КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

08 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року, у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 13 жовтня 2021 року Дніпровський районний суд м. Києва продовжив строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 діб, тобто до 11 грудня 2021 року включно.
Цією ж ухвалою суд визначив обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України у виді 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 713 700.00 грн., у разі внесення якої, поклав на обвинуваченого такі обов`язки: не відлучатися із м. Києва без дозволу суду; прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які вказують на необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, як зазначено в ухвалі суду, альтернативні запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не в змозі забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, який є громадянином Грузії, не одружений, офіційно не працює, на території України не зареєстрований; характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням уточнень, внесених під час апеляційного розгляду, просить лише зменшити розмір застави, визначений судом.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник зазначає, що в судовому засіданні під час вирішення питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , стороною обвинувачення не було надано жодних доказів наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зокрема на рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», апелянт звертає увагу на те, що «…для того, щоб позбавлення волі можна було рахувати не свавільним в розумінні частини 1 статі 5 Конвенції, відповідальність цієї міри вимогам національного закону недостатньо. Застосування такої міри також має бути необхідним в конкретних обставинах…».

Що ж стосується ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то як вказує захисник, суду не було надано жодних доказів обґрунтованості того, що обвинувачений буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Більш того, на думку захисника, на теперішній час, матеріали справи не місять жодного доказу, який би підтверджував обґрунтованість підозри та обвинувачення. Зокрема, повідомлення про підозру, вручене ОСОБА_5 містить лише посилання на протоколи допиту та протоколи впізнання потерпілого та водія таксі, які один одному суперечать, що на думку захисника, не може не відповідає вимогам обґрунтованої підозри, а тому і обґрунтованості обвинувачення.

Між тим, обвинувачений, як вказує його захисник, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, джерело доходу, що свідчить про те, що він не тільки не буде мати наміру переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, а навпаки, зацікавлений у найшвидшому розгляді справи та встановленні істини.
Таким чином, як вважає захисник, судом не були належним чином з`ясовані та оцінені всі обставини справи, що призвело до постановлення оскаржуваного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та просив залишити її без задоволення; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме до спливу продовженого строку, повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Більш того, враховуючи ту обставину, що під час апеляційного розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 змінив вимоги своєї апеляційної скарги та просив суд апеляційної інстанції за наслідками її розгляду лише змінити суму застави, зменшивши її розмір до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів вважає, що за таких умов оскаржуване рішення суду щодо ОСОБА_5 взагалі не може бути предметом апеляційного оскарження, оскільки відповідно до вимог другого абзацу ч. 2 ст. 392 КПК України, апеляційному оскарженню підлягають лише ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Що ж стосується визначення судом розміру застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то рішення суду в цій частині окремому оскарженню не підлягає.

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11 грудня 2021 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року, відповідно до якої суд продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 грудня 2021 року, без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 755/10719/21

Номер провадження : 11-кп/824/4349/2021
Категорія: ч. 5 ст. 186 КК України

Головуючий у 1-й інстанції суддя ОСОБА_10
Доповідач - суддя ОСОБА_1