст. 284, 288, 376, 369-372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України на підставі ст.49 ч.1 п.2 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000284 від 27.06.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено о 13 годині 45 хвилин 29.09.2021 року.

Головуючий суддяОСОБА_1